text:
5.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 378/7
 grande instance de Lille (Fùrste Afdeling for Borgerlige 4. En gennemsnitlig pris pr. afgiftspligtig hestekraft på
 Sager) i sagen Philippe Anssens mod Directeur des services
 fiscaux du Nord forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 295,00 FRF for afgiftsgruppe 19 og 20 CV
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 401,80 FRF for afgiftsgruppe 21 og 22 CV
 gende spùrgsmål:
 541,10 FRF for afgiftsgruppe 23 CV og derover
 Kan det på fñllesskabsrettens nuvñrende udviklingstrin, hvorimod den hùjeste pris for hver afgiftspligtig heste-
 hvor medlemsstaterne stadig frit for produkter som biler kraft udgùr 202,20 FRF for afgiftsgruppe 15-16 CV.
 kan indfùre en afgiftsordning, hvis satser stiger progressivt
 efter et objektivt kriterium som f.eks. motorstùrrelse,
 5. Trinvise afstande udtrykt i procent af afgiften i forhold
 såfremt den pågñldende afgiftsordning dog ikke har nogen
 til grundafgiften (260 FRF), dvs.:
 diskriminatorisk eller beskyttende virkning, antages at den
 af den franske lovgiver indfùrte afgiftsordning er i overens-
 stemmelse med disse objektive kriterier og ikke medfùrer 735 % for afgiftsgruppen 19 og 20 CV i forhold til
 forskelsbehandling, når ordningen har fùlgende indhold: gruppen for 17 og 18 CV
 1 111 % for afgiftsgruppen 21 og 22 CV i forhold til
 gruppen for 19 og 20 CV
 1. Trinvise afstande mellem afgiftsgrupperne med 1 666 % for afgiftsgruppen 23 CV og derover i forhold
 udgangspunkt i en fùrste afgiftsgruppe for 2-3-4 CV til gruppen for 21 og 22 CV
 med en vignet for 95-96 fra Charente-departementet,
 som belùber sig i 206 FRF, dvs.: hvorimod den maksimale stigningssats udgùr 430 %
 og vedrùrer afgiftsgruppen 12 til 14 CV i forhold til
 gruppen for 10 og 11 CV.
 For afgiftsgruppe 19 og 20 CV: 1 910 FRF
 For afgiftsgruppe 21 og 22 CV: 2 888 FRF
 For afgiftsgruppe 23 CV og derover: 4 332 FRF 6. En koefficient for hver afgiftssgruppe i forhold til
 grundafgiften på 260 FRF, som udgùr:
 hvorimod den maksimale trinvise afstand fra de forud- 22,12 for 19 og 20 CV
 gående afgiftsgrupper, som omfatter en mindre afgifts- 33,23 for 21 og 22 CV
 pligtig motorkraft belùber sig i 1 118 FRF. 49,89 for 23 CV og derover.
 hvorimod den hùjeste koefficient er på 14,78 og vedrù-
 2. Faste afstande efter afgiftsgruppe og efter afgiftspligtig rer afgiftsgruppen for 17 og 18 CV, det bemñrkes, at
 motorkraft på: den for den forudgående afgiftsgruppe (15-16 CV)
 udgùr 12,05.
 955 FRF for afgiftsgruppe 19 og 20 CV
 og idet det under alle omstñndigheder bemñrkes, at den
 1 444 FRF for afgiftsgruppe 21 og 22 CV
 franske produktion ikke omfatter kùretùjer med en afgifts-
 4 332 FRF for afgiftsgruppe 23 CV og derover
 pligtig motorkraft på over 17 CV.
 hvorimod den maksimale faste afstand fra de forud-
 gående afgiftsgrupper belùber sig i 373 FRF (afgifts-
 gruppe 12, 13 og 14 CV).
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 3. Omkostninger til vignet pr. afgiftspligtig hestekraft på: afsagt den 16. juni 1998 af Supreme Court, Irland, i sagen
 Masterfoods Ltd mod HB Ice Cream


text:
Ltd, og HB Ice
 Cream Ltd mod Masterfoods Ltd, der driver virksomhed
 under navnet Mars Ireland
 302,70 FRF for en afgiftspligtig motorkraft på 19 CV
 287,60 FRF for en afgiftspligtig motorkraft på 20 CV (Sag C-344/98)
 411,40 FRF for en afgiftspligtig motorkraft på 21 CV (98/C 378/14)
 392,70 FRF for en afgiftspligtig motorkraft på 22 CV
 564,00 FRF for en afgiftspligtig motorkraft på 23 CV
 540,30 FRF for en afgiftspligtig motorkraft på 24 CV Ved kendelse afsagt den 16. juni 1998, indgået til Domsto-
 518,90 FRF for en afgiftspligtig motorkraft på 25 CV lens Justitskontor den 21. september 1998, har Supreme
 Court, Irland, i sagen Masterfoods Ltd mod HB Ice Cream
 Ltd, og HB Ice Cream Ltd mod Masterfoods Ltd, der dri-
 hvorimod den hùjeste pris for en afgiftspligtig heste- ver virksomhed under navnet Mars Ireland, forelagt De
 kraft er på 226 FRF for et kùretùj med en motorkraft Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 på 17 CV. prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 ---pagebreak--- C 378/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.12.98
 1. I lyset af den af High Court of Ireland den 28. maj Appel ivñrksat den 7. oktober 1998 af Ca' Pasta Srl til
 1992 afsagte dom og kendelser, den af Kommissionen prùvelse af kendelse afsagt den 16. juli 1998 af De Euro-
 for De Europñiske Fñllesskaber den 11. marts 1998 pñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling)
 trufne beslutning (1) og i lyset af den sag, Van Den i sag T-274/97, Ca' Pasta Srl mod Kommissionen for De
 Bergh Foods Limited har anlagt i medfùr af Europñiske Fñllesskaber
 artikel 173, 185 og 186 i traktaten om oprettelse af
 (Sag C-359/98 P)
 Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab (»EF-trakta-
 ten«) med påstand om annullation og udsñttelse af (98/C 378/15)
 gennemfùrelsen af sidstnñvnte beslutning, ùnskes det
 oplyst,
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 i) om Supreme Court som fùlge af den forpligtelse til 7. oktober 1998 ivñrksat appel af Ca' Pasta Srl, Padova
 et loyalt samarbejde med Kommissionen, som (Italien), ved advokat Paolo Piva, Venedi, og Guy Arendt,
 Domstolen har opstillet, skal udsñtte den forelig- Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg på den-
 gende sag på afgùrelsen i sagen for Retten i Fùrste nes kontor, 7, Val Ste Croix, til prùvelse af kendelse afsagt
 Instans vedrùrende ovennñvnte beslutning fra den 16. juli 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Kommissionen og en eventuel senere appel til Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag T-274/97, Ca' Pasta
 Domstolen? Srl mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 ii) og om en beslutning fra Kommissionen, som er ret-
 tet til en enkelt part (og som er genstand for et Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 annullationssùgsmål, og en begñring om udsñt-
 telse af gennemfùrelsen indgivet af denne part) Ð
 hvorefter denne parts frysekummeaftale erklñres
 Den af Retten (Tredje Afdeling) afsagte kendelse af 16. juli
 uforenelig med EF-traktatens artikel 85, stk. 1, og
 artikel 86 Ð afskñrer denne part fra at sùge en 1998 ophñves, og den i stñvningen for Retten omhand-
 lede beslutning

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
annulleres.
 modstridende dom vedrùrende de samme eller lig-
 nende spùrgsmål efter traktatens artikel 85 og 86,
 som er afsagt af den nationale ret til fordel for
 denne part, opretholdt i tilfñlde, hvor den natio- Anbringender og vñsentligste argumenter:
 nale rets afgùrelse er appelleret til den ùverste nati-
 onale retsinstans?
 1) Tilsidesñttelse af de grundlñggende principper i for-
 bindelse med anfñgtelse af beslutninger, jf. EF-trak-
 Spùrgsmål 2 og 3 ùnskes kun besvaret, hvis spùrgsmål 1 tatens artikel 173. Tilsidesñttelse af princippet »Rule
 besvares benñgtende of Law« (retsstatsprincippet). Tilsidesñttelse af Rå-
 dets forordning (EéF) nr. 4028/86 af 18. december
 1986 (1), af Kommissionens forordning (EéF) nr. 1116/
 2. Indebñrer den praksis, at en producent og/eller leve- 88 af 20. april 1988 (2) (om gennemfùrelsesbestemmel-
 randùr af konsumis stiller en fryser til rådighed for en ser til beslutninger om stùtte til projekter vedrùrende
 detailhandler uden direkte udgifter for denne Ð eller fñllesskabsforanstaltninger til forbedring og tilpasning
 på anden måde får detailhandleren til at tage imod fry- af fiskeri- og akvakulturstrukturerne samt til indret-
 seren Ð på betingelse af, at detailhandleren ikke opbe- ning af beskyttede havområder) og af Rådets forord-
 varer anden is i fryseren end den, der er leveret af den ning (EéF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gen-
 nñvnte producent og/eller leverandùr Ð når henses til nemfùrelsesbestemmelser til forordning (EéF) nr. 2052/
 den juridiske og ùkonomiske baggrund for de omtvi- 88 af 24. juni 1988 for så vidt angår samordningen af
 stede frysekummeaftaler på markedet for konsumis i de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes
 enkeltportioner (»småis«) Ð en overtrñdelse af såvel som med interventionerne fra Den Europñiske
 bestemmelserne i EF-traktatens artikel 85, stk. 1, og/ Investeringsbank og de ùvrige eksisterende finansielle
 eller artikel 86? instrumenter (3).
 3. Forholder det sig således, at eksklusivaftaler med hen-
 2) Tilsidesñttelse af kravet om, at kendelser skal begrun-
 syn til frysere ikke kan anfñgtes i henhold til EF-trak-
 des, jf. artikel 33 i EF-statutten for Domstolen, jf. sta-
 tatens artikel 85 og 86 på grund af bestemmelsen i EF-
 tuttens artikel 46. Kendelsen er ulogisk og selvmodsi-
 traktatens artikel 222?
 gende. Tilsidesñttelse af kontradiktionsprincippet.
 (1) Kommissionens beslutning 98/58/EF af 11. marts 1998 om en
 procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 86 (sag (1) EFT L 376 af 31.12.1986, s. 7.
 IV/34.073, IV/34.395 og IV/35.436 Ð Van den Bergh Foods (2) EFT L 112 af 30.4.1988, s. 1.
 Limited) (EFT L 246 af 4.9.1998, s. 1). (3) EFT L 374 af 31.12.1988, s. 1.


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverfassungsgericht (Tyskland) den 10. februar 2014 — Peter Gauweiler m.fl.
 (Sag C-62/14)
 2014/C 129/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverfassungsgericht
 Parter i hovedsagen
 I) Forfatningssagen (Verfassungsbeschwerdeverfahren)
 Sagsøgere: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber m.fl., Johann Heinrich von Stein m.fl.
 Øvrige parter i sagen: Deutscher Bundestag og Bundesregierung
 II) Sagen mellem konstitutionelle organer (Organstreitverfahren)
 Sagsøger: Fraktion DIE LINKE im Bundestag
 Sagsøgt: Deutscher Bundestag
 Øvrig part i sagen: Bundesregierung
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 a)
 Er den af Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank den 6. september 2012 trufne afgørelse om Technical features of Outright Monetary Transactions uforenelig med artikel 119 og artikel 127, afsnit 1 og 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt med artikel 17-24 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank, idet den går ud over det mandat vedrørende den monetære politik, som Den Europæiske Centralbank har fået tildelt i henhold til de anførte bestemmelser, og griber ind i medlemsstaternes kompetence?
 Er Den Europæiske Centralbanks overskridelse af mandatet navnlig en følge af, at den af Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank den 6. september 2012 trufne afgørelse
 aa)
 er knyttet til støtteprogrammer for økonomisk politik under Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet eller Den Europæiske Stabilitetsmekanisme (betingelser)?
 bb)
 kun omhandler opkøb af statsobligationer fra enkelte medlemsstater (selektivitet)?
 cc)
 omhandler opkøb af programlandenes statsobligationer i tillæg til støtteprogrammer iværksat af Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet eller Den Europæiske Stabilitetsmekanisme (parallelitet)?
 dd)
 kan modvirke begrænsninger af og betingelser for støtteprogrammer iværksat af Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet eller Den Europæiske Stabilitetsmekanisme (omgåelse)?
 b)
 Er den af Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank den 6. september 2012 trufne afgørelse om Technical features of Outright Monetary Transactions uforenelig med forbuddet mod monetær budgetfinansiering i artikel 123 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde?
 Er det navnlig til hinder for foreneligheden med artikel 123 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, at den af Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank den 6. september 2012 trufne afgørelse
 aa)
 ikke indeholder kvantitative begrænsninger for opkøb af statsobligationer (omfang)?
 bb)
 ikke angiver et tidsrum mellem emissionen af statsobligationer på det primære marked og Det Europæiske System af Centralbankers opkøb af disse på det sekundære marked (prisdannelsen på markedet)?
 cc)
 tillader, at samtlige de statsobligationer, der erhverves, beholdes indtil udløb (indgreb i markedslogikken)?
 dd)
 ikke indeholder specifikke krav til boniteten af de statsobligationer, der erhverves (tabsrisiko)?
 ee)
 foreskriver ligebehandling af Det Europæiske System af Centralbanker og private og andre indehavere af statsobligationer (gældsnedskrivning)?
 2.
 Subsidiært, for det tilfælde at Domstolen måtte finde, at den af Styrelsesrådet for Den Europæiske Centralbank den 6. september 2012 trufne afgørelse om Technical features of Outright Monetary Transactions ikke udgør en retsakt udstedt af en af Den Europæiske Unions institutioner, som kan være genstand for en anmodning i henhold til artikel 267, stk. 1, litra b), i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde:
 a)
 Skal artikel 119 og artikel 127 i traktaten


text:
om Den Europæiske Unions funktionsmåde samt artikel 17-24 i protokollen om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank fortolkes således, at de — alternativt eller kumulativt — tillader Eurosystemet
 aa)
 at gøre opkøb af statsobligationer betinget af eksistensen og overholdelsen af støtteprogrammer for den økonomiske politik under Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet eller Den Europæiske Stabilitetsmekanisme (betingelser)?
 bb)
 kun at opkøbe statsobligationer fra enkelte medlemsstater (selektivitet)?
 cc)
 at opkøbe statsobligationer fra programlandene i tillæg til støtteprogrammer iværksat af Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet eller Den Europæiske Stabilitetsmekanisme (parallelitet)?
 dd)
 at modvirke begrænsninger af og betingelser for støtteprogrammer iværksat af Den Europæiske Finansielle Stabilitetsfacilitet eller Den Europæiske Stabilitetsmekanisme (omgåelse)?
 b)
 Skal artikel 123 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde henset til forbuddet mod monetær budgetfinansiering fortolkes således, at den — alternativt eller kumulativt — tillader Eurosystemet
 aa)
 at opkøbe statsobligationer uden kvantitativ begrænsning (omfang)?
 bb)
 at opkøbe statsobligationer uden mindstekrav til tidsrummet fra emissionen af statsobligationer på det primære marked (prisdannelse på markedet)?
 cc)
 at beholde samtlige de erhvervede statsobligationer indtil udløb (indgreb i markedslogikken)?
 dd)
 at erhverve statsobligationer uden mindstekrav til boniteten (tabsrisiko)?
 ee)
 at acceptere en ligebehandling af Det Europæiske System af Centralbanker og private og andre indehavere af statsobligationer (gældsnedskrivning)?
 ff)
 at tilkendegive købshensigt eller på anden måde i tidsmæssig forbindelse med emission af statsobligationer udstedt af medlemsstater inden for euroområdet at påvirke prisdannelsen (tilskyndelse til erhvervelse af nyemissioner)?


text:
30.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 191/36
 Sag anlagt den 22. marts 2016 — Belgien mod Kommissionen
 (Sag T-131/16)
 (2016/C 191/48)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Belgien (ved C. Pochet og J. Halleux, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne M. Segura Catalán og M. Clayton)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 De annullationsanbringender, der er fremsat i stævningen, antages til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold.
 —
 Kommissionens afgørelse af 11. januar 2016 om skattefritagelse for overskydende fortjeneste, statsstøtteordning SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), som Kongeriget Belgien har indført, annulleres, for så vidt som statsstøtteforanstaltningerne ikke klart anføres, skatteordningen for overskydende fortjeneste kvalificeres som en støtteordning, og denne anses for at være statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked som omhandlet i artikel 107 TEUF.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelses artikel 1 og 2, for så vidt som de anser skatteordningen for overskydende fortjeneste for statsstøtte, der er uforenelig med det indre marked og i strid med de almindelige EU-retlige principper pålægger tilbagesøgning af den angivelige statsstøtte fra de koncerner, som de begunstigede tilhører.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 2, stk. 6, TEUF, artikel 5, stk. 1 og 2, TEU, idet statsstøttereglerne bruges til ensidigt at afgrænse den belgiske stats beskatningskompetence.
 2.
 Andet anbringende om en retlig fejl og et åbenbart urigtig skøn ved identificeringen af den angivelige statsstøtteforanstaltning og ved kvalificeringen heraf som en støtteordning, hvortil ikke kræves yderligere gennemførelsesforanstaltninger som omhandlet i artikel 1, litra d), i forordning nr. 2015/1589 og artikel 107 TEUF.
 3.
 Tredje anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, idet skatteordningen for overskydende fortjeneste anses for en statsstøtteforanstaltning. Kommissionen har hverken godtgjort, at ordningen involverer statslige midler, eller at der foreligger en fordel, og den har foretaget en urigtig vurdering af selektiviteten og af fordrejningen af konkurrencen.
 4.
 Fjerde anbringende om et åbenbart urigtig skøn vedrørende identificeringen af modtagerne af den angivelige støtte som ikke alene værende de belgiske enheder, der er skattepligtige I Belgien, men ligeledes de multinationale koncerner, som de tilhører.
 5.
 Femte anbringende, som fremsættes subsidiært, om en tilsidesættelse af det generelle legalitetsprincip og artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (1), idet tilbagebetaling kan kræves fra de multinationale koncerner, hvortil hører de belgiske enheder, der har modtaget en afgørelse.
 (1) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248, s. 9).


text:
1.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/38
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 10. marts 2009 — Tsirimiagos mod Regionsudvalget
 (Sag F-100/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - vederlag - overførsel af en del af vederlaget uden for tjenestelandet - artikel 17, stk. 2, litra b), i bilag VII til den tidligere vedtægt - boligopsparing - tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb - betingelser - fejl ved overførslerne - åbenbar fejl)
 2009/C 102/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kyriakos Tsirimiagos (Kraainem, Belgien) (ved avocat M.-A. Lucas)
 Sagsøgt: Regionsudvalget for Den Europæiske Union (ved P. Cervilla, som befuldmægtiget, bistået af avocat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Annullation af afgørelsen af 21. november 2006 om at kræve de beløb tilbagebetalt, som sagsøgeren fik udbetalt som justeringskoefficient for den del af hans vederlag, der blev overført til Frankrig fra april 2004 til maj 2005, som følge af en angivelig manglende opfyldelse af betingelserne for en sådan overførsel — erstatningskrav
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet af Regionsudvalget for Den Europæiske Union den 21. november 2006, som ændret ved afgørelse af 21. juni 2007, annulleres, for så vidt som det fastslås heri, at de beløb, som er fremkommet ved anvendelse af justeringskoefficienten på K. Tsirimiagos' overførsler til sin boligopsparingskonto fra april 2004 til maj 2005, i alt 15 300 EUR, skal tilbagebetales.
 2)
 Regionsudvalget for Den Europæiske Union tilbagebetaler K. Tsirimiagos det beløb forhøjet med morarenter, som er blevet fratrukket hans løn, svarende til anvendelsen af justeringskoefficienten på overførslerne til hans boligopsparingskonto fra april 2004 til maj 2005, hvilket beløb udgør 15 300 EUR. Renterne løber fra tilbagesøgningen indtil den faktiske betaling til den af Den Europæiske Centralbank fastsatte sats for primære refinansieringsoperationer for den pågældende periode, forhøjet med 2 procentpoints.
 3)
 I øvrigt frifindes Regionsudvalget for Den Europæiske Union.
 4)
 Regionsudvalget for Den Europæiske Union bærer sine egne udgifter og betaler halvdelen af de af Kyriakos Tsirimiagos afholdte omkostninger.
 5)
 Kyriakos Tsirimiagos betaler halvdelen af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007, s. 73.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/46
 Sag anlagt den 22. december 2015 — Biofa mod Kommissionen
 (Sag T-746/15)
 (2016/C 059/53)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Biofa AG (Münsingen, Tyskland) (ved advokaterne C. Stallberg og S. Knoblich)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2069 af 17. november 2015 om godkendelse af basisstoffet natriumhydrogencarbonat (EUT L 301 af 18.11.2015, s. 42) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført syv anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af databeskyttelsen
 Sagsøgerens data vedrørende selskabets plantebeskyttelsesmiddel VitiSan® er omfattet af databeskyttelsen i artikel 59 i forordning (EF) nr. 1107/2009 (1). Anvendelsen af disse data med henblik på godkendelsen af natriumhydrogencarbonat som basisstof tilsidesætter derfor sagsøgerens ret til databeskyttelse.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af subsidiaritetsprincippet i forbindelse med godkendelsesproceduren for basisstoffer
 Godkendelsen af natriumhydrogencarbonat som basisstof tilsidesætter det plantebeskyttelsesretlige subsidiaritetsprincip, da der med sagsøgerens plantebeskyttelsesmiddel VitiSan®, som indeholder aktivstoffet kaliumhydrogencarbonat, gives adgang til et godkendt plantebeskyttelsesmiddel med sammenligneligt aktivstof.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af prioritetsprincippet i ved godkendelsesprocedurer for basisstoffer
 Den godkendelse, som sagsøgeren har ansøgt om for natriumhydrogencarbonat som aktivstof, forhindrer i henhold til prioritetsprincippet godkendelsen af dette stof som basisstof.
 4.
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret
 Den uberettigede anvendelse af sagsøgerens data med henblik på godkendelsen af natriumhydrogencarbonat som basisstof tilsidesætter selskabets ret til intellektuel ejendomsret i henhold til artikel 17, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter chartret).
 5.
 Femte anbringende om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af fortrolige forretningsoplysninger
 Den uberettigede anvendelse af sagsøgerens data med henblik på godkendelsen af natriumhydrogencarbonat som basisstof tilsidesætter endvidere beskyttelsen af fortrolige forretningsoplysninger i henhold til chartrets artikel 7.
 6.
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
 Den uberettigede anvendelse af sagsøgerens data med henblik på godkendelsen af natriumhydrogencarbonat som basisstof tilsidesætter også ligebehandlingsprincippet. Mens sagsøgeren har måttet foretage investeringer i betydeligt omfang med henblik på de til godkendelsen nødvendige data, blev disse data benyttet af sagsøgte til fordel for tredjemand, som ikke skulle opfylde disse krav.
 7.
 Syvende anbringende om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Den uberettigede anvendelse af sagsøgerens data med henblik på godkendelsen af natriumhydrogencarbonat som basisstof fører endelig til en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Sagsøgeren havde en berettiget forventning om, at selskabets data vedrørende plantebeskyttelsesmidlet VitiSan® kun blev anvendt under overholdelse af databeskyttelsen.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1107/2009 af 21.10.2009 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler og om ophævelse af Rådets direktiv 79/117/EØF og 91/414/EØF (EUT L 309, s. 1).


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/17
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. september 2013 — Martin y Paz Diffusion SA mod David Depuydt og Fabriek van Maroquinerie Gauquie NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Belgien)
 (Sag C-661/11) (1)
 (Varemærker - direktiv 89/104/EØF - artikel 5 - samtykke fra indehaveren af et varemærke til tredjemands brug af et tegn, der er identisk med dette varemærke - samtykke afgivet i forbindelse med fælles brug - nævnte indehavers mulighed for at bringe den fælles brug til ophør og genoptage eneretten til sit varemærke)
 2013/C 344/28
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Martin y Paz Diffusion SA
 Sagsøgte: David Depuydt og Fabriek van Maroquinerie Gauquie NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 5, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1) — indehaveren af et registreret varemærkes rettigheder, når denne i en længerevarende periode i fællesskab med en tredjemand har brugt varemærket i en form for sameje vedrørende en del af de omfattede varer og uigenkaldeligt har accepteret, at tredjemanden kan bruge nævnte varemærke — national regel, der forbyder varemærkeindehaveren ansvarspådragende udøvelse eller misbrug af sin ret — forbud mod at indehaveren bruger varemærket til skade for tredjemanden — sanktion
 Konklusion
 Artikel 5 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, som ændret ved aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, er til hinder for, at en varemærkeindehaver, som i forbindelse med en fælles brug med en tredjemand har samtykket til denne tredjemands brug af tegn, der er identiske med varemærkeindehaverens varemærker, for visse varer, der henhører under de klasser, for hvilke varemærkerne er registreret, og som ikke længere samtykker i denne brug, er frataget enhver mulighed for at gøre den eneret, som er tildelt varemærkeindehaveren i henhold til nævnte varemærker, gældende over for nævnte tredjemand og muligheden for selv at udøve denne eneret for så vidt angår varer, der er af samme art som tredjemandens.
 (1) EUT C 89 af 24.3.2012.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu (Polen) den 7. februar 2017 — Grzegorz Chudaś og Irena Chudaś mod DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft AG
 (Sag C-66/17)
 (2017/C 161/10)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Grzegorz Chudaś og Irena Chudaś
 Sagsøgt: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 4, nr. 1), sammenholdt med artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav (1) fortolkes således, at attesten som europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument kan udstedes for en afgørelse om godtgørelse af sagsomkostninger, som er indeholdt i en dom om konstatering af en rettighed?
 (1) EUT L nr. 143, s. 15


text:
C 305/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.12.2002
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 RETTENS DOM DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 25. september 2002
 af 26. september 2002
 i de forenede sager T-201/00 og T-384/00, Agnès Ajour
 m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 i sag T-199/99, Sgaravatti Mediterranea Srl mod Kommis-
 ber (1)
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — vederlag — justeringskoefficient for Ir-
 (»EUGFL — ophævelse af finansiel støtte — artikel 24 i land — leveomkostninger i Dublin — vedtægtens artikel 64
 forordning (EØF) nr. 4253/88 — forudgående høring af og 65)
 støttemodtageren — passende undersøgelse af sagen i Kom-
 missionen — ret til kontradiktion — åbenbar faktisk vildfa-
 relse — begrundelse — princippet om beskyttelse af den (2002/C 305/43)
 berettigede forventning — principielt krav om sanktions-
 hjemmel — proportionalitetsprincippet«) (Processprog: fransk)
 (2002/C 305/42)
 I de forenede sager T-201/00 og T-384/00, Agnès Ajour,
 Dublin, og 128 andre tjenestemænd og øvrige ansatte ved
 (Processprog: italiensk) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved avocats
 J.-N. Louis og V. Peere, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtiget: J. Curall), støttet af Rådet for Den Europæiske Union
 (befuldmægtigede: A. Pilette og F. Anton), angående en påstand
 om annullation af Kommissionens afgørelser vedrørende be-
 I sag T-199/99, Sgaravatti Mediterranea Srl, Capoterra (Italien), regning af sagsøgernes lønopgørelser for månederne septem-
 ved advokaterne M. Merola og P.A.M. Ferrari, og med valgt ber til december 1999, og af Kommissionens afgørelser i
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske medfør af Rådets forordning (EF, EKSF, Euratom) nr. 2700/
 Fællesskaber (befuldmægtigede: først F.P. Ruggeri Laderchi, 1999 af 17. december 1999 om tilpasning med virkning fra
 J. Guerra Fernández, L. Visaggio og M. Moretto, derefter 1. juli 1999 af vederlag og pensioner til tjenestemænd
 C. Cattabriga og M. Moretto), angående en påstand om og øvrige ansatte ved De Europæiske Fællesskaber samt af
 annullation af Kommissionens beslutning K(1999) 1502 af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner (EFT
 4. juni 1999 om ophævelse af den tidligere ydede støtte til L 327, s. 1), vedrørende beregningen af sagsøgernes løntilgode-
 sagsøgeren fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for havende for perioden mellem 15. maj og 31. december 1999
 Landbrug, »Udviklingssektionen«, har Retten (Femte Afdeling), og vedrørende beregning af lønopgørelserne siden januar
 sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne 2000, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 R. García-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: fuldmægtig manden, R.M. Moura Ramos, og dommerne J. Pirrung og
 J. Palacio González, den 26. september 2002 afsagt dom, hvis A.W.H. Meij; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den
 konklusion lyder således: 25. september 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag T-201/00 for så
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. vidt angår Kienersberger og hans retssuccessorer.
 2) Kommissionen frifindes.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 3) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 ( 1) EFT C 333 af 20.11.1999.
 (1 ) EFT C 285 af 7.10.2000 og C 45 af 10.2.2001.


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/16
 Sag anlagt den 19. marts 2009 — PromoCell bioscience alive mod KHIM (SupplementPack)
 (Sag T-113/09)
 2009/C 129/28
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte (Heidelberg, Tyskland) (ved Rechtsanwältin K. Mende)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. januar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 996/2008-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SupplementPack« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 5, 41 og 42 (ansøgning nr. 5 433 883)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk.1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94, da det ansøgte varemærke har det fornødne særpræg og der ikke er noget friholdelsesbehov


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 25. januar 2017 — BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG mod Verein für Konsumenteninformation (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)
 (Sag C-375/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2007/64/EF - betalingstjenester i det indre marked - rammeaftaler - generel forudgående information - forpligtelse til at give denne information på papir eller et andet varigt medium - informationer overført ved hjælp af en elektronisk postkasse, der er integreret i en e-banking-internetside))
 (2017/C 078/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG
 Sagsøgt: Verein für Konsumenteninformation
 Konklusion
 Artikel 41, stk. 1, og artikel 44, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/64/EF af 13. november 2007 om betalingstjenester i det indre marked og om ændring af direktiv 97/7/EF, 2002/65/EF, 2005/60/EF og 2006/48/EF og om ophævelse af direktiv 97/5/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/111/EF af 16. september 2009, sammenholdt med dette direktivs artikel 4, nr. 25), skal fortolkes således, at ændringer af de oplysninger og betingelser, som er fastsat i det nævnte direktivs artikel 42, og ændringer i rammeaftalen, som udbyderen af betalingstjenester sender til brugeren af disse tjenester ved hjælp af en elektronisk postkasse, der er integreret i en e-banking-internetside, kun kan anses for at være meddelt på et varigt medium som omhandlet i disse bestemmelser, hvis to betingelser er opfyldt:
 —
 denne internetside gør det muligt for denne bruger at lagre de oplysninger, der er blevet sendt til denne personligt på en sådan måde, at denne kan få adgang til dem og gengive dem uændret i et passende tidsrum, uden at en ensidig ændring af deres indhold foretaget af denne udbyder eller af en anden erhvervsdrivende er mulig, og
 —
 hvis brugeren af betalingstjenester er forpligtet til at konsultere den nævnte internetside med henblik på at få kendskab til de nævnte oplysninger, overførslen af disse oplysninger er ledsaget af en aktiv adfærd fra udbyderen af betalingstjenesters side, der skal bringe eksistensen af og rådigheden over de nævnte oplysninger på den nævnte internetside til denne brugers kendskab.
 I det tilfælde hvor brugeren af betalingstjenester er forpligtet til at konsultere en sådan side for at få kendskab til de pågældende oplysninger, stilles disse blot til rådighed for denne bruger som omhandlet i artikel 36, stk. 1, første punktum, i direktiv 2007/64, som ændret ved direktiv 2009/111, når overførslen af disse oplysninger ikke er ledsaget af en sådan aktiv adfærd fra udbyderen af betalingstjenesters side.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015.


text:
13.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 18. november 2016 — Serin Alheto mod Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
 (Sag C-585/16)
 (2017/C 046/17)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Serin Alheto
 Sagsøgt: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Følger det af artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/95 (1), sammenholdt med artikel 10, stk. 2, i direktiv 2013/32 (2) og artikel 78, stk. 2, litra a), TEUF, at:
 A)
 den tillader, at ansøgningen om international beskyttelse indgivet af en statsløs af palæstinensisk oprindelse, som er registreret som flygtning af De Forenede Nationers Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge i Mellemøsten (UNRWA), og som før indgivelsen af ansøgningen var bosat i dennes aktivitetsområde (Gazastriben), behandles som en ansøgning i henhold til artikel 1, afsnit A, i Genèvekonventionen om flygtninges retsstilling af 1951 i stedet for som en ansøgning om international beskyttelse i henhold til denne konventions artikel 1, afsnit D, andet punktum, under forudsætning af, at ansvaret for at behandle ansøgningen er overtaget af andre end familiære eller humanitære grunde, og behandlingen af ansøgningen er reguleret ved direktiv 2011/95?
 B)
 den tillader, at en sådan ansøgning ikke kontrolleres med hensyn til betingelserne i artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/95, og Den Europæiske Unions Domstols fortolkning af denne bestemmelse dermed ikke finder anvendelse?
 2)
 Skal artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/95 sammenholdt med samme direktivs artikel 5 fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser som den i hovedsagen omhandlede i artikel 12, stk. 1, nr. 4, i Zakon za ubezhishteto i bezhantsite (asyl- og flygtningelov, herefter »ZUB«), som i den gældende affattelse ikke indeholder nogen udtrykkelig bestemmelse om ipso facto-beskyttelse for palæstinensiske flygtninge og ikke indeholder den betingelse, at beskyttelsen af en eller anden grund er bortfaldet, samt således, at artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/95 er tilstrækkelig præcis og ubetinget og derfor har direkte virkning, således at den også finder anvendelse, uden at den person, som søger international beskyttelse udtrykkeligt har påberåbt sig den, hvis ansøgningen som sådan skal behandles i henhold til flygtningekonventionens artikel 1, afsnit D, andet punktum?
 3)
 Følger det af artikel 46, stk. 3, i direktiv 2013/32, sammenholdt med artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/95, at den i en retsmiddelprocedure ved en domstol til prøvelse af en afgørelse, som er truffet i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, i direktiv 2013/32 om afslag på international beskyttelse og under hensyntagen til de faktiske omstændigheder i hovedsagen tillader, at retten i første instans behandler ansøgningen om international beskyttelse som sådan i henhold til flygtningekonventionens artikel 1, afsnit D, andet punktum, og foretager bedømmelsen i henhold til artikel 12, stk. 1, litra a), i direktiv 2011/95, når en statsløs af palæstinensisk oprindelse, som er registreret hos UNRWA som flygtning, og som før indgivelsen af ansøgningen var bosat i denne hjælpeorganisations aktivitetsområde (Gazastriben), har


text:
ansøgt om international beskyttelse, og denne ansøgning ikke er blevet prøvet med hensyn til de nævnte bestemmelser i afgørelsen om afslag på international beskyttelse?
 4)
 Følger det af bestemmelserne i artikel 46, stk. 3, i direktiv 2013 om retten til effektive retsmidler i forbindelse med kravet om en »fuldstændig og ex-nunc-undersøgelse af både faktiske og retlige omstændigheder«, fortolket sammenholdt med dette direktivs artikel 33 og 34 samt med artikel 35, stk. 2, og med artikel 21, stk. 1, i direktiv 2011/95, sammenholdt med artikel 18, 19 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, at de i en retsmiddelprocedure ved en domstol til prøvelse af en afgørelse om afslag på international beskyttelse, som er afsagt i overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, i direktiv 2013/32, tillader følgende:
 A)
 at retten i første instans for første gang træffer afgørelse om antagelse af ansøgningen om international beskyttelse og om refoulement af den statsløse til det land, hvor han var bosat før indgivelsen af ansøgningen om international beskyttelse, efter at den har pålagt asylmyndigheden at forelægge de nødvendige beviser herfor og givet personen lejlighed til at udtale sig om antagelsen af ansøgningen eller
 B)
 at retten i første instans ophæver afgørelsen på grund af en væsentlig procedurefejl og pålægger asylmyndigheden at behandle ansøgningen om international beskyttelse på ny under iagttagelse af anvisningerne om lovens fortolkning og anvendelse, idet den også gennemfører den i artikel 34 i direktiv 2013/32 omhandlede samtale og tager stilling til spørgsmålet om, hvorvidt det er muligt at hjemsende den statsløse til det land, hvor han var bosat før indgivelsen af ansøgningen om international beskyttelse?
 C)
 at retten i første instans bedømmer sikkerheden i det land, hvor personen var bosat på tidspunktet for retsmødet eller, såfremt der er indtrådt væsentlige ændringer af situationen, som der skal tages hensyn til i afgørelsen til fordel for personen, på tidspunktet for dommens afsigelse?
 5)
 Er den bistand, som ydes af De Forenede Nationers Hjælpeorganisation for Palæstinaflygtninge i Mellemøsten (UNRWA), en i øvrigt tilstrækkelig beskyttelse som omhandlet i artikel 35, stk. 1, litra b), i direktiv 2013/32 i den pågældende stat i hjælpeorganisationens aktivitetsområde, når denne stat anvender princippet om non-refoulement som omhandlet i Genèvekonventionen om flygtninges retsstilling af 1951 for så vidt angår de personer, som støttes af hjælpeorganisationen?
 6)
 Følger det af artikel 46, stk. 3, i direktiv 2013/32, sammenholdt med artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, at retten til effektive retsmidler i forbindelse med bestemmelsen om, at »effektive retsmidler omfatter [...], hvor det er relevant, en undersøgelse af behovene for international beskyttelse i henhold til direktiv 2011/95/EU«, forpligter retten i første instans til i forbindelse med en retsmiddelprocedure til prøvelse af den afgørelse, hvormed ansøgningen om international beskyttelse blev realitetsprøvet og der blev givet afslag på international beskyttelse, at afsige en dom,
 A)
 som foruden spørgsmålet om afslagets lovlighed også har retskraft med hensyn til ansøgerens behov for international beskyttelse i henhold til direktiv 2011/95, også i tilfælde, hvor international beskyttelse i henhold til den pågældende medlemsstats nationale


text:
ret kun kan indrømmes ved en afgørelse fra en administrativ myndighed
 B)
 om behovet for at yde international beskyttelse i form af en passende behandling af ansøgningen om international beskyttelse, uanset de overtrædelser af procedureregler, som asylmyndigheden har begået under behandlingen af ansøgningen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13.12.2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 337, s. 9)
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/32/EU af 26.6.2013 om fælles procedurer for tildeling og fratagelse af international beskyttelse (EUT L 180, s. 60)


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/55
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 8. juli 2010 — Lesniak mod Kommissionen
 (Sag F-67/06) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - udnævnelse - midlertidigt ansatte udnævnt til tjenestemænd - ansøgere opført på en reserveliste før ikrafttrædelsen af den nye vedtægt - overgangsbestemmelser om indplacering i lønklasse ved ansættelsen - indplacering i lønklasse under anvendelse af nye mindre gunstige regler - artikel 5, stk. 4, og artikel 12, stk. 3, i bilag XIII til vedtægten)
 2010/C 234/100
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Christophe Lesniak (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og H. Krämer, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Simm og I. Šulce, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 8. august 2005 om at udnævne sagsøgeren, som på daværende tidspunkt var midlertidigt ansat i lønklasse A*10, løntrin 2, og bestod den eksterne udvælgelsesprøve PE/99/A, til tjenestemand på prøve med indplacering i lønklasse A*6, løntrin 2
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 178 af 29.7.2006, s. 43.


text:
21.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 158/24
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 16. april 2008 — Doktor mod Rådet
 (Sag F-73/07)
 (Personalesag - tjenestemænd - ansættelse - afskedigelse ved afslutningen af prøveperioden)
 (2008/C 158/42)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Frantisek Doktor (Bratislava, Slovakiet) (ved avocats S. Rodrigues, R. Albelice og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Arpio Santacruz og M. Simm, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af afgørelse, truffet af Rådets ansættelsesmyndighed den 26. oktober 2006, om afskedigelse af sagsøgeren ved udgangen af dennes prøveperiode og dels påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.


text:
16.5.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 151/9
 har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsfor- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 manden V. Tiili, og dommerne C. P. BrieÈt og A. Potocki; den 24. marts 1998
 justitssekretñr: H. Jung, den 25. marts 1998 afsagt ken-
 delse, hvis konklusion lyder således: i sag T-232/97, Micheline Becret-Danieau m.fl. mod
 Europa-Parlamentet (1)
 (Tjenestemñnd Ð annullationssùgsmål Ð lùnsedler Ð for-
 1) Sagen afvises. maliteten Ð frister Ð ny vñsentlig omstñndighed Ð afvis-
 ning)
 (98/C 151/19)
 2) Hver part betaler sine omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998.
 I sag T-232/97, Micheline Becret-Danieau, Jeremiah Cado-
 gan, Madeleine Mesenburg, Rainer Moriarty, Anne-Marie
 Nilles, Teresa Rodrigues, Fernando Simoes, Jean-Louis
 Spellini, Jeanne Pica-Borruto og Nicole Schulte, tjeneste-
 mñnd ved Europa-Parlamentet, boende henholdsvis i Ber-
 trange (Luxembourg), i Steinsel (Luxembourg), i Biwer
 (Luxembourg), i Colmar-Berg (Luxembourg), i Mamer
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS (Luxembourg), i Mondercange (Luxembourg), i Munsbach
 den 12. marts 1998 (Luxembourg), i Bascharage (Luxembourg), i Thionville
 (Frankrig) og i Leudelange (Luxembourg), ved advoka-
 i sag T-207/97, Georges Berthu mod Rådet for Den terne Jean-NoeÈl Louis, Ariane Tornel og FrancËoise Par-
 Europñiske Union (1) mentier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod
 (ékonomisk og monetñr politik Ð Rådets forordning om Europa-Parlamentet (befuldmñgtigede: Manfred Peter og
 visse bestemmelser vedrùrende indfùrelsen af euroen Ð Yannis Pantalis), hvori der er nedlagt påstand om annulla-
 ñndring af betegnelsen »ecu« i EF-traktatens artikel 109 G tion af den udtrykkelige afvisning af sagsùgernes anmod-
 til betegnelsen »euro« Ð annullationssùgsmål Ð åbenbart, ninger om tilbagebetaling af belùb, som er blevet fratruk-
 at sagen skal afvises) ket deres husstandstillñg i medfùr af artikel 67, stk. 2, i
 vedtñgten for tjenestemñnd i De Europñiske Fñllesskaber,
 (98/C 151/18) i form af husholdningstillñg, der blev udbetalt til deres
 ñgtefñller, og om nùdvendigt annullation af afgùrelserne
 af 15. maj og 27. juli 1997 om udtrykkelig afvisning af
 (Processprog: fransk) deres klager, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, A. Kalogeropoulos, og dommerne
 C. W. Bellamy og J. Pirrung; justitssekretñr: H. Jung, den
 24. marts 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle-
 I sag T-207/97, Georges Berthu, medlem af Europa-Parla- des:
 mentet, Chelles (Frankrig), ved advokat Alexandre Varaut,
 9, rue Alfred de Vigny, Paris, mod Rådet for Den Europñ-
 iske Union (befuldmñgtigede: Jean-Paul JacqueÂ og Ignacio 1) Sagen afvises.
 Díez Parra), angående en påstand om annullation af
 Rådets forordning (EF) nr. 1103/97 af 17. juni 1997 om 2) Hver part bñrer sine omkostninger.
 visse bestemmelser vedrùrende indfùrelsen af euroen (EFT
 L 162 af 19.6.1997, s. 1), har Retten (Anden Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, A. Kalogeropoulos, og (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 dommerne C. W. Bellamy og J. Pirrung; justitssekretñr: H.
 Jung, den 12. marts 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 1) Sagen afvises. Sag anlagt den 10. marts 1998 af Emesa Sugar (Free
 Zone) NV mod Rådet for Den Europñiske Union
 (Sag T-43/98)
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger. (98/C 151/20)
 (1) EFT C 318


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. december 2007 — Kongeriget Sverige mod IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH, tidligere Internationaler Tierschutz-Fonds (IFAW) GmbH, Kongeriget Danmark, Kongeriget Nederlandene, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-64/05 P) (1)
 (Appel - forordning (EF) nr. 1049/2001 - aktindsigt i institutionernes dokumenter - dokumenter, som hidrører fra en medlemsstat - medlemsstatens modstand mod udlevering af dokumenterne - rækkevidden af nævnte forordnings artikel 4, stk. 5)
 (2008/C 51/07)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Kongeriget Sverige (ved K. Wistrand, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Republikken Finland (ved E. Bygglin og A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH, tidligere Internationaler Tierschutz-Fonds (IFAW) GmbH (ved solicitor S. Crosby og avocat R. Lang), Kongeriget Danmark (ved B. Weis Fogh, som befuldmægtiget), Kongeriget Nederlandene (ved H.G. Sevenster, C. Wissels og M. de Grave, som befuldmægtigede), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved S. Nwaokolo og V. Jackson, som befuldmægtigede, og barrister J. Stratford), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Docksey og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Spanien (ved I. del Cuvillo Contreras og A. Sampol Pucurull, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) den 30. november 2004 i sag T-168/02, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH mod Kommissionen, hvorved Retten forkastede påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse, hvorved den afslog IFAW's anmodning om i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, at få aktindsigt i visse dokumenter fra de tyske myndigheder, hvori der med henvisning til tungtvejende hensyn til væsentlige offentlige interesser skete en nedklassificering af en beskyttet lokalitet i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter
 Konklusion
 1)
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans' dom af 30. november 2004, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds mod Kommissionen (sag T-168/02), annulleres.
 2)
 Endvidere annulleres Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse af 26. marts 2002 om ikke at give IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH's aktindsigt i visse dokumenter, som Kommissionen havde modtaget i forbindelse med en procedure, efter hvis afslutning denne institution afgav en positiv udtalelse om gennemførelsen af et industriprojekt på et fredet område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler Kongeriget Sveriges omkostninger i forbindelse med appelsagen samt IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH's omkostninger i såvel appelsagen som sagen i første instans, der førte til afsigelsen af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans' dom af 30. november 2004, IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds mod Kommissionen.
 4)
 Kongeriget Danmark, Kongeriget Spanien, Kongeriget Nederlandene, Republikken Finland, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger i forbindelse med appelsagen.
 5)
 Kongeriget Danmark, Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Sverige, Det Forenede Kongerige


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 15. oktober 2004 af Hoge Raad der Nederlanden i sagen H.A. Solleveld mod Inspecteur van de Belastingdienst – ondernemingen Amersfoort
 (Sag C-443/04)
 (2005/C 6/49)
 Processprog: nederlandsk
 Ved dom afsagt den 15. oktober 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 20. oktober 2004, har Hoge Raad der Nederlanden i sagen H.A. Solleveld mod Inspecteur van de Belastingdienst – ondernemingen Amersfoort forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal sjette direktivs (1) artikel 13, punkt A, stk. 1, litra c), fortolkes således, at transaktioner, der består i at stille en diagnose, at fremsætte forslag til behandling og eventuel at henvise til en behandling – alle som led i den ovenfor i punkt 3.1.2 og 3.1.3 beskrevne diagnosticering af forstyrrelsesfelter, er momsfritaget, og gælder dette også, når denne transaktion ikke er led i udøvelse – ved den person, der foretager transaktionen – af et af de af den pågældende medlemsstat definerede erhverv inden for sundhedsvæsenet?
 (1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1-40.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/44
 Sag anlagt den 23. juni 2016 — Paice mod EUIPO — Blackmore (DEEP PURPLE)
 (Sag T-328/16)
 (2016/C 305/60)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ian Paice (London, Det Forenede Kongerige) (ved barrister M. Engelman og solicitor J. Stephenson)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Richard Hugh Blackmore (New York, New York, De Forenede Stater)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Richard Hugh Blackmore
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »DEEP PURPLE« — registreringsansøgning nr. 11 772 721
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. marts 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 736/2015-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt som Retten finder det passende, således at varemærket nægtes registreret i det hele for alle de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009.


text:
C 55/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at de grundlæggende Anbringender og væsentligste argumenter
 principper om retssikkerhed, god forvaltningsskik og god tro
 er tilsidesat. Sagsøgeren har anført, at selskabet gentagne gange
 rettede forespørgsler til Kommissionen uden at få anvisninger, EF-varemærket, der Et tredimensionelt mærke i form
 der ville have gjort det muligt for selskabet at fremlægge søges registreret: af en gennemsigtig og hvid flaske,
 resultater, der kunne accepteres af Kommissionen og Rådet. der står på hovedet — ansøgning
 nr. 1162395.
 ( 1) Rådets forordning (EF) nr. 1756/2002 af 23.9.2002 om ændring
 Varer eller tjenesteydel- Varer i klasse 3 og 20 (bl.a. sæbe,
 af Rådets direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstoffer til foderstof-
 ser: vaske- og blegemidler, præparater
 fer for så vidt angår tilbagekaldelse af godkendelse af et tilsætnings-
 stof og om ændring af Kommissionens forordning (EF) nr. 2430/ til rengøring og polering og be-
 1999 (EØS-relevant tekst) (EFT L 265, s. 1). holdere af plastik til flydende, gel-
 ( 2) Rådets direktiv 70/524/EØF af 23.11.1970 om tilsætningsstoffer formede og pastøse midler).
 til foderstoffer (EFT L 270, s. 1).
 ( 3) Kommissionens forordning (EF) nr. 2430/1999 af 16. november
 1999 om sammenkædning af godkendelsen af visse tilsætnings-
 Den til appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 stoffer, der tilhører gruppen af coccidiostatika og andre lægemid- påklagede afgørelse: ring.
 ler, til foderstoffer med de personer, der er ansvarlige for at
 markedsføre tilsætningsstofferne (EØS-relevant tekst) (EFT L 296, Appelkammerets afgø- Afslag på klagen.
 s. 3).
 relse:
 Anbringender: — Mærket har mange særlige
 kendetegn og har fornødent
 særpræg.
 — Appelkammeret undervur-
 derede mærkets karakteristi-
 ske geometriske udform-
 ning.
 Sag anlagt den 27. december 2002 af Henkel KGaA
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked — Mærket har opnået beskyttel-
 (Varemærker og Design) se i flere medlemsstater.
 (Sag T-393/02)
 (2003/C 55/86)
 (Processprog: tysk)
 Sag anlagt den 27. december 2002 af Arnaldo Lucaccioni
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 27. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af (Sag T-394/02)
 Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved Rechtsanwalt Chr.
 Osterrieth, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (2003/C 55/87)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: fransk)
 — Annullation af afgørelse truffet den 3. oktober 2002 af
 Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 Det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 313/
 2001-4 vedrørende EF-varemærkeansøgning
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 nr. 1162395.
 den 27. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Arnaldo Lucaccioni, St-Leonards-
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om- on-Sea (Det Forenede Kongerige), ved avocats Juan Ramon
 kostninger. Iturriagagoitia og Karine Delvolvé.
 ---pagebreak--- 8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/35
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: desuden gældende, at omsorgsprincippet er tilsidesat, og at der
 foreligger magtfordrejning. Sagsøgeren anfører, at Kommissio-
 nen har skabt en situation, som gør det muligt for den
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse at undgå enhver kontakt med Dr.


text:
Cognigni, der for sit
 af 27. september 2002 vedrørende den af sagsøgeren den vedkommende henholder sig til sagsøgeren.
 21. maj 2002 indgivne klage R/272/02 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige udgifter og
 honorarer for det arbejde, Dr. Cognigni har udført for
 sagsøgeren ved Invaliditetsudvalget og Lægeudvalget,
 samt at tilbagebetale de i sagsøgerens pension foretagne
 udlæg med tillæg af renter og retsomkostninger, herunder
 advokatsalær og udgifter til translatør og foged.
 Sag anlagt den 27. december 2002 af Eva Vega Rodríguez
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Sagsøgeren tilkendes erstatning for det lidte ikke-økono-
 miske tab.
 (Sag T-395/02)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (2003/C 55/88)
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er forhenværende tjenestemand ved Kommis- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 sionen og som har arbejdet i Berlaymont-bygningen, blev den 27. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 i 1991 tilkendt invalidepension. Sagsøgerens sygdom blev Europæiske Fællesskaber af Eva Vega Rodríguez, Bruxelles, ved
 efterfølgende anerkendt som en erhvervssygdom. Sagsøgeren avocats Juan Ramon Iturriagagoitia Bassas og Karine Delvolvé.
 havde udpeget Dr. Cognigni som medlem af Lægeudvalget og
 Invaliditetsudvalget.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen undlod at betale Dr. Cognigni’s udgifter og Principalt:
 lægehonorar. Herefter anlagde sagsøgeren sag T-75/98 med
 krav om betaling af udgifter og lægehonorar. Denne sag blev — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse
 slettet af registret som følge af indgåelse af et forlig, hvori det
 af 27. september 2002 vedrørende den af sagsøgeren den
 blev aftalt, at sagsøgeren skulle have udbetalt et beløb som
 5. juni 2002 indgivne klage R/297/02 annulleres.
 supplerende betaling for arbejde i Invaliditetsudvalget samt til
 dækning af de ved de nationale domstole afholdte udgifter.
 Dr. Cognigni insisterede mod forventning på at få godtgjort — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 alle sine udgifter og sit honorar. Han anlagde således på ny sag
 mod sagsøgeren ved de italienske domstole. Efter at en italiensk Subsidiært:
 ret havde afsagt dom forlangte Dr. Cognigni, at denne blev
 fuldbyrdet, og at der blev gjort udlæg i sagsøgerens pension.
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens afgørelse om at tillade, — Kommissionens afgørelse af 25. juni 2002 annulleres.
 at der blev foretaget udlæg.
 — Sagsøgeren tilkendes erstatning for tab, der med ethvert
 forbehold er opgjort til 72 292,36 EUR med tillæg af
 morarenter i henhold til loven.
 Sagsøgeren henviser til, at i henhold til de bestemmelser, der
 gælder vedrørende de i forbindelse med Læge- og Invaliditets-
 udvalg påløbne udgifter og honorarer, påhviler alle omkostnin- — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ger Kommissionen.
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at der er Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sket overtrædelse af proportionalitetsprincippet, og at det af
 Kommissionen foretagne udlæg er uberettiget og chikanøst.
 Ifølge sagsøgeren burde Kommissionen have taget hensyn til, I denne foreliggende sag anfægter sagsøgeren, at hun efter stop-
 at den afsagte dom var blevet appelleret. Sagsøgeren gør prøven blev udelukket fra udvælgelsesprøve KOM/A/10/01.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/59
 Sag anlagt den 13. november 2012 — HSH Investment Holdings Coinvest-C og HSH Investment Holdings FSO mod Kommissionen
 (Sag T-499/12)
 2013/C 26/119
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl (Luxembourg, Luxembourg) og HSH Investment Holdings FSO Sàrl (Luxembourg) (ved advokaterne H. Niemeyer og H. Ehlers)
 Sagsøg: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 20. september 2011 i sag C 29/09 (ex N 264/2009) — HSH Nordbank AG — annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført følgende anbringender imod påbud, der skal opfyldes af mindretalsaktionærerne.
 1)
 Første anbringende: Ingen selvstændig støtte til mindretalsaktionærerne
 Sagsøgerne gør gældende, at Kommissionen har anvendt begrebet støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF fejlagtigt, idet den med urette har identificeret sagsøgerne som støttemodtagere. En forhøjelse af deres andelsværdier er for mindretalsaktionærerne blot en økonomisk følgevirkning af støtten til HSH Nordbank og ikke en indirekte støtte til mindretalsaktionærerne.
 2)
 Andet anbringende: Utilstrækkelig begrundelse for konklusionen om, at sagsøgerne har opnået en fordel
 Sagsøgerne anfører her, at Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF, idet den ikke tilstrækkeligt har redegjort for, hvorfor sagsøgerne skulle have modtaget en indirekte statsstøtte, og af hvilke årsager HSH Nordbanks virksomhedsværdi skulle være blevet fastsat fejlagtigt. Derudover har Kommissionen ikke angivet en talværdi for størrelsen af den angivelige støtte til mindretalsaktionærerne og sammenblandet undersøgelsen af denne støtte med undersøgelsen af byrdefordelingen.
 3)
 Tredje anbringende: Fejlagtig fastlæggelse af de faktiske omstændigheder ved undersøgelsen af, om sagsøgerne havde modtaget en finansiel fordel
 Med dette anbringende gøres gældende, at Kommissionen har foretaget en fejlagtig sagsfremstilling. Efter sagsøgernes opfattelse har det selskab, der vurderede HSH Nordbank ikke fastsat HSH Nordbanks virksomhedsværdi — og dermed emissionskursen for de nye ordinære aktier — for højt, men har derimod foretaget vurderingen i overensstemmelse med anerkendte vurderingsmetoder.
 4)
 Fjerde anbringende: Undladelse af at tage sagsøgernes bidrag i betragtning ved byrdefordelingen
 Sagsøgerne gør gældende, at Kommissionen har anvendt de i artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og i restruktureringsmeddelelsen (1) indeholdte krav om byrdefordelingen fejlagtigt, idet den ved sin undersøgelse af, om sagsøgerne i tilstrækkelig grad var inddraget i byrdefordelingen, havde undladt at tage hensyn til de af sagsøgerne ydede bidrag.
 5)
 Femte anbringende: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 (2) og retssikkerhedsprincippet ved en ikke-forskriftsmæssig afslutning af den formelle undersøgelsesprocedure
 Sagsøgerne gør her gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 659/1999 og retssikkerhedsprincippet, idet den afsluttede den formelle undersøgelsesprocedure i forhold til sagsøgerne uden have truffet en afgørelse som omhandlet i artikel 7 i forordning nr. 659/1999.
 6)
 Sjette anbringende: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 659/1999, artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og restruktureringsmeddelelsen ved udstedelse af uegnede påbud
 Med dette anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 7, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 og restruktureringsmeddelelsen, idet den har udstedt påbud, som ikke stod


text:
i forbindelse med omstruktureringen af HSH Nordbank, men derimod udgjorde en skjult godkendelse af en indirekte støtte under betingelser.
 7)
 Syvende anbringende: Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet ved at pålægge sagsøgerne en uforholdsmæssig byrde
 Sagsøgerne gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet, idet den har pålagt sagsøgerne uforholdsmæssige byrder ved byrdefordelingen.
 8)
 Ottende anbringende: Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet ved forskelsbehandling af sagsøgerne
 Sagsøgerne gør her gældende, at Kommissionen har tilsidesat ligebehandlingsprincippet, idet den i sin afgørelse udstedte påbud, der bebyrdede sagsøgerne, og som Kommissionen ikke pålagde i andre sammenlignelige tilfælde.
 Subsidiært gør sagsøgerne følgende anbringender gældende mod den anfægtede afgørelse:
 1)
 Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og meddelelsen om værdiforringede aktiver (3) ved en fejlagtig beregning af de uforenelige støtteelementer
 Med dette anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og meddelelsen om værdiforringede aktiver, idet den har beregnet det med garantien for HSH Nordbank forbundne såkaldte uforenelige støtteelement fejlagtigt.
 2)
 Andet anbringende: Utilstrækkelig begrundelse for fastsættelsen af den faktiske økonomiske værdi
 Sagsøgerne gør her gældende, at Kommissionen ikke på tilstrækkelig vis har begrundet, hvorledes fastsættelsen af den faktiske økonomiske værdi af den portefølje, som er omfattet af garantien, har fundet sted.
 3)
 Tredje anbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og meddelelsen om værdiforringede aktiver ved en fejlagtig beregning af tilbagebetalingen
 Sagsøgerne gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og meddelelsen om værdiforringede aktiver, idet den har beregnet tilbagebetalingen fejlagtigt.
 4)
 Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet ved beregningen af tilbagebetalingen
 Det gøres i denne sammenhæng for det fjerde gældende, at Kommissionen har tilsidesat ligebehandlingsprincippet, idet den ved beregningen af tilbagebetalingen har behandlet HSH Nordbank ringere end andre sammenlignelige tilfælde.
 5)
 Femte anbringende: Tilsidesættelse artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og proportionalitetsprincippet ved indrømmelse af tilladelse under påbud om en uforholdsmæssig stor balancereduktion
 Endelig gør sagsøgerne gældende, at Kommissionen også har tilsidesat artikel 107, stk. 3, litra b), TEUF og proportionalitetsprincippet, idet den har gjort en uforholdsmæssig stor balancereduktion for HSH Nordbank til en betingelse for Kommissionens tilladelse.
 (1) Meddelelse fra Kommissionen om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne (EUT 2009 C 195, s. 9).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af [artikel 88 EF] (EFT L 83, s. 1).
 (3) Meddelelse fra Kommissionen om behandlingen af værdiforringede aktiver i Fællesskabets banksektor (EUT 2009 C 72, s. 1).


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/10
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. juli 2008 — Athinaïki Techniki AE mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Athens Resort Casino AE Symmetochon
 (Sag C-521/06 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - Den Hellenske Republiks støtte til konsortiet Hyatt Regency - klage - beslutning om henlæggelse klagen - forordning (EF) nr. 659/1999 - artikel 4, 13 og 20 - begrebet »anfægtelig retsakt« som omhandlet i artikel 230 EF)
 (2008/C 223/15)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Athinaïki Techniki AE (ved advokat S.A. Pappas)
 De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou, som befuldmægtiget), Athens Resort Casino AE Symmetochon (ved barrister F. Carlin og advokat N. Korogiannakis)
 Sagens genstand
 Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt den 26. september 2006 af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-94/05, hvorved Retten afviste sagen anlagt med påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 2. december 2004, hvorved appellanten blev oplyst om henlæggelse af sin klage over en statsstøtte, Den Hellenske Republik angiveligt havde indrømmet som led i en udbudsprocedure — begrebet retsakt, der kan anfægtes i henhold til artikel 230 EF
 Konklusion
 1)
 Kendelsen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 26. september 2006 i sag T-94/05, Athinaïki Techniki mod Kommissionen, ophæves.
 2)
 Den formalitetsindsigelse, som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har rejst for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, tages ikke til følge.
 3)
 Sagen hjemvises til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, for at denne kan træffe afgørelse vedrørende de påstande, der er nedlagt af Athinaïki Techniki AE om annullation af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning af 2. juni 2004 om at henlægge selskabets klage vedrørende en angivelig statsstøtte ydet af Den Hellenske Republik til konsortiet Hyatt Regency i forbindelse med det offentlige udbud vedrørende overdragelse af 49 % af aktiekapitalen i Casino Mont Parnès.
 4)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
22.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 68/46
 Sag anlagt den 21. december 2015 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-149/15)
 (2016/C 068/60)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om at pålægge sagsøgeren sanktionen suspension af avancement til et højere løntrin og om at forpligte ham til at erstatte et tab, som Den Europæiske Union angiveligt har lidt, og påstand om erstatning for det ikke-økonomiske tab og tab af omdømme, der angiveligt er lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af trepartsansættelsesmyndighedens afgørelse CMS 13-005, for så vidt som der heri fastsættes en suspension af avancement til et højere løntrin i 18 måneder og erstatning af et tab, der i afgørelsen er fastsat til 108 596,35 EUR.
 —
 Om fornødent annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens klage.
 —
 Subsidiært nedsættes den økonomiske sanktion, der er indeholdt i afgørelse CMS 13-005.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at erstatte sagsøgerens ikke-økonomiske tab og tab af omdømme, som er opgjort til 20 000 EUR.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/15
 Rettens dom af 29. marts 2012 — Poslovni Sistem Mercator mod KHIM — Mercator Multihull (MERCATOR STUDIOS)
 (Sag T-417/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket MERCATOR STUDIOS - de ældre nationale og internationale figurmærker Mercator og Mercator Slovenska košarica - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, k. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ingen krænkelse af renomméet - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009)
 2012/C 138/27
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Poslovni Sistem Mercator d.d. (Ljubljana, Slovenien) (ved advokaterne J. Güell Serra og M. Curell Aguilà)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Mercator Multihull, Inc. (Vancouver, Canada)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. juli 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1031/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Poslovni Sistem Mercator d.d. og Mercator Multihull, Inc
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Poslovni Sistem Mercator d.d. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 297 af 5.12.2009.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/18
 Appel iværksat den 15. september 2008 (fax: 12. september 2008) af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 1. juli 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-266/02, Deutsche Post AG, støttet af Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV (BIEK) og UPS Europe NV/SA
 (Sag C-399/08 P)
 (2008/C 301/33)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Kreuschitz, J. Flett og B. Martenczuk, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA, Deutsche Post AG og Forbundsrepublikken Tyskland
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves i sin helhed.
 —
 Det fastslås i henhold til artikel 61 i statutten for Domstolen, at sagsøgeren i første instans ikke har godtgjort, at beslutningen var i strid med artikel 87, stk. 1, EF, hvorfor appellanten gives medhold. Subsidiært nedlægger Kommissionen påstand om, at sagen hjemvises til Retten i Første Instans.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Indstævnte er selskabet Deutsche Post AG (DPAG), en stor virksomhed, der udøver sin aktivitet på området for internationale posttjenester, og som har modtaget væsentlig kompensation fra statslige midler. I en særskilt beslutning fra 2002 på grundlag af artikel 82 EF — som ikke er blevet anfægtet — fandt Kommissionen, at DPAG havde misbrugt sin dominerende stilling ved at sælge med tab på pakkeområdet. Eftersom DPAG havde tab på alle områder i den omhandlede periode, kunne denne aggressive prispolitik kun være finansieret ved hjælp af midler, som virksomheden havde modtaget med henblik på økonomisk kompensation.
 Denne appel vedrører først og fremmest spørgsmålet om, hvilke analysemetoder Kommissionen kunne anvende under den foreliggende sags særlige omstændigheder, for at undersøge om der var ydet DPAG ulovlig støtte.
 Ifølge Retten i Første Instans skal den metode, der skal prioriteres, indebære en undersøgelse af alle omkostninger forbundet med forpligtelser til offentlig tjeneste samt af alle virksomhedens indtægter i den omhandlede periode, for at fastslå om virksomheden har modtaget en overvurderet økonomisk kompensation fra staten. Hvis der foreligger en sådan overkompensation, kan det udledes heraf, at disse midler ligeledes er anvendt til at finansiere den illoyale prispolitik, der fandt sted på det tilstødende marked for dør til dør-pakker.
 Ifølge den i beslutningen anvendte metode vurderede Kommissionen først underskuddet som følge af den illoyale prispolitik, der blev anvendt på det tilstødende marked, og undersøgte herefter, om disse underskud blev kompenseret ved hjælp af statslige midler. Hvis en sådan kompensation kunne fastslås, og der ikke var andre finansieringskilder (i form af virksomheden egne midler), måtte det konkluderes, at de statslige midler blev anvendt til at finansiere den illoyale prispolitik, der fandt anvendelse på det tilstødende marked for dør til dør-pakker.
 Kommissionen er af den opfattelse, at den i beslutningen anvendte metode er korrekt. Ved hjælp af denne metode har man et logisk ræsonnement, der indeholder idéen om, at pengene nødvendigvis må komme et sted fra, således, at det kan fastslås, om der foreligger uretmæssig


text:
statsstøtte. Hverken ræsonnementet eller de faktiske omstændigheder, det hviler på, er der i den appellerede dom rejst tvivl om. Retten i Første Instans tog imidlertid udgangspunkt i idéen om, at det kun var den første metode, der kunne tages i betragtning, uden at forklare hvorfor.
 Kommissionen fremfører følgende anbringender til støtte for appellen: Der er sket tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF og artikel 86, stk. 2, EF, da disse bestemmelser er fortolket forkert i den appellerede dom, eftersom det blev fastslået, at de udelukkede en metode, der imidlertid ikke er kritiseret i den appellerede dom i øvrigt, der gav mulighed for på grundlag af en logisk og relevant argumentation, at fastslå, at der forelå statsstøtte. Desuden har Kommissionen anført, at Retten i Første Instans er uden kompetence og har påberåbt sig tilsidesættelse af artikel 230 EF, da Retten i Første Instans har overskredet grænserne for sin kompetence og sin efterprøvelsesret, samt tilsidesættelse af artikel 36 i statutten for Domstolen, idet Retten i Første Instans ikke har begrundet sin konklusion om, at den metode, der er anvendt i beslutningen, er forkert.


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/12
 Sag anlagt den 22. april 2004 af Jöel De Bry mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-157/04)
 (2004/C 168/22)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 22. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Jöel De Bry, Woluwe-St-Lambert (Belgien), ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelsen om udfærdigelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for perioden fra den 1. juli til den 31. december 2002.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet først gjort gældende, at han er blevet bedømt af en bedømmer i samme lønklasse som ham, og som konkurrerer med sagsøgeren om en forfremmelse. Ifølge sagsøgeren indebærer dette en interessekonflikt hos bedømmeren. Sidstnævnte har i strid med statuttens artikel 14 ikke informeret ansættelsesmyndigheden herom.
 Sagsøgeren har dernæst gjort gældende, at der ikke er sammenhæng mellem bedømmelsen i den anfægtede rapport og det antal points, sagsøgeren blev tildelt. Sagsøgeren har endvidere anført, at der er sket en tilsidesættelse af begrundelsespligten samt af hans ret til kontradiktion i forbindelse med en af bedømmeren fremsat bemærkning om, at sagsøgeren angiveligt ikke overholder den normale arbejdstid.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/24
 Rettens kendelse af 12. september 2013 — Yaqub mod KHIM — Tyrkiet (ATATURK)
 (Sag T-580/12) (1)
 (EF-varemærker - udpegelse af en ny repræsentant - sagsøgerens passivitet - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 336/52
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Jioher Yaqub (Nottingham, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Den Tyrkiske Republik
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. september 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2613/2011-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem på den ene side Den Tyrkiske Republik og på den anden side Jioher Yaqub og Gauher Yaqub.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Jioher Yaqub bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 16.3.2013.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 20. november 2008 — Straffesag mod Frank Weber (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Siegen, Tyskland)
 (Sag C-1/07) (1)
 (Direktiv 91/439/EØF - gensidig anerkendelse af kørekort - midlertidig suspension af kørekort - inddragelse af førerretten - gyldighed af et andet kørekort, som er erhvervet i en anden medlemsstat under den midlertidige suspension)
 (2009/C 6/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Siegen
 Part i hovedsagen
 Frank Weber
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Siegen — fortolkning af artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1) — bopælsmedlemsstatens afvisning af at anerkende, at et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat inden for en periode, hvor den pågældende har fået forbud mod at føre motorkøretøj i bopælsmedlemsstaten, men før myndighederne i denne stat har frataget den pågældende kørekortet, kan anvendes som gyldigt kørekort på bopælsmedlemsstatens område
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat nægter på sit område at anerkende retten til at føre motorkøretøj i henhold til et kørekort, der er udstedt i en anden medlemsstat til en person, hvis førerret på førstnævnte medlemsstats område er blevet inddraget, uanset at afgørelsen om denne inddragelse er truffet efter udstedelsen af nævnte kørekort, når dette er erhvervet på et tidspunkt, hvor det kørekort, som er udstedt i den førstnævnte medlemsstat, er suspenderet, og såvel denne suspension som nævnte inddragelse er berettiget af grunde, der forelå på tidspunktet for udstedelsen af det andet kørekort.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/23
 Rettens kendelse af 10. september 2013 — Symbio Gruppe mod KHIM — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE)
 (Sag T-562/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - slettelse af den nationale registrering - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 336/48
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Symbio Gruppe GmbH & Co. KG (Herborn, Tyskland) (ved advokaterne A. Schulz og C. Onken)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved R. Pethke og D. Botis, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Ada Cosmetic GmbH (Kehl, Tyskalnd) (først ved advokat H. Börjes Pestalozza, derefter ved advokaterne R. Douglas Morton og E. Kessler)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. august 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2121/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Symbio Gruppe GmbH & Co. KG og Ada Cosmetic GmbH.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 13 af 14.1.2012.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/32
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 22. maj 2008 — Radio Regenbogen Hörfunk in Baden mod KHIM (RadioCom)
 (Sag T-254/06) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket RadioCom - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 171/58)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Radio Regenbogen Hörfunk in Baden Geschäftsfürhungs-GmbH (Mannheim, Tyskland) (ved avocat W. Göpfert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 7. juli 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1266/2005-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket RadioCom som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Radio Regenbogen Hörfunk in Baden Geschäftsfürhungs-GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 28.10.2006.


text:
26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/51
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage af 16.7.2002
 annulleres.
 EF-varemærket, der QUICK-GRIP — ansøgning
 søges registreret: nr. 1760867. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger,
 også i tilfælde af frifindelse.
 Varer eller tjenesteydel- »Håndværktøj; klemmer, skrue-
 ser: tvinger, stangklemmer, tilholdere,
 svejseklemmer, kædeklemme,
 stangklemmer med fastlåsning,
 tilholdere med fastlåsning, rørbøj- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ler med fastlåsning, rørbøjler; dele
 og tilbehør til alle de nævnte
 varer« i den internationale klas- Til støtte for sit søgsmål gør sagsøgeren for det første gældende,
 se 8. at der er givet mangelfuld begrundelse. Sagsøgeren anfører
 desuden, at sammenligningen af fortjenester hos de forfrem-
 Den til appelkammeret Afslag på registrering. melsesværdige tjenestemænd var ukorrekt og ikke blev foreta-
 påklagede afgørelse: get i forhold til alle forfremmelsesværdige tjenestemænd.
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 7,
 stk. 1, litra b) og c), i forordning
 nr. 40/94.
 Sag anlagt den 25. februar 2003 af Fondation Alsace mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 24. februar 2003 af Georges Vassilakis mod (Sag T-65/03)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2003/C 101/89)
 (Sag T-62/03)
 (Processprog: fransk)
 (2003/C 101/88)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 25. februar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Fondation Alsace, Strasbourg
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (Frankrig), ved avocat François Ruhlmann.
 den 24. februar 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Georges Vassilakis, Bruxelles, ved
 avocat Georgy Manalis. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens beslutning af 20. decem-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ber 2000, subsidiært annullation af den dermed forbund-
 ne tidligere beslutning.
 — Den af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i
 dennes egenskab af ansættelsesmyndighed trufne afgørel-
 se om ikke at opføre sagsøgeren på listen i Administrative — Kommissionen betaler Association Fondation Alsace et
 Informationer nr. 40-2002 af 17.5.2002 over tjeneste- beløb på 3 000 EUR for omkostninger, der er forbundet
 mænd forfremmet til lønklasse A 5 ved forfremmmelse med proceduren, og sagsomkostninger.
 fra en stillingsgruppe til en anden stillingsgruppe i
 forfremmelsesåret 2002, annulleres. — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 ninger.
 — Listen i Administrative Informationer nr. 40-2002 af
 17.5.2002 over tjenestemænd forfremmet til lønklas- Subsidiært:
 se A 5 ved forfremmelse fra en stillingsgruppe til en anden
 stillingsgruppe i forfremmelsesåret 2002 annulleres, for — Association Fondation Alsace indrømmes de længst muli-
 så vidt denne ikke omfatter sagsøgeren. ge betalingsfrister.
 ---pagebreak--- C 101/52 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren bosæt-
 telsespenge efter fratræden i henhold til artikel 6 i bilag VII
 til vedtægten med tilbagevirkende kraft fra den 1. juni
 Den foreliggende sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens 2002.
 beslutning af 20. december 2002, hvorved Fondation Alsace
 blev pålagt at tilbagebetale et beløb på 18 000 EUR (som — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 hovedstol) som følge af manglende gennemførelse af tilskuds- ninger.
 aftale nr. PSS*/0534 om


text:
tilrettelæggelse af en konference i
 Strasbourg fra den 29. juni til den 2. juli 1992 vedrørende
 emne: »Fremtiden for xenotransplantation — etik og xeno- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 transplantation«. Ifølge Kommissionen har sagsøgeren ikke
 opfyldt en af sine forpligtelser, nemlig fremlæggelse af viden- Sagsøgeren, der er tidligere tjenestemand ved Europa-Parla-
 skabelige rapporter. mentet, udtrådte af tjenesten med tildeling af en invalidepen-
 sion med virkning fra den 1. juni 1999. Sagsøgeren har
 den 31. maj 2002 til sagsøgte indgivet en ansøgning om
 Til støtte for påstandene har sagsøgeren — ud over manglende bosættelsespenge efter fratræden som omhandlet i artikel 6 i
 begrundelse — gjort gældende, at bilag VII til vedtægten under henvisning til, at han dagen i
 forvejen definitivt havde taget bopæl i England. Sagsøgte afslog
 — erstatningskravet er forældet, da kravet om tilbagebetaling ansøgningen, hvorfor sagsøgeren har anlagt denne sag og
 af tilskuddet er blevet fremsat senere end ti år efter påberåbt sig følgende tre søgsmålsgrunde:
 ydelsen
 — åbenbart fejlskøn
 — der i den foreliggende sag er tale om en åbenbar — tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 6, stk. 4, andet
 vurderingsfejl, da betingelsen vedrørende udsendelse af afsnit, i bilag VII til vedtægten
 videnskabelige rapporter er blevet opfyldt i betragtning af
 nationaliteten og antallet af deltagerne i konferencen, — tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 der allesammen var betydningsfulde specialister på det
 område, der blev behandlet på konferencen.
 Sag anlagt den 28. februar 2003 af Herbert Meister
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Sag anlagt den 28. februar 2003 af Miguel Angel Poveda (Sag T-76/03)
 Morillas mod Europa-Parlamentet
 (2003/C 101/91)
 (Sag T-69/03)
 (Processprog: fransk)
 (2003/C 101/90)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 (Processprog: fransk) der den 28. februar 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Herbert Meister, Muchamiel (Spanien), ved avocat Georges
 Vandersanden.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. februar 2003 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Miguel Angel Poveda Morillas, Folkestone (Det Forenede
 Kongerige), ved avocat Patrick Goergen, og med valgt adresse — Afgørelse truffet den 22. april 2002 af Harmoniserings-
 i Luxembourg. kontorets præsident, i henhold til hvilken sagsøgeren og
 dennes stilling som juridisk rådgiver fra 1. maj 2002 blev
 underlagt vicepræsidenten, der er ansvarlig for juridiske
 anliggender, annulleres.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Sagsøgeren genindsættes i alle sine tidligere rettigheder,
 — Europa-Parlamentets afgørelse af 3. juni 2002 om afslag hvilket indebærer, at han igen, sammen med sin stilling,
 på at betale sagsøgeren bosættelsespenge efter fratræden placeres i sin oprindelige afdeling, således som denne i
 i henhold til artikel 6 i bilag VII til vedtægten annulleres. begyndelsen var opbygget.


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Østrig) den 17. december 2014 — Manfred Naderhirn
 (Sag C-581/14)
 (2016/C 111/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesverwaltungsgericht Oberösterreich
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Manfred Naderhirn
 Sagsøgt: Mag. Jungwirth u. Mag. Fabian OHG, Krenn KG, Michael Weber, Übermaßer KG, Gunhild Mayr
 Ved kendelse af 15. oktober 2015 har Domstolen fastslået følgende:
 EU-retten skal fortolkes således, at den er til hinder for en retsstilling i national ret, som for det første er kendetegnet ved, at der ikke findes nationale bestemmelser til regulering af spørgsmålet om, hvordan en national ret i allerede verserende sager skal forholde sig til den omstændighed, at Domstolen har erklæret en national bestemmelse for værende i strid med EU-retten, og for det andet er kendetegnet ved, at der findes nationale bestemmelser, hvorefter den pågældende ret uden forbehold er bundet af en fortolkning af EU-retten, som er foretaget af en anden national ret, for så vidt som den pågældende ret som følge af en sådan national bestemmelse hindres i behørigt at sikre EU-rettens forrang ved inden for rammerne af sin kompetence at træffe alle de i denne henseende nødvendige foranstaltninger.


text:
C 31/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.2.2002
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt og
 G. Berrisch), hvori der er nedlagt påstand om annullation af
 den 19. september 2001 Rådets forordning (EF) nr. 978/2000 af 8. maj 2000 om
 indførelse af en endelig udligningstold på importen af korte
 i sag T-226/00, Nan Ya Plastics Corporation mod Rådet syntetiske fibre af polyestere med oprindelse i Australien,
 for Den Europæiske Union(1) Indonesien og Taiwan og om endelig opkrævning af den
 midlertidige told (EFT L 113, s. 1), har Retten (Femte Udvidede
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Garcı́a-Valde-
 (Annullationssøgsmål — ændring med tilbagevirkende gyl- casas, og dommerne J.D. Cooke, M. Vilaras og N. Forwood;
 dighed af den anfægtede foranstaltning — ufornødent at
 justitssekretær: H. Jung, den 19. september 2001, afsagt
 træffe afgørelse) kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 31/19)
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 (Processprog: engelsk)
 2) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Kommissionens
 begæring om intervention.
 I sag T-226/00, Nan Ya Plastics Corporation, Taiwan, ved
 avocat P. De Baere, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: 3) Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.
 S. Marquardt og G. Berrisch), hvori der er nedlagt påstand om
 annullation af Rådets forordning (EF) nr. 978/2000 af 8. maj
 2000 om indførelse af en endelig udligningstold på importen
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000.
 af korte syntetiske fibre af polyestere med oprindelse i
 Australien, Indonesien og Taiwan og om endelig opkrævning
 af den midlertidige told (EFT L 113, s. 1), har Retten
 (Femte Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne J.D. Cooke, M. Vilaras og
 N. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 19. september 2001,
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Kommissionens KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 begæring om intervention.
 3) Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger. den 24. oktober 2001
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000. i sag T-352/00, Andrew M. Rosemarine mod Kontoret
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (KHIM) (1)
 (Midlertidigt ansatte — ansættelse — aldersgrænse —
 afslag på ansøgning — erstatningssøgsmål — afvisning —
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 åbenbart ugrundet sag)
 den 19. september 2001
 (2002/C 31/21)
 i sag T-227/00, Far Eastern Textiles Ltd mod Rådet for
 Den Europæiske Union (1)
 (Processprog: engelsk)
 (Annullationssøgsmål — ændring med tilbagevirkende gyl-
 dighed af den anfægtede foranstaltning — ufornødent at
 træffe afgørelse)
 (2002/C 31/20) I sag T-352/00, Andrew M. Rosemarine, Salford (Det Forenede
 Kongerige), først ved lawyer J. Davies, og derefter ved lawyer
 S. Whale, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 (Processprog: engelsk) Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede:
 O. Montalto og F. Casertano), angående en påstand om
 erstatning for skade, som sagsøgeren påstår at have lidt derved,
 I sag T-227/00, Far Eastern Textiles Ltd, Taiwan, ved avocat at hans ansøgning om en stilling som juridisk


text:
29.5.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 2. april 2004 af VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre i sagen Abbey National plc (med Inscape Investmenrs Ltd. som adciteret part) mod Commissioners of Customs and Excise.
 (Sag C-169/04)
 (2004/C 146/04)
 Ved kendelse afsagt den 2. april 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 5. april 2004, har VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre i sagen Abbey National plc (med Inscape Investmenrs Ltd. som adciteret part) mod Commissioners of Customs and Excise forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Betyder fritagelsen for »forvaltning af investeringsforeninger, således som disse er fastsat af medlemsstaterne« i sjette momsdirektivs (1) artikel 13, punkt B, litra d), nr. 6, at medlemsstaterne har beføjelse til at fastsætte de aktiviteter, der omfatter »forvaltning« af disse investeringsforeninger, samt beføjelse til at fastsætte de investeringsforeninger, der kan være omfattet af fritagelsen?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende og termen »forvaltning« i sjette momsdirektivs artikel 13, punkt B, litra d), nr. 6, skal gives en uafhængig fællesskabsretlig betydning i lyset af Rådets direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer, som ændret (»UCITS-direktivet«) (2), er gebyrer til en depositar eller trustee for tjenesteydelser, leveret i henhold til UCITS-direktivets artikel 7 og 14, til nationale lovbestemmelser og relevante fondsbestemmelser, da ydelser, der er fritaget som »forvaltning af investeringsforeninger« i henhold til artikel 13, punkt B, litra d), nr. 6 i sjette momsdirektiv?
 3)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, og termen »forvaltning« skal gives en uafhængig fællesskabsretlig betydning, gælder fritagelsen for »forvaltning af investeringsforeninger« i sjette momsdirektivs artikel 13, punkt B, litra d), nr. 6, for ydelser udført af en tredjepartsadministrator med hensyn til den administrative forvaltning af fondene?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 (2) Af 20.12.1985 (EFT L 375 af 31.12.1985).