text:
Nr . C 354/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 Iglesias, afdelingsformændene D. A. O. Edward, J.-P. medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospred
 Puissochet ( refererende dommer ) og G. Hirsch, samt dom ningsvirksomhed ( EFT L 298 , s . 23 ) ved ikke at have
 merne G. F. Mancini , J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. gennemført direktivet korrekt, har Domstolen, sammensat
 Kapteyn; C. Gulmann og J. L. Murray; generaladvokat: G. af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformæn
 Tesauro; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter dene C. N. Kakouris , D. A. O. Edward , J.-P . Puissochet og
 man-Hubeau , den 10 . september 1996 afsagt dom, hvis G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini , J. C. Moitinho de
 konklusion lyder således : Almeida , P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ), C.
 Gulmann , J. L. Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L.
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland bar tilsidesat de forplig Sevón ; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær : ekspe
 telser, der påhviler den i henhold til artikel 6, stk . 1 , ditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den 10 . september
 litra a), i bilag I, og artikel 6, litra a), i bilag II og III, til 19 96 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 arrangementet, samt de forpligtelser, der følger af
 Rådets forordning (EØF) nr. 1999/85 af 16. juli 1985 1 ) Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i
 om aktiv forædling, idet den har givet bevilling til henhold til artikel 2 , stk . 1 og 2 , og artikel 3 , stk . 2 , i
 indførsel afmejeriprodukter under proceduren for aktiv Rådets direktiv 89/552/EØF af 3 . oktober 1989 om
 forædling, selv om deres toldværdi lå under de mini samordning af visse love og administrative bestemmel
 mumspriser, der er fastsat i overensstemmelse med det ser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv
 internationale arrangement vedrørende mejerisektoren, radiospredningsvirksomhed ved for så vidt angår tu
 der er indgået af Fællesskabet ved Rådets afgørelse udsendelser via satellit at have indført de i section 43 i
 80/271 /EØF af 10. december 1979 om indgåelse af de Broadcasting Aet 1990 opstillede kriterier for afgørel
 multilaterale aftaler, der er resultatet af handelsfor sen af, hvilke satellit-tv-institutioner der hører under
 handlingerne 1973-1979. Det Forenede Kongeriges myndighed, ved i forbindelse
 med udøvelsen af denne myndighed at anvende forskel
 lige regler for indenlandske satellitprogrammer og
 2 ) I øvrigt frifindes Forbundsrepublikken Tyskland.
 udenlandske satellitprogrammer og ved at udøve kon
 trol med udsendelser, der sendes af et radiosprednings
 3 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost organ , der hører under en anden medlemsstats myndig
 ninger. hed, når udsendelserne sendes på et udenlandsk satel
 litprogram eller tilbydes offentligheden i form af et
 (') EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 .
 program, som kun kan udsendes i henhold til en
 licens .
 2 ) Det Forenede Kongerige betaler sagens omkostnin
 ger.
 3 ) Den Franske Regering bærer sine egne omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM


text:
(') EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 af 10 . september 1996
 i sag C-222/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber, støttet af Den Franske Republik, mod Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland (')
 (Traktatbrud — direktiv 89/552/EØF — telekommunika
 tion — udsendelse af tv-programmer — myndighed over DOMSTOLENS DOM
 tv-institutioner) af 10. september 1996
 96/C 354/03 ) i sag C-277/94 , Z. Taflan-Met, S. Altun-Baser og E.
 Andal-Bugdayci mod Bestuur van de Sociale Verzekerings
 (Processprog: engelsk) bank og O. Akol mod Bestuur van de Nieuwe Algemene
 Bedrijfsvereniging ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Arrondissementsrechtbank , Amsterdam ) (')
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Associeringsaftalen — EØF-Tyrkiet — Associeringsrådets
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 afgørelse — social sikring — ikrafttræden — direkte
 virkning)
 I sag C-222/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles ( 96/C 354/04 )
 skaber ( befuldmægtigede : Christopher Docksey og Berend
 Jan Drijber ), støttet af Den Franske Republik, mod Det (Processprog: nederlandsk)
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ( befuld
 mægtigede : John E. Collins, bistået af Stephen Richards og
 Rhodri Thompson ), angående en påstand om, at det (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 forpligtelser i henhold til artikel 2 , stk . 1 og 2 , og artikel 3 ,
 stk . 2 , i Rådets direktiv 89/552/EØF af 3 . oktober 1989 om I sag C-277/94 , angående en anmodning, som Arrondisse
 samordning af visse love og administrative bestemmelser i mentsrechtbank , Amsterdam, i medfør af EF-traktatens
 ---pagebreak--- 23 . 11 . 96 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/3
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte 3 . oktober 1989 om samordning af visse love og administra
 ret verserende sag Z. Taflan-Met, S. Altun-Balser og E. tive bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af
 Andal-Bugdayci mod Bestuur van de Sociale Verzekerings tv-radiospredningsvirksomhed ( EFT L 298 , s . 23 ), særlig i
 bank og O. Akol mod Bestuur van de Nieuwe Algemene henhold til direktivets artikel 2 , 14 og 15 , har Domstolen,
 Bedrijfsvereniging at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias,
 rende fortolkningen af artikel 12 og 13 i Associeringsrådets afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. Edward,
 afgørelse nr . 3/80 af 19 . september 1980 om anvendelsen af J.-P. Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini,
 De Europæiske Fællesskabers medlemsstaters sociale sik J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn ( refererende
 ringsordninger på tyrkiske arbejdstagere og deres familie dommer ), C. Gulmann, J. L. Murray, P. Jann, H. Ragne
 medlemmer ( EFT 1983 C 110 , s . 60 ), har Domstolen, malm og L. Sevón; generaladvokat: C. O. Lenz; justitsse
 sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias , kretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den
 afdelingformændene D. A. O. Edward ( refererende dom 10 . september 1996 afsagt dom,

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
hvis konklusion lyder
 mer ), J.-P . Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. således :
 Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn, C.
 Gulmann og J. L. Murray; generaladvokat : A. La Pergola ;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl , den 1 ) Kongeriget Belgien har undladt at opfylde de forpligtel
 10 . september 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder ser, der påhviler det i henhold til Rådets direktiv
 således : 89/552/EØF af3 . oktober 1981 om samordning af visse
 love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne
 vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed,
 1 ) Associeringsrådets afgørelse nr. 3/80 af 19. september særlig i henhold til direktivets artikel 2 , 14 og IS,
 1980 — om anvendelsen af De Europæiske Fællesska ved
 bers medlemsstaters sociale sikringsordninger på tyrki
 ske arbejdstagere og på deres familiemedlemmer — er — for så vidt angår det franske fællesskab, i det
 trådt i kraft på datoen for dens udstedelse, nemlig den fransksprogede område, at opretholde bestemmelser
 1 9 . september 1 980, og har siden da været bindende for om forudgående tilladelse til viderespredning gen
 de kontraherende parter. nem kabelanlæg af tv-udsendelser fra andre med
 lemsstater
 2 ) Så længe Rådet ikke har vedtaget de supplerende regler,
 der er nødvendige til gennemførelse af afgørelse nr. 3/ — for så vidt angår det franske fællesskab, i det
 80, har denne afgørelses artikel 12 og 13 ikke direkte fransksprogede område, at opretholde bestemmelser
 virkning på medlemsstaternes område og kan derfor om forudgående udtrykkelig tilladelse, hvortil der
 ikke skabe en ret for private til at påberåbe sig dem for kan knyttes betingelser, til viderespredning gennem
 nationale domstole. kabelanlæg af tv-udsendelser fra andre medlemssta
 ter, som indeholder kommercielle reklamer eller et
 (') EFT nr . C 370 af 21 . 12 . 1994 . teleshoppingprogram, som særlig retter sig til seerne
 i det franske fællesskab
 — for så vidt angår det flamske fællesskab, i det
 nederlandsksprogede område, at opretholde be
 stemmelser om forudgående tilladelse til vide
 respredning gennem kabelanlæg af tv-udsendelser
 DOMSTOLENS DOM fra andre medlemsstater
 af 10. september 1996
 — for så vidt angår den tosprogede hovedstadsregion
 i sag C-11/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles Bruxelles ikke at have sat de nødvendige love og
 skaber mod Kongeriget Belgien (') administrative bestemmelser i kraft for at efter
 (Direktiv 89/552/EØF — udsendelse af programmer gen komme artikel 2 , stk . 2 , i direktiv 89/552/EØF
 nem kabelanlæg)
 ( 96/C 354/05 ) — for så vidt angår det franske fællesskab ikke at have
 sat de nødvendige love og administrative bestemmel
 ser i kraft for fuldt ud at efterkomme artikel 14 og 15
 (Processprog: fransk) i direktiv 89/552/EØF.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 2 ) I øvrigt frifindes Kongeriget Belgien .
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-11 /95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles 3 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 skaber ( befuldmægtiget: Pieter van Nuffel ) mod Kongeriget
 Belgien ( befuldmægtiget : Jan Devadder, bistået af Alain (') EFT nr .


text:
C 108/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.4.2001
 ikke er fremkommet en formel meddelelse, at erklære de Appel iværksat den 6. februar 2001 af Royal Olympic
 hensyn, der ligger bag ministerens beslutninger, uforeneli- Cruises m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt den 12. decem-
 ge med fællesskabsretten. Kommissionens påstand om, at ber 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 artikel 21, stk. 3, kan fortolkes således, at den pålægger Instans (Anden Afdeling) i sag T-201/99, Royal Olympic
 Kommissionen en handlepligt til at træffe beslutninger, Cruises m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union og
 som om dens rolle som »traktaternes vogter«, sammen- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 holdt med fællesskabsrettens altoverskyggende interesse,
 krævede en sådan løsning, giver overhovedet ingen
 mening. Såfremt Kommissionen reelt havde grund til at
 formode, at Den Portugisiske Republik tilsidesatte en (Sag C-49/01 P)
 bestemt forpligtelse til at give meddelelse, ville en rigtige
 fremgangsmåde, og den eneste fremgangsmåde i denne
 sag, være at indlede en traktatbrudssag i henhold til (2001/C 108/11)
 artikel 226 EF.
 (1) EFT 1989 L 395, s. 1. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. fe-
 bruar 2001 iværksat appel af Royal Olympic Cruises m.fl. ved
 advokaterne N. Skandamis, Athen, og A. Potamianos, Piræus,
 til prøvelse af kendelse afsagt den 12. december 2000 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling)
 i sag T-201/99, Royal Olympic Cruises m.fl. mod Rådet for
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Sag anlagt den 2. februar 2001 af Kommissionen for De Fællesskaber.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-46/01)
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 (2001/C 108/10)
 — Den af Retten i Første Instans afsagte kendelse af 12. de-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. fe- cember 2000 ophæves.
 bruar 2001 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hans
 Støvlbæk og Roberto Amorosi som befuldmægtigede. — Sagen hjemvises til Retten i Første Instans med henblik
 på påkendelse af det erstatningssøgsmål, appellanterne
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: anlagde den 9. september 1999.
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 11 — Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 og artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 96/59/EF (1) af De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens
 16. september 1996 om bortskaffelse af polychlorbiphe- omkostninger.
 nyler og polychlorterphenyler (PCB/PCT), idet den ikke
 inden den 16. september 1999 har underrettet Kommis-
 sionen om programmerne, de skitserede planer og sam-
 menfatningen af fortegnelser over apparater i henhold til
 disse artikler. Anbringender og væsentligste argumenter
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. 1. Utilstrækkelig begrundelse: Frifindelsen af de sagsøgte
 med den begrundelse, at annullationssøgsmålet er åben-
 bart ugrundet, har medført, at appellanterne er blevet
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter frataget deres proceduremæssige ret til at fremføre og
 nærmere redegøre for sine argumenter vedrørende en
 De italienske myndigheder skulle inden den 16. september vigtig sag, som rejser flere spørgsmål, der ikke tidligere er
 1999 have


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 2. december 2004
 i sag C-398/03, E. Gavrielides Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Helsingin hallinto-oikeus (Finland)) (1)
 (Direktiv 90/642/EØF - fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester - vinblade)
 (2005/C 19/09)
 Processprog: finsk
 I sag C-398/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Helsingin hallinto-oikeus (Finland) ved afgørelse af 22. september 2003, indgået til Domstolen den 24. september 2003, i en sag anlagt af E. Gavrielides Oy, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts (refererende dommer), og dommerne J.N. Cunha Rodrigues og K. Schiemann; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 2. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Rådets direktiv 90/642/EØF af 27. november 1990 om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af pesticidrester på og i visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager, som ændret ved Kommissionens direktiv 2000/42/EF af 22. juni 2000, finder ikke anvendelse på vinblade.
 (1) EUT C 275 af 15.11.2003.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/28
 Rettens dom af 5. april 2017 — Anta (China) mod EUIPO (Gengivelse af to linjer, der danner en spidsvinklet trekant)
 (Sag T-291/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærke, som gengiver to linjer, der danner en spidsvinklet trekant - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 161/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Anta (China) Co. Ltd (Jinjiang City, Kina) (ved advokaterne A. Franke og K. Hammerstingl)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. marts 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1292/2015-5) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, som gengiver to linjer, der danner en spidsvinklet trekant, som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Anta (China) Co. Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 279 af 1.8.2016.


text:
12.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/10
 Sag anlagt den 21. august 2013 — Sea Handling mod Kommissionen
 (Sag T-456/13)
 2013/C 298/17
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Sea Handling SpA (Somma Lombardo, Italien) (ved advokaterne B. Nascimbene og M. Merola)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse, hvorved Kommissionen nægtede Sea Handling S.p.A. aktindsigt i henhold til begæringen af 27. februar 2013, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen pålægges at fremlægge de begærede dokumenter for sagsøgeren.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Denne sag vedrører en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om afvisning af sagsøgers aktindsigt i dokumenter, som Kommissionen er i besiddelse af vedrørende den administrative procedure, der førte til vedtagelsen af Kommissionens afgørelse af 19. december 2012 om de kapitalforhøjelser, som selskabet SEA S.p.A. har foretaget til fordel for SEA Handling (sag SA.21420 — Italien/SEA Handling).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af de processuelle regler.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1 og 3, og artikel 8, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43). Der er ligeledes sket en tilsidesættelse af artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet proceduren, der førte til den anfægtede afgørelse, var kendetegnet ved perioder med uberettiget tavshed og forlængelser, der ikke var passende begrundet, og idet den manglende overholdelse af de fastsatte frister har påvirket sagsøgerens ret til forsvar.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og en tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt den lægger til grund, at aktindsigten ville have medført betydelig skade for Kommissionens undersøgelse samt de allerede afsluttede undersøgelser, og idet den pågældende skade ikke specificeres.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn og en tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt det fastslås, at indrømmelsen af aktindsigt i dokumenterne ville skade klagerens forretningsinteresser, uden at disse interesser afklares, hvorved kontrolproceduren på statsstøtteområdet indirekte påføres skade, ligesom den sammenblander private interesser med den almene interesse knyttet til den korrekte udførelse af undersøgelsen og foretager en udvidende fortolkning af de interesser, der er sikret i nævnte forordnings artikel 4, stk. 2.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1049/2001 og proportionalitetsprincippet.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse mangler en vurdering af mulighederne for at indrømme sagsøgerne delvis indsigt i de begærede dokumenter.
 5)
 Femte anbringende om tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1049/2001, proportionalitetsprincippet og artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om


text:
grundlægende rettigheder.
 —
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en manglende vurdering af de anvendte undtagelser og den almene interesse. Kommissionen har nærmere bestemt nægtet adgang til dokumenterne uden at tage hensyn til tilstedeværelsen af en almen interesse, der går forud for udbredelsen af de begærede dokumenter, og uden at den konkrete virkning, som denne udbredelse ville have medført for tredjemands forretningsinteresser og undersøgelsesaktiviteterne i forordningens artikel 4, stk. 2, undersøges.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakiet) den 11. februar 2016 — INGSTEEL spol. s r. o. og Metrostav a. s.mod Úrad pre verejné obstarávanie
 (Sag C-76/16)
 (2016/C 270/26)
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: INGSTEEL spol. s r. o. og Metrostav a. s.
 Sagsøgt: Úrad pre verejné obstarávanie
 Den anden part i sagen: Úrad pre verejné obstarávanie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Handler en national myndighed i overensstemmelse med formålet med artikel 47, og i særdeleshed artiklens stk. 1, litra a), og stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF (1) af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, såfremt myndigheden inden for rammerne af en udbudsprocedure med en anslået kontraktværdi på 3 mio. EUR på grundlag af en tro og love-erklæring fra en tilbudsgiver og oplysninger fra en bank, ifølge hvilke tilbudsgiveren kunne opnå en særlig bankkredit uden øremærkning for en grænseværdi, der oversteg kontraktværdien, har vurderet, at tilbudsgiveren ikke opfyldte de i udbudsbekendtgørelsen fastlagte krav om økonomisk og finansiel formåen?
 2)
 Kan situationen på markedet for banktjenester i en medlemsstat, hvor en bank i sit bindende løfte om kredit betinger en kreditbevilling af opfyldelsen af betingelserne i kreditaftalen, som ikke konkret er specificeret på tidspunktet for udbudsproceduren, i henhold til artikel 47, stk. 5, i det nævnte direktiv 2004/18/EF udgøre en gyldig grund til, at tilbudsgiveren ikke er i stand til at fremlægge den af den ordregivende myndighed krævede dokumentation? Kan tilbudsgiveren med andre ord i den konkrete situation godtgøre sin økonomiske og finansielle formåen ved en tro og love-erklæring, som attesterer et tilstrækkeligt kreditforhold med banken?
 3)
 Kan den omstændighed, at de forskellige kontrakter allerede næsten fuldstændigt er blevet gennemført af den vindende tilbudsgiver, i forbindelse med domstolsprøvelse af en beslutning, hvormed den nationale myndighed for indgåelse af offentlige kontrakter har udelukket en tilbudsgiver, udgøre en objektiv hindring, som følge af hvilken den nationale ret ikke kan iværksætte bestemmelsen i artikel 47, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 3 og 6-8, i Rådets direktiv 89/665/EØF (2) af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter?
 (1) EUT L 134, s. 114.
 (2) EFT L 395, s. 33.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/58
 Sag anlagt den 17. februar 2014 — Aceitera General Deheza mod Rådet
 (Sag T-115/14)
 2014/C 112/75
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Aceitera General Deheza SA (General Deheza, Argentina) (ved advokaterne J.F. Bellis og R. Luff)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1194/2013 af 19. november 2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien (EUT L 315, s. 2) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at institutionerne har anlagt en åbenbar urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, da de fastslog, at der forelå en fordrejning af priserne på sojabønner og sojabønneolie, der begrundede en anvendelse af grundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit (1).
 2.
 Andet anbringende om, at grundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit, som den fortolkes af institutionerne i den foreliggende sag, ikke kan anvendes på import fra et WTO-medlem, da den er uforenelig med WTO-antidumpingaftalen.
 3.
 Tredje anbringende om, at der ved skadesvurderingen ikke er blevet taget hensyn til faktorer, der bryder årsagssammenhængen mellem den angivelige skade og den angivelige dumpingimport, i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 7.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, s. 51).


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Liège (Belgien) den 30. juni 2010 — Hubert Pagnoul mod État belge — SPF Finances
 (Sag C-314/10)
 ()
 2010/C 246/42
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hubert Pagnoul
 Sagsøgt: État belge — SPF Finances
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 6 i afsnit 1 »Fælles bestemmelser« i Lissabontraktaten af 13. december 2007 om ændring af traktaten om Den Europæiske Union, underskrevet i Maastricht den 7. februar 1992, og som har været gældende siden den 1. december 2009 (som gengiver en stor del af bestemmelserne i artikel 6 i afsnit I i traktaten om Den Europæiske Union, underskrevet i Maastricht den 7. februar 1992, som trådte i kraft den 1. november 1993) samt artikel 234 (tidligere artikel 177) i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF-traktaten) af 25. marts 1957, og/eller artikel 47 i chartret om Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder af 7. december 2000, til hinder for, at en national lov som lov af 12. juli 2009, der ændrer artikel 26 i særlov af 6. januar 1989 om Cour d’arbitrage (1), der pålægger en national ret at forelægge et præjudicielt spørgsmål for Cour constitutionelle, hvis den nationale ret har fastslået, at en skattepligtig borger fratages adgangen til effektiv retsbeskyttelse som sikret ved artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, som indgår i fællesskabsretten, i henhold til anden national lovgivning, nemlig artikel 49 i rammeloven af 9. juli 2004, og retten dermed ikke straks kan sikre fællesskabsrettens direkte anvendelse i den verserende sag og kan prøve foreneligheden med forfatningen, når Cour constitutionelle har anerkendt den nationale lovgivnings overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, der er garanteret i [den belgiske] forfatnings afsnit II?
 (1) Moniteur belge af 31.7.2009, s. 51617.


text:
5.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/11
 Domstolens kendelse af 2. februar 2012 — Elf Aquitaine SA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-404/11 P) (1)
 (Appel - forordning (EF) nr. 1/2003 - konkurrence - kartel - markedet for natriumchlorat - begrebet »virksomhed« - formodning om en bestemmende indflydelse - rækkevidden af denne formodning - forhold, der ikke kan afkræfte formodningen - individuel bøde - fuld prøvelsesret)
 2012/C 133/20
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Elf Aquitaine SA (ved avocats E. Morgan de Rivery og E. Lagathu)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved E. Gippini Fournier og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 17. maj 2011 i sag T-299/08, Elf Aquitaine mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen i en sag, hvori appellanten havde nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 2626 endelig af 11. juni 2008 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.695 — Natriumchlorat) — konkurrence — kartel — tilsidesættelse af princippet om kompetencetildeling og proportionalitetsprincippet — åbenbart urigtig fortolkning — tilsidesættelse af retten til forsvar, rimelighedsprincippet og princippet om processuel ligestilling — begrundelsespligt — ulovlig individuel bøde
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Elf Aquitaine SA betaler appelsagens omkostninger.
 (1) EUT C 298 af 8.10.2011.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. november 2008 — Nalocebar mod KHIM — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri)
 (Sag T-210/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om Limoncello di Capri som EF-figurmærke - det ældre nationale ordmærke LIMONCHELO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2009/C 6/41)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda (São Pedro, Portugal) (ved avocats G. Pasquarella og R. Pasquarella)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved M. Capostagno, derefter ved O. Montalto, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. marts 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 646/2004-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Limiñana y Botella, SL og Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 182 af 23.7.2005.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht München (Tyskland) den 2. oktober 2012 — Irmengard Weber mod Mechthilde Weber
 (Sag C-438/12)
 2012/C 379/28
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht München
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Irmengard Weber
 Sagsøgt: Mechthilde Weber
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter anvendelsesområdet for artikel 27 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1) også tilfælde, hvor to parter i én retssag optræder som sagsøgte, idet tredjemand har anlagt sag mod begge parter, og i en anden retssag optræder som sagsøger og sagsøgt? Er der i et sådant tilfælde tale om en sag »mellem de samme parter«, eller skal de forskellige påstande, som sagsøgeren i den ene sag har nedlagt over for de to sagsøgte, prøves særskilt, således at det ikke kan lægges til grund, at der er tale om en sag »mellem de samme parter«?
 2)
 Er der tale om et krav »der har samme genstand og hviler på samme grundlag« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 27 i forordning nr. 44/2001, når påstande og anbringender i begge sager ganske vist er forskellige, men
 a)
 der med henblik på at træffe afgørelse i begge sager skal tages stilling til det samme præliminære spørgsmål, eller
 b)
 der i den ene sag er nedlagt en subsidiær påstand om, at der træffes afgørelse vedrørende et retsforhold, der spiller en rolle som præliminært spørgsmål i den anden sag?
 3)
 Er der tale om en sag om rettigheder over fast ejendom som omhandlet i artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001, når der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at sagsøgte ikke med retlig virkning har udøvet sin forkøbsret i henhold til tysk ret, som er ubestridt, til en fast ejendom beliggende i Tyskland?
 4)
 Skal en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, inden for rammerne af sin afgørelse i henhold til artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 44/2001, og dermed inden den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, har truffet afgørelse vedrørende kompetencespørgsmålet, prøve, om den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, savner kompetence i henhold til artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001, idet en sådan manglende kompetence for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, i medfør af artikel 35, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 ville medføre, at en eventuel afgørelse truffet af den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, ikke anerkendes? Kan artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 ikke anvendes af en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, når denne ret finder, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, savner kompetence i medfør af artikel 22, nr. 1, i forordning nr. 44/2001?
 5)
 Skal en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, inden for rammerne af sin afgørelse i henhold til artikel 27, stk. 1,


text:
i forordning nr. 44/2001, og dermed inden den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, har truffet afgørelse vedrørende kompetencespørgsmålet, foretage en prøvelse af en parts indsigelse om, at den anden parts anlæggelse af sagen for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, udgør retsmisbrug? Kan artikel 27, stk. 1, i forordning nr. 44/2001 ikke anvendes af en anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, når denne ret finder, at sagens anlæggelse for den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, udgør retsmisbrug?
 6)
 Er det en forudsætning for anvendelsen af artikel 28, stk. 1, i forordning nr. 44/2001, at den anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, forinden har fastslået, at artikel 27 i forordning nr. 44/2001 ikke finder anvendelse i det konkrete tilfælde?
 7)
 Kan der ved udøvelsen af den skønsbeføjelse, der er indeholdt i artikel 28, stk. 1, i forordning nr. 44/2001, tages hensyn til
 a)
 den omstændighed, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, er beliggende i en medlemsstat, hvor sagen statistisk set vil have en væsentligt længere varighed end i den medlemsstat, hvor den anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, er beliggende
 b)
 den omstændighed, at det ifølge den anden ret end den, ved hvilken sagen først er anlagt, er lovgivningen i den medlemsstat, hvor nævnte ret er beliggende, der finder anvendelse
 c)
 en af parternes alder
 d)
 udsigten til, at sagsøgeren i sagen for den ret, hvor sagen først er anlagt, får medhold?
 8)
 Skal der ved fortolkningen og anvendelsen af artikel 27 og 28 i forordning nr. 44/2001 ud over formålet om at undgå indbyrdes uforenelige eller modstridende afgørelser også tages hensyn til retten til domstolsprøvelse for den person, der har anlagt den anden sag?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, EFT 2001 L 12, s. 1.


text:
19.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/2
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Femte Afdeling)
 af 8. oktober 2004
 i sag C-249/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Transport Environment Development Systems (Trends) m.fl. (1)
 (Voldgiftsklausul - afgørelse 2004/407/EF, Euratom - artikel 2 og 3 - henvisning til Retten i Første Instans)
 (2005/C 69/05)
 Processprog: græsk
 I sag C-249/03, angående en sag i henhold til artikel 238 EF, anlagt den 10. juni 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: M. Patakia, bistået af M. Bra, K. Kapoutzidou og S. Chatziyiannis) mod Transport Environment Development Systems (Trends), et civilt selskab, der drives uden vinding for øje, Athen (Grækenland), (ved advokat V. Christianos), Marios Kontaratos, Athen (Grækenland), Anastasios Tillis, Neo Iraklio, Attika (Grækenland), (ved advokat V. Christianos), Georgios Argyrakos, Athen (Grækenland), Konstantinos Petrakis, Cholargos, Attika (Grækenland), Fotini Koutrouba, Glyfada, Attika (Grækenland), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af fungerende afdelingsformand, C. Gulmann, og dommerne R. Schintgen og G. Arestis (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 8. oktober 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Sag C-249/03 henvises til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.
 (1) EUT C 184 af 2.8.2003.


text:
20 . 7 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 210/23
 Sag anlagt den 22 . maj 1996 af Garage Massol Sari mod Sagsøgeren gør navnlig gældende, at Kommissionen efter
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber fast dompraksis er forpligtet til at behandle hver af de
 ( Sag T-77/96 ) klager, som den får forelagt, og at den i strid med denne
 praksis hverken har besvaret sagsøgerens rykkerskrivelse
 ( 96/C 210/52 )
 eller behandlet klagen. Desuden har Kommissionen nægtet
 at oplyse sagsøgeren om indholdet af den undersøgelse, der
 (Processprog: fransk) blev indledt over for Automobiles Peugeot og/eller PSA
 koncernen, hvorved den har afskåret sig fra at udnytte
 resultaterne af denne undersøgelse til skade for de europæi
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ske skatteborgere og dermed berøvet subsidiaritetsprincip
 den 22 . maj 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De pet dets effektivitet.
 Europæiske Fællesskaber af Garage Massol Sari Freijairol
 les ( Frankrig ), ved advokat Jean Louis Portolano, Aix en
 Provence, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Nægtelsen af at foretage en undersøgelse af de påtalte og af
 Roy Nathan, Advokatkontoret Nathan & Noesen, 18 , rue Peugeot anvendte kontraktvilkår under det påskud, at
 des Glacis . Kommissionen er i gang med at behandle en tilsvarende sag,
 er efter sagsøgerens opfattelse i strid med traktatens
 artikel 155 , hvorefter Kommissionen er tillagt opgaven som
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : traktatens vogter . Nægtelsen af at undersøge klagen udgør
 yderligere en anomali ved , at Kommissionen efter Rådets
 — Det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet ved forordning nr. 1 7 har enebeføjelse til at fastslå overtrædelser
 behandlingen af de af Massol Sari indgivne klager. af konkurrencereglerne og enebeføjelse til at fritage katego
 rier af aftaler eller individuelle aftaler i medfør af traktatens
 — Beslutningen om stiltiende at afvise klagen samt beslut artikel 85 , stk . 3 .
 ningen om at nægte at give sagsøgeren meddelelse om de
 af Automobiles Peugeot og/eller PSA afgivne svar Desuden er Kommissionens nægtelse af at give sagsøgeren
 annulleres . aktindsigt i dens korrespondance med Automobiles Peugeot
 og/eller med PSA-koncernen i strid med retten til forsvar,
 — Det fastslås, at Kommissionen er ansvarlig uden for kontradiktionsprincippet og klagers ret efter traktaten til at
 kontraktforhold, og Kommissionen tilpligtes at erstatte indbringe Kommissionens udtrykkelige beslutninger for
 Fællesskabets retsinstanser .
 Massol Sari det tab på 180 000 ECU, som selskabet har
 lidt siden den 25 . maj 1994 .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger,
 herunder advokatsalær på 100 000 ffr.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Slettelse af sag T-109/95 ( )
 ( 96/C 210/53 )
 Sagsøgeren , som driver en automobilforretning, der sælger
 motorkøretøjer i Frankrig af mærket Peugeot uden for
 PSA-koncernens salgsnet, har rejst indsigelse mod Kommis (Processprog: engelsk)
 sionens passivitet over for en klage, sagsøgeren har indgivet
 vedrørende den af PSA-koncernen anvendte ordning. De
 godkendte eneforhandlere har under henvisning til den Ved kendelse af 23 . april 1 996 har formanden for Fjerde
 gældende eneforhandlingsordning kollektivt


text:
og ved en Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 samordnet aktion påberåbt sig forordning ( EØF ) nr . 123/85 Instans besluttet, at sag T-109/95 , X mod Kommissionen
 over for de forhandlere, som ikke er godkendt af fabrikan for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 ten, og gjort gældende, at denne forordning i sig selv
 medfører, at det er ulovligt at udøve virksomhed som (') EFT nr . C 174 af 8 . 7 . 1995 .
 uafhængig forhandler. Samtidig hermed har PSA-koncernen
 og forhandlerne i PSA-koncernens salgsnet, for at forbe
 holde sig retten til levering og videresalg af nye køretøjer af
 mærket Peugeot, påberåbt sig, at deres eneforhandlingsaf
 taler er lovlige, da de er i overensstemmelse med de
 fritagelsesbetingelser, som er fastsat i nævnte forordning.
 Slettelse af sag T-157/95 (')
 Kommissionen nægtede at behandle klagen med den
 begrundelse, dels at det ikke tilkom den at træffe afgørelse i ( 96/C 210/54 )
 de nationale domstoles sted, for hvem der allerede verserede
 en tvist mellem sagsøgeren og flere ikke-godkendte forhand (Processprog: engelsk)
 lere, dels at sagsøgerens klage ikke havde nogen fællesskabs
 interesse, da Kommissionen i forvejen behandlede en sag,
 hvorunder der var rejst indsigelse mod de vilkår eller den Ved kendelse af 25 . april 1996 har formanden for Første
 praksis, der blev anfægtet ved klagen . Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 ---pagebreak--- Nr . C 210/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 Første Instans besluttet, at sag T-157/95 , The European Instans besluttet, at sag T-233/95 , T. mod Europa
 Association of Mozzarella Manufacturers, Golden Food Parlamentet, skal slettes af registeret.
 Products Limited, Carbery Milk Products Ltd ., Dansco
 Dairy Products Ltd . og Express Foods ( Northern Ireland ) (M EFT nr . C 95 af 30 . 3 . 1996 .
 Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber, skal slettes af registeret.
 (') EFT nr. C 286 af 28 . 10 . 1 995 . Slettelse af sag T-219/95 ( )
 ( 96/C 210/56 )
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 23 . maj 1996 har formanden for Femte
 Slettelse af sag T-233/95 ( ) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 ( 96/C 210/55 ) Første Instans besluttet, at sag T-219/95 , Marie-Thérèse
 Danielsson, Pierre Largenteau og Edwin Haoa mod Kom
 (Processprog: græsk) missionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Ved kendelse af 29 . april 1996 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første (M EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 .


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/11
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. maj 2006 — Eurofood IFCS Ltd — Enrico Bondi mod Bank of America N.A., Pearse Farell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note holders (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supreme Court)
 (Sag C-341/04) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 1346/2000 - insolvensbehandling - afgørelse om indledning af insolvensbehandling - centret for skyldnerens hovedinteresser - anerkendelse af insolvensbehandlingens virkninger - grundlæggende retsprincipper)
 (2006/C 143/20)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Enrico Bondi
 Sagsøgte: Bank of America N.A., Pearse Farell, Official Liquidator, Director of Corporate Enforcement, Certificate/Note holders
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Supreme Court — fortolkning af artikel 1, 2, 3 og 16 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs (EFT L 160, s. 1) — kendelse, der udnævner en foreløbig kurator, indtil endelig kendelse foreligger — spørgsmålet om denne kendelse kan betragtes som en afgørelse om indledning af insolvensbehandling — hvilken ret er kompetent til at indlede insolvensbehandlingen
 Konklusion
 1)
 Hvis en skyldner er et datterselskab, og dettes og dets moderselskabs hjemsted er beliggende i to forskellige medlemsstater, kan formodningen i henhold til artikel 3, stk. 1, andet punktum, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs, for, at centret for datterselskabets hovedinteresser befinder sig i den medlemsstat, hvor dets vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende, kun afkræftes, hvis det på grundlag af omstændigheder, som er objektive og identificerbare for tredjemand, kan fastslås, at der foreligger en faktisk situation, som er forskellig fra den situation, som lokaliseringen til det vedtægtsmæssige hjemsted skal afspejle. Dette vil bl.a. kunne være tilfældet for et selskab, som ikke udøver nogen form for virksomhed i den medlemsstat, hvor dets hjemsted er beliggende. Hvis et selskab udøver sin virksomhed i den medlemsstat, hvor dets hjemsted er beliggende, er den omstændighed, at dets økonomiske beslutninger kontrolleres eller kan kontrolleres af et moderselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, derimod ikke tilstrækkelig til at afkræfte den formodning, som er opstillet i forordningen.
 2)
 Artikel 16, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at en hovedinsolvensbehandling, som er indledt af en ret i en medlemsstat, skal anerkendes af retterne i de øvrige medlemsstater, uden at disse kan efterprøve kompetencen for retten i den stat, hvor insolvensbehandlingen er indledt.
 3)
 Artikel 16, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at en afgørelse truffet af en ret i en medlemsstat, som har modtaget en begæring støttet på skyldnerens insolvens om indledning af en bobehandling, der er omfattet af forordningens bilag A, udgør en afgørelse om indledning af insolvensbehandling i denne bestemmelses forstand, hvis denne afgørelse medfører, at skyldneren mister rådigheden over sine aktiver, og at der udpeges en kurator, der er omfattet af forordningens bilag C. At skyldneren mister rådigheden over sine aktiver, indebærer, at han mister retten til at forvalte sin formue.
 4)
 Artikel 26 i forordning nr. 1346/2000 skal


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/34
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. september 2009 — Lior mod Kommissionen og Kommissionen mod Lior
 (Forenede sager T-192/01 og T-245/04) (1)
 (Voldgiftsklausul - programmerne Thermie og Altener II - kontrakter vedrørende projekter til fremme af fornyelige energikilder og energibesparelse - formaliteten - krav om betaling - dokumentation af omkostninger - krav om tilbagebetaling af ydet forskud - erstatning)
 2009/C 282/63
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger i sag T-192/01: Lior GEIE (Bruxelles, Belgien) (først ved avocats V. Marien og J. Choucroun, derefter ved avocat V. Marien)
 Sagsøgt i sag T-192/01: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved H. Støvlbæk, som befuldmægtiget, bistået af avocat M. Bra, derefter ved H. Støvlbæk og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede, bistået af avocat B. Wägenbaur)
 Sagsøger i sag T-245/04: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgt i sag T-245/04: Lior GEIE og Lior International NV (Hoeilaart, Belgien) (ved avocat V. Marien)
 Sagens genstand
 To søgsmål i medfør af artikel 238 EF, der er indledt af henholdsvis Lior GEIE og af Kommissionen som følge af syv kontrakter indgået mellem Kommissionen og Lior inden for rammerne af Thermie-programmet og en kontrakt indgået mellem Kommissionen og Lior inden for rammerne af Altener II-programmet.
 Konklusion
 1)
 Lior GEIE betaler Kommissionen:
 —
 6 156,75 EUR for kontrakten Biogaz, kontrakten Biomasse, og kontrakten Maxibrochure bioclimatique med tillæg af renter fra den 28. februar 2002 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i februar 2002, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 16 325,11 EUR for kontrakten Biomasse med tillæg af renter fra den 30. juni 2002 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i juni 2002, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 3 980 EUR for kontrakten Wind Energy med tillæg af renter fra den 15. januar 2002 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i januar 2002, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 36 000 EUR for kontrakten Transport med tillæg af renter fra den 31. august 2001 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i august 2001, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 —
 36 000 EUR for kontrakten Photovoltaïque med tillæg af renter fra den 31. august 2001 til den sats,


text:
Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i august 2001, forhøjet med halvandet procentpoint ind til den 31. december 2002 og med tre og et halvt procentpoint fra og med den 1. januar 2003 og til betaling sker.
 2)
 Lior betaler Kommissionen 32 800 EUR for kontrakten Agores med tillæg af renter fra den 28. februar 2003 til den sats, Den Europæiske Centralbank anvender i forbindelse med sine vigtigste refinansieringstransaktioner i euro, som var i kraft i februar 2003, forhøjet med halvandet procentpoint til betaling sker.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Kommissionens påstande om i sag T-245/04 at tilpligte Lior International NV in solidum at betale de beløb, Lior skylder.
 4)
 Ud over at bære sine egne omkostninger forbundet med hovedsagen i de forenede sager T-192/01 og T-245/04 betaler Lior en fjerdedel af de for Kommissionen med denne sag forbundne omkostninger.
 5)
 Lior betaler alle omkostninger for så vidt angår proceduren om særlige rettergangsformer i sag T-192/01 R.
 6)
 Kommissionen bærer tre fjerdedele af sine egne omkostninger forbundet med hovedsagen i sag T-192/01 og tre fjerdedele af sine egne omkostninger forbundet med den mod Lior iværksatte procedure i sag T-245/04.
 7)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger forbundet med søgsmålet mod Lior International i sag T-245/04.
 8)
 Lior International bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 303 af 27.10.2001.


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/21
 Sag anlagt den 12. april 2013 — Rubinum mod Kommissionen
 (Sag T-201/13)
 2013/C 164/37
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Rubinum, SA (Rubí, Spanien) (ved advokaterne C. Bittner og P.-C. Scheel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 288/2013 annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren i det væsentlige gjort følgende syv anbringender gældende:
 1)
 Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1831/2003 (1).
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede forordning navnlig er baseret på artikel 13, stk. 2, i forordning nr. 1831/2003, og at betingelserne i denne bestemmelse ikke er opfyldt i det foreliggende tilfælde. Sagsøgeren har navnlig anført, at den anfægtede forordning alene er baseret på antagelser, og at hverken overførselen af antibiotikaresistens eller produktionen af toksiner i forbindelse med det pågældende præparat således er blevet fastslået konkret.
 2)
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1831/2003.
 Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at Kommissionen i henhold til artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 1831/2003 burde have taget stilling til sagsøgerens ansøgning, der er fremsat i henhold til artikel 10, stk. 2, sammenholdt med artikel 7 i denne forordning.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1831/2003
 Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at selskabet inden for rammerne af adskillige godkendelsesprocedurer på behørig vis og i tilstrækkeligt omfang har godtgjort, at det fodertilsætningsstof, som det fremstiller, ikke har nogen skadelig virkning på dyrs eller menneskers sundhed eller på miljøet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1831/2003. Kommissionen og EFSA har desuden ikke bestridt disse påstande.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 6 i forordning (EF) nr. 178/2002 (2)
 Sagsøgeren har i denne forbindelse i det væsentlige gjort gældende, at den anfægtede forordning ikke er baseret på en korrekt og fuldstændig risikovurdering.
 5)
 Det femte anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 178/2002
 Sagsøgeren har i denne forbindelse bl.a. gjort gældende, at Kommissionen heller ikke kunne begrunde den anfægtede forordning i forsigtighedsprincippet i artikel 7 i forordning nr. 178/2002. Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede forordning også henset til forsigtighedsprincippet tilsidesætter betingelserne i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 178/2002.
 6)
 Det sjette anbringende vedrører en tilsidesættelse af EU-rettens generelle principper
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af retten til at blive hørt, retten til en retfærdig rettergang og proportionalitetsprincippet.
 7)
 Det syvende anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 19 i forordning nr. 1831/2003
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ikke har overholdt den i artikel 19 i forordning nr. 1831/2003 fastsatte frist på to måneder vedrørende undersøgelser af EFSA’s afgørelser eller undladelser, og at den først har taget stilling til søgerens ansøgning om undersøgelse af en udtalelse fra


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. september 2014 — Commerz Nederland NV mod Havenbedrijf Rotterdam NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-242/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - konkurrence - statsstøtte - artikel 107, stk. 1, TEUF - begrebet støtte - garantier stillet af en offentlig virksomhed til en bank med henblik på ydelsen af lån til tredjemandslåntagere - garantier forsætligt stillet af denne offentlige virksomheds direktør i strid med virksomhedens vedtægtsmæssige bestemmelser - formodning om indsigelse fra den offentlige myndighed, der ejede denne virksomhed - om staten kan tilregnes garantierne))
 2014/C 421/14
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Commerz Nederland NV
 Sagsøgt: Havenbedrijf Rotterdam NV
 Konklusion
 Artikel 107, stk. 1, TEUF skal fortolkes således, at det for at afgøre, om garantier stillet af en offentlig virksomhed kan eller ikke kan tilregnes den offentlige myndighed, der kontrollerer den, sammen med alle de indicier, der fremgår af omstændighederne i hovedsagen og af den sammenhæng, hvori de indgår, er relevante omstændigheder, dels at nævnte virksomheds enedirektør, der har stillet disse garantier, har handlet ulovligt, bevidst har hemmeligholdt deres tildeling og har tilsidesat sin virksomheds vedtægter, dels at nævnte offentlige myndighed ville have modsat sig denne garantistillelse, hvis den var blevet oplyst herom. Disse oplysninger kan i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke i sig selv udelukke en sådan tilregnelse, medmindre det heraf følger, at de pågældende garantier blev stillet uden denne offentlige myndigheds indblanding.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/22
 Rettens kendelse af 11. september 2013 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-475/11 P) (1)
 (Appel - personalesag - dækning af sagsomkostninger - manglende søgsmålsinteresse - åbenbart, at appellen skal afvises)
 2013/C 336/46
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 20. juni 2011 i sag F-67/10, Marcuccio mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne kendelse.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 22.10.2011.


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/15
 Sag anlagt den 6. juni 2011 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-281/11)
 2011/C 252/29
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Pignataro-Nolin og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/41/EF af 6. maj 2009 om indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer, idet den ikke har gennemført eller korrekt gennemført artikel 2, litra a), b), d), e) og f), artikel 3, stk. 3, artikel 4, stk. 3, artikel 6-8, artikel 9, stk. 1, artikel 9, stk. 2, litra a), artikel 10, stk. 3 og 4, artikel 18, stk. 1, andet afsnit, artikel 18, stk. 3 og 4, samt bilag V, del A, fjerde led, del B, første led, og del C, første led, til det nævnte direktiv.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at Republikken Polen ikke har gennemført definitionerne »mikroorganisme«, »genetisk modificeret mikroorganisme« (GMM), »uheld« og »bruger« i artikel 2, henholdsvis litra a), b), d) og e), i direktiv 2009/41 på korrekt vis i polsk ret. Efter Kommissionens opfattelse foreligger der endvidere en tilsidesættelse derved, at polsk ret ikke omfatter en definition af »anmeldelse«, som omhandlet i direktivets artikel 2, litra f).
 Endvidere er direktivets artikel 3, stk. 3, artikel 6-8, artikel 9, stk. 1, artikel 9, stk. 2, litra a), artikel 18, stk. 1, andet afsnit, artikel 18, stk. 3 og 4, samt bestemmelserne i bilag V, del B, første led, og del C, første led, til direktiv 2009/41 ikke blevet gennemført i polsk ret.
 Det er Kommissionens opfattelse, at artikel 4, stk. 3, i direktiv 2009/41 er blevet gennemført ukorrekt, idet klasse 1 ifølge polsk ret alene omfatter aktiviteter, som ikke indebærer nogen risiko, mens direktivet også omfatter aktiviteter, der indebærer en ubetydelig risiko.
 Kommissionen har endvidere anført, at Republikken Polen ikke har gennemført artikel 10, stk. 3, i direktiv 2009/41 korrekt, idet den har begrænset muligheden for at fastsætte yderligere vilkår for indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikroorganismer til situationer, hvor beskyttelsen af menneskers sundhed eller miljøet kræver det, mens artikel 10, stk. 3, i direktiv 2009/41 ikke omhandler en sådan begrænsning.
 Endvidere er artikel 10, stk. 4, i direktiv 2009/41 ikke blevet gennemført korrekt i national ret, idet denne fastsætter en frist på 30 dage, som ikke er omhandlet i direktivet.
 Endelig har Kommissionen gjort gældende, at de polske myndigheder ikke fuldt ud har gennemført bilag V, del A, fjerde led, til direktiv 2009/41.


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/32
 Rettens dom af 10. december 2014 — Novartis mod KHIM — Dr Organic (BIOCERT)
 (Sag T-605/11) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BIOCERT - det ældre nationale ordmærke BIOCEF - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 034/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Novartis (Basel, Schweiz) (ved advokat M. Douglas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Dr Organic Ltd (Swansea, Det forenende Kongerige)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. september 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1030/2010–4) vedrørende en indsigelsessag mellem Novartis AG og Dr Organic Ltd.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 28. september 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1030/2010-4) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 4.2.2012.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/1
 Lister til fastlæggelse af sammensætningen af dommerkollegierne
 (2006/C 143/04)
 I henhold til procesreglementets artikel 11 b, stk. 2, har Domstolen den 16. maj 2006 udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af Store Afdeling:
 P.-J. Puissochet
 L. Bay Larsen
 R. Schintgen
 A. Ó Caoimh
 N Colneric
 E. Levits
 S. von Bahr
 U. Lõhmus
 A. Tizzano
 J. Klučka
 J. N. Cunha Rodrigues
 J. Malenovský
 R Silva de Lapuerta
 M. Ilešič
 K. Lenaerts
 A. Borg Barthet
 K. Schiemann
 G. Arestis
 J. Makarczyk
 E. Juhász
 P. Kūris
 I henhold til procesreglementets artikel 11 c, stk. 2, første afsnit, har Domstolen den 16. maj 2006 udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af Tredje Afdeling:
 P.-J. Puissochet
 A. Ó Caoimh
 S. von Bahr
 U. Lõhmus
 A. Tizzano
 J. Malenovský
 A. Borg Barthet
 I henhold til procesreglementets artikel 11 c, stk. 2, andet afsnit, har Domstolen den 16. maj 2006 udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af Sjette Afdeling:
 P.-J. Puissochet
 S. von Bahr
 A. Tizzano
 A. Borg Barthet
 U. Lõhmus
 A. Ó Caoimh


text:
1.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 264/13
 afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for og C.W.A. Timmermans samt dommerne C. Gulmann,
 Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering (EFT D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann, V. Skouris, F. Macken,
 L 200, s. 28), for så vidt angår den del af beslutningen, der N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas
 vedrører Kongeriget Spanien, har Domstolen (Første Afdeling), (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssek-
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne retær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 9. september 2003
 P. Jann og A. Rosas; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekre- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 11. sep-
 tember 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 1) Appellen forkastes.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. 2) Christina Kik betaler sagens omkostninger.
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger. 3) Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 303 af 27.10.2001.
 (1) EFT C 331 af 24.11.2001.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. september 2003
 (Anden Afdeling)
 i sag C-361/01 P, Christina Kik mod Kontoret for Harmo-
 af 11. september 2003
 nisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (KHIM) (1)
 i sag C-22/02, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (»Forordning (EF) nr. 40/94 — artikel 115 — gældende
 sprogordning ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (KHIM) — ulovlighedsind- (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 sigelse — forbud mod forskelsbehandling«) 1999/94/EF«)
 (2003/C 264/21) (2003/C 264/22)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-22/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 I sag C-361/01 P, Christina Kik (advokater: E.H. Pijnacker Hor- (befuldmægtiget: G. Valero Jordana og R. Amorosi) mod Den
 dijk og S.B. Noë) angående appel af dom afsagt den 12. juli Italienske Republik (befuldmægtiget: I.M. Braguglia, bistået af
 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans A. De Stefano), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-120/99, Kik mod KHIM Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 (Sml. II, s. 2235), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/94/EF af 13. de-
 af denne dom, de andre parter i appelsagen: Kontoret for cember 1999 om adgang til forbrugeroplysninger om brænd-
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) stoføkonomi og CO2-emissioner i forbindelse med markedsfø-
 (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühendahl, O. Montalto og ring af nye personbiler (EFT 2000 L 12, s. 16), idet den
 J. Miranda de Sousa) støttet af: Kommissionen for De Europæi- ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har underrettet
 ske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Wils og N. Rasmussen), Kommissionen om de love og administrative bestemmelser,
 Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: A. Samoni-Rantou der er nødvendige for at efterkomme


text:
direktivet, har Domstolen
 og S. Vodina), Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 S. Ortiz Vaamonde) og Rådet for Den Europæiske Union R. Schintgen, og dommerne V. Skouris og N. Colneric
 (befuldmægtiget: G. Houttuin og A. Lo Monaco), har Domsto- (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssek-
 len, sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afde- retær: R. Grass, den 11. september 2003 afsagt dom, hvis
 lingsformændene J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 264/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 1.11.2003
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i 1) Overholdelse af forbuddet mod indirekte forskelsbehandling på
 henhold Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/94/EF grundlag af køn er en betingelse for, at enhver retsakt, der
 af 13. december 1999 om adgang til forbrugeroplysninger vedtages af Fællesskabets institutioner, er lovlig.
 om brændstoføkonomi og CO 2-emissioner i forbindelse med
 markedsføring af nye personbiler, idet den ikke har vedtaget de 2) Undersøgelsen af det første spørgsmål har intet frembragt, der
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at kan rejse tvivl om lovligheden af den bestemmelse, der er
 efterkomme direktivet. indeholdt i artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 86/457/EØF af
 15. september 1986 om en særlig uddannelse til alment
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. praktiserende læge og artikel 34, stk. 1, i Rådets direktiv 93/
 16/EØF af 5. april 1993 om fremme af den frie bevægelighed
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002. for læger og gensidig anerkendelse af deres eksamensbeviser,
 certifikater og andre kvalifikationsbeviser, hvorefter deltidsud-
 dannelse til alment praktiserende læge skal omfatte et vist antal
 perioder med heltidsuddannelse.
 (1) EFT C 97 af 20.4.2002.
 DOMSTOLENS DOM
 af 9. september 2003
 i sag C-25/02, Katharina Rinke mod Ärztekammer Ham-
 burg (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 Bundesverwaltungsgericht) (1) DOMSTOLENS DOM
 (»Ligebehandling af mænd og kvinder — direktiv 86/457/
 EØF og 93/16/EØF — pligt til at udføre visse uddannelses- af 9. september 2003
 perioder på fuld tid i forbindelse med en deltidsuddannelse
 til alment praktiserende læge«) i sag C-151/02, Landeshauptstadt Kiel mod Norbert Jaeger
 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landes-
 (2003/C 264/23) arbeitsgericht Schleswig-Holstein) (1)
 (Processprog: tysk) (»Socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed
 og sundhed — direktiv 93/104/EF — begreberne »arbejdstid«
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- og »hvileperiode« — vagttjeneste (»Bereitschaftsdienst«), der
 gjort i Samling af Afgørelser) udføres af en læge på et hospital«)
 (2003/C 264/24)
 I sag C-25/02, angående en anmodning, som Bundesverwal-
 tungsgericht (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet
 (Processprog: tysk)
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Katharina
 Rinke mod Ärztekammer Hamburg, at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 5 i Rådets direktiv (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 86/457/EØF af 15. september 1986 om en særlig uddannelse gjort i Samling af Afgørelser)
 til alment praktiserende læge (EFT L 267, s. 26) og artikel 34 i
 Rådets direktiv 93/16/EØF af 5. april 1993 om fremme af den
 frie bevægelighed for læger og gensidig anerkendelse af deres
 eksamensbeviser, certifikater og andre


text:
kvalifikationsbeviser I sag C-151/02, angående en anmodning, som Landesarbeitsge-
 (EFT L 165, s. 1) samt disse artiklers forenelighed med richt Schleswig-Holstein (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF
 forbuddet mod indirekte forskelsbehandling på grundlag af har indgivet til Domstolen for den for nævnte ret verserende
 køn, som det er fastlagt i Rådets direktiv 76/207/EØF af sag, Landeshauptstadt Kiel mod Norbert Jaeger, at opnå
 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebe- en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets
 handling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i
 beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejds- forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EFT L 307,
 vilkår (EFT L 39, s. 40), har Domstolen, sammensat af s. 18), og navnlig af direktivets artikel 2, nr. 1, og artikel 3,
 præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez
 J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen og C.W.A. Timmer- Iglesias, afdelingsformændene M. Wathelet, R. Schintgen (refe-
 mans samt dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La rerende dommer) og C.W.A. Timmermans samt dommerne
 Pergola, P. Jann (refererende dommer) og V. Skouris, F. Macken C. Gulmann, D.A.O. Edward, P. Jann, V. Skouris, F. Macken,
 og N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas; N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og A. Rosas;
 generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditions- generaladvokat: D. Ruíz-Jarabo Colomer; justitssekretær: eks-
 sekretær M.-F. Contet, den 9. september 2003 afsagt dom, hvis peditionssekretær H.A. Rühl, den 9. september 2003 afsagt
 konklusion lyder således: dom, hvis konklusion lyder således:


text:
C 135/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.5.2000
 Sagsøgeren gør følgende gældende: — Misbrug af kompetence: Indførsel af EU/OLT-sukker og
 blandinger fra OLT følger direkte af OLT-afgørelsen og er
 — Tilsidesættelse af retten til kontradiktion og af princippet en af Rådet tilsigtet følge.
 om offentlighed i forvaltningen.
 — Artikel 308d i forordning nr. 2454/93 er erklæret for
 — Tilsidesættelse af procedureordningen i artikel 5 og 6 i anvendelig i strid med OLT-afgørelsens artikel 109.
 forordning (EF) nr. 2943/95.
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 — Magtfordrejning.
 Sag anlagt den 1. marts 2000 af British Steel Limited mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-48/00)
 Sag anlagt den 25. februar 2000 af Rica Foods (Free Zone)
 NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2000/C 135/41)
 (Sag T-47/00)
 (Processprog: engelsk)
 (2000/C 135/40)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 1. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 (Processprog: nederlandsk)
 Europæiske Fællesskaber af British Steel Limited ved solicitor
 John Pheasant og solicitor Matthew Readings og med valgt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Arendt & Meernach,
 den 25. februar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De 8-10 rue Mathias Hardt.
 Europæiske Fællesskaber af Rica Foods (Free Zone) NV,
 Oranjestad (Aruba), ved advokat med møderet for Nederlande-
 nes Hoge Raad G. van der Wal, og med valgt adresse i Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Luxembourg hos advokat A. May, Route d’Esch 398.
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning K(1999) 4154
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: endelig udg. af 8. december 1999 annulleres.
 — Kommissionens forordning (EF) nr. 2423/1999 af 15. no- — Beslutningens artikel 1 annulleres.
 vember 199 om beskyttelsesforanstaltninger for sukker
 henhørende under KN-kode 1701 og for sukker og — Den bøde, der er fastsat i artikel 1, annulleres.
 kakaoblandinger henhørende under KN-kode 1806 10 30
 og 1806 10 90, med oprindelse i de oversøiske lande og
 territorier (EFT L 294, s. 11) annulleres. — Subsidiært nedsættes den bøde, der er fastsat i artikel 1.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale bøden, subsidiært
 det beløb, hvormed den er nedsat, med rente fra tidspunktet
 for British Steel’s erlæggelse af bøden til tidspunktet for
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionens tilbagebetaling.
 — Forordning nr. 2423/1999 er uforståelig eller i hvert fald — Kommissionen tilpligtes at betale British Steel’s sagsom-
 utilstrækkeligt begrundet: Kommissionen har henvist til, at kostninger.
 beskyttelsesforanstaltningerne støttes på ikke nærmere
 præciserede vanskeligheder.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Åbenbar faktisk vildfarelse.
 — Fastsættelse af en mindsteimportpris på EU/OLT-sukker fra I den anfægtede beslutning fastslog Kommissionen, at flere
 OLT er en tilsidesættelse af OLT-afgørelsens artikel 109, producenter af sømløse stålrør overtrådte artikel 81, stk. 1, EF,
 stk. 1 og 2. og pålagde bl.a. sagsøgeren en bøde.
 ---pagebreak--- 13.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 135/23
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at beslutningen annulleres Sag anlagt den 9. marts 2000 af Coe Clerici Logistics Spa
 helt eller delvis, og gjort følgende anbringender gældende: mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber


text:
(Sag T-52/00)
 — Med hensyn til beslutningens artikel 2 er de leveringsaftaler,
 som British Steel indgik med Vallourec, Dalmine og MRW,
 ikke resultatet af en ulovlig aftale eller samordnet praksis i (2000/C 135/42)
 strid med artikel 81, stk. 1, EF, men er begrundet i den
 forretningsmæssige sammenhæng, hvori de blev indgået.
 (Processprog: italiensk)
 — Med hensyn til beslutningens artikel 1 er der ikke tilstræk-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 kelige beviser for at fastlå, at British Steel har begået
 den 9. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 overtrædelser fra (og med) 1991.
 Europæiske Fællesskaber af Coe Clerici Logistics Spa, ved
 advokaterne Giuseppe Conte, Giuseppe Michele Giacomini og
 Elisabetta Minozzi, Genova.
 — Betragtet i den relevante forretningsmæssige sammenhæng
 er British Steel’s eventuelle medvirken til overtrædelsen Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 under alle omstændigheder kun af mindre grovhed og
 kortere varighed, således at en væsentligt nedsat bøde ville
 have været passende. Dersom det fastlås, at der foreligger — Skrivelse D17482 af 20. december 1999 fra Kommissio-
 en overtrædelse, bør den bøde, der er pålagt herfor, nens Genealdirektorat for Konkurrence annulleres.
 nedsættes væsentligt.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 — Kommissionen har ved fastlæggelsen af varigheden af
 overtrædelsen i artikel 1 lagt en ukorrekt væsentlig faktisk Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 omstændighed til grund. Kvoteordningen, der var foran-
 staltet af de japanske producenter, var godkendt af det
 japanske ministerium for udenrigshandel og industri indtil Sagsøgeren i denne sag har anfægtet sagsøgtes afvisning af
 1991 og ikke som angivet i beslutningen indtil 1990. sagsøgerens klage, hvori det blev anført, at havnevæsenet i
 Følgelig burde Kommissionen ud fra sin egen argumenta- Ancona Havn samt selskabet Ancona Merci S.C.p.A. den
 tion ikke have fastslået, at der forelå en overtrædelse forud 30. marts 1999 hindrede sagsøgeren i lodsning for egen
 for 1991. Dersom det fastslås, at der har foreligget en regning af kul på kaj nr. 25 i havnen. Nævnte kaj er den eneste,
 overtrædelse, bør boden derfor nedsættes i overensstem- sagsøgeren kan anvende, idet kun yden er udstyret med kraner,
 melse med den kortere varighed af overtrædelsen. der gør det muligt at lodse de varer, der er tale om. Nævnte
 havnevæsen og selskab har dermed overtrådt EF-traktatens
 artikel 86, jf. dens artikel 85.
 — Kommissionen har undladt at opfylde de retlige krav om
 i meddelelsen af klagepunkter at angive de væsentlige Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at
 omstændigheder, der er anført i artikel 15, stk. 2, i Rådets der foreligger en tilsidesættelse af retten til forsvar og af
 forordning nr. 17, og har derved tilsidesat British Steel’s princippet om retsvished samt magtfordrejning for så vidt
 ret til forsvar. Bøden skal derfor annulleres. angår den del af skrivelsen, der vedrørende anvendeligheden af
 Kommissionens forordning (EF) nr. 2842/98 af 22. december
 1998 om høringer i visse procedurer i henhold til traktatens
 artikel 85 og 86 (1). Sagsøgeren har herved navnlig fremhævet,
 — Kommissionen har fuldstændig undladt at tage hensyn til at selskabet Ancona Merci, der har koncession


text:
på driften af
 British Steel’s samarbejde med Kommissionen og har den kaj, som man bad om at måtte benytte til lodsning, er en
 derved tilsidesat British Steel’s berettigede forventninger virksomhed, der har opnået en eneret og har misbrugt sin egen
 og ligeledes princippet om ligebehandling. Bøden bør dominerede stilling ved at træffe afgørelse om adgangen for en
 derfor nedsættes. tredjemand, der er selskabets eneste eller største konkurrent på
 markedet for de samme former for virksomhed, til at lodse
 varer på egen hånd på selskabets kaj.
 I øvrigt udgør den anfægtede skrivelse en endelig afgørelse om
 henlæggelse af en klage i henhold til rådsforordning nr. 17,
 der er truffet i strid med fremgangsmåden ifølge artikel 6, 7 og
 8 i forordning nr. 2842/98.


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 7. august 2014 — Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Sachsen mod Tomislaw Trapkowski
 (Sag C-378/14)
 (2014/C 395/29)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Sachsen
 Sagsøgt: Tomislaw Trapkowski
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder artikel 60, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 987/2009 (1) anvendelse i et tilfælde, hvor en person, som bor i en medlemsstat (indlandet), har krav på børnetilskud for børn, som bor i en anden medlemsstat (udlandet) hos den anden ægtefælle, som lever adskilt fra ham, med den konsekvens, at den fiktion, ifølge hvilken der ved anvendelsen af artikel 67 og 68 i forordning nr. 883/2004 (2) skal tages hensyn til hele familiens situation, som om alle de involverede personer var omfattet af lovgivningen i den pågældende medlemsstat og bosat der, navnlig med hensyn til en persons ret til at gøre krav på sådanne ydelser, fører til, at kravet på børnetilskud udelukkende tilkommer den af forældrene, som bor i den anden medlemsstat (udlandet), fordi det i den nationale lovgivning i den første medlemsstat (indlandet) er fastsat, at det i tilfælde af, at flere er berettiget til børnetilskud, er den af forældrene, der har barnet boende hos sig, der har krav på ydelsen?
 2)
 Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende:
 Skal artikel 60, stk. 1, tredje punktum, i forordning nr. 987/2009 under de under 1. skildrede omstændigheder fortolkes således, at kravet på børnetilskud i henhold til den nationale lovgivning i indlandet tilkommer den af forældrene, der bor i denne medlemsstat (indlandet), fordi den anden af forældrene, som bor i den anden medlemsstat (udlandet) ikke har ansøgt om børnetilskud?
 3)
 Hvis det andet spørgsmål under de i første spørgsmål skildrede omstændigheder besvares således, at det forhold, at den af forældrene, som bor i et andet EU-land, ikke har ansøgt om børnetilskud, fører til, at kravet på børnetilskud overgår til den af forældrene, som bor i indlandet:
 Efter hvilken periode må det antages, at den af forældrene, som bor i EU-udlandet, ikke »udøver« retten til børnetilskud i henhold til artikel 60, stk. 1, tredje punktum, i forordning nr. 987/2009 med den konsekvens, at denne ret tilfalder den af forældrene, som bor i indlandet?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16.9.2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 284, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166, s. 1).


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/29
 Sag anlagt den 22. februar 2008 — Republikken Cypern mod Kommissionen
 (Sag T-93/08)
 (2008/C 142/52)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Cypern (ved T. Kliridis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af udbudsbekendtgørelsen EuropeAid/125671/C/SER/CY med henblik på indgåelse af en kontrakt vedrørende »Technical Assistance on Crop Husbandry and Irrigation«, offentliggjort — udelukkende på engelsk — den 14. december 2007 eller omkring dette tidspunkt på webstedet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/, og annullation af bekendtgørelsens artikel 5 og 28.2.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren påstår, at den anfægtede udbudsbekendtgørelse er ulovlig af følgende grunde:
 —
 For det første fordi Kommissionen ved offentliggørelsen af den omtvistede udbudsbekendtgørelse overskred og/eller tilsidesatte dens hjemmel, nemlig Rådets forordning (EF) nr. 389/2006 af 27. februar 2006 om oprettelse af et instrument for økonomisk støtte til fremme af den økonomiske udvikling af det tyrkisk-cypriotiske samfund og om ændring af forordning (EF) nr. 2667/2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur (1).
 —
 For det andet fordi den pågældende udbudsbekendtgørelse strider mod og/eller er uforenelig med artikel 299 EF, som ændret ved artikel 19 i akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene for Den Tjekkiske Republik, Republikken Estland, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Republikken Polen, Republikken Slovenien og Den Slovakiske Republik (2) (herefter »tiltrædelsesakten af 2003«) og af protokol nr. 10 om Cypern i tiltrædelsesakten af 2003 (3).
 —
 For det tredje fordi udbudsbekendtgørelsen strider mod og/eller er uforenelig med de forpligtelser, som følger af internationale bindende retsregler og af FN Sikkerhedsråds resolution 541 (1983) og 550 (1984).
 —
 For det fjerde fordi udbudsbekendtgørelsen strider mod og/eller er uforenelig med princippet om det korrekte samarbejde mellem Den Europæiske Unions institutioner og medlemsstaterne, som nedfældet i artikel 10 EF.
 —
 For det femte fordi udbudsbekendtgørelsen ikke blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.
 (1) EUT L 65, s. 5.
 (2) EUT L 236, s. 33.
 (3) EUT L 236, s. 955.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/45
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — sheepworld mod EUIPO (Beste Mama)
 (Sag T-422/16)
 (2016/C 343/61)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: sheepworld AG (Ursensollen, Tyskland) (ved advokat S. von Rüden)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Beste Mama« — registreringsansøgning nr. 14 169 304
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. maj 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 95/2016–4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de i forbindelse med sagen påløbne omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 28. februar 2013 — Manfred Beker og Christa Beker mod Finanzamt Heilbronn (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)
 (Sag C-168/11) (1)
 (Frie kapitalbevægelser - indkomstskat - kapitalindtægter - dobbeltbeskatningsoverenskomst - udbytte, der er udloddet af selskaber med hjemsted i medlemsstater og tredjelande - fastlæggelse af det maksimale beløb for i udlandet opkrævet kildeskat, der kan modregnes i den nationale indkomstskat - manglende hensyntagen til de personlige udgifter og til de udgifter, som er knyttet til privat livsførelse - begrundelse)
 2013/C 114/11
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Manfred Beker og Christa Beker
 Sagsøgt: Finanzamt Heilbronn
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 56 EF — national lovgivning om indkomstskat for fysiske personer, hvorefter der i den i udlandet betalte skat kun kan fradrages den del af den indenlandske indkomstskat, der vedrører udenlandske indkomster — metode til fastlæggelse af denne del af den indenlandske indkomstskat, der medfører forholdsmæssig opdeling af særlige udgifter og ekstraordinære udgifter, der også kan fradrages i udenlandske indkomster og således medfører en tilsvarende nedsættelse af loftet for fradrag af udenlandsk skat
 Konklusion
 Artikel 63 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter — når fuldt skattepligtige personers udenlandske indtægter i den stat, hvorfra indtægterne stammer, er underlagt en skat, der svarer til den indkomstskat, der opkræves i nævnte medlemsstat — den udenlandske skat i forbindelse med en ordning, der har til formål at begrænse dobbeltbeskatning, modregnes i indkomstskatten i denne medlemsstat ved at gange den skat, der skyldes i henhold til de indkomster, der er skattepligtige i samme medlemsstat, herunder udenlandske indtægter, med forholdet mellem nævnte udenlandske indtægter og summen af de samlede indtægter, idet sidstnævnte sum ikke tager hensyn til særlige eller ekstraordinære udgifter som udgifter, der er knyttet til privat livsførelse eller til de personlige eller familiemæssige forhold.
 (1) EUT C 211 af 16.7.2011.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 4. marts 2004
 i de forenede sager C-19/01, C-50/01 og C-84/01, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Alberto Barsotti m.fl., Milena Castellani mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Anna Maria Venturi (anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Pisa, Tribunale di Siena og Corte Suprema di cassazione (1)
 (»Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - (direktiv 80/987/EØF) - begrænsning af garantiinstitutionernes betalingspligt - loft over garantien for betaling - forskud betalt af arbejdsgiveren - direktivets sociale sigte«)
 (2004/C 94/01)
 Processprog: italiensk
 I de forenede sager C-19/01, C-50/01 og C-84/01, angående anmodninger, som henholdsvis Tribunale di Pisa (Italien) og Tribunale di Siena (Italien) samt Corte Suprema di cassazione (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte retter verserende sager, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Alberto Barsotti m.fl. (sag C-19/01), Milena Castellani mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (sag C-50/01), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mod Anna Maria Venturi (sag C-84/01), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af V. Skouris som fungerende formand for Anden Afdeling og dommerne R. Schintgen og N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 4. marts 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 3, stk. 1, og artikel 4, stk. 3, første afsnit, i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens skal fortolkes således, at de ikke bemyndiger en medlemsstat til at begrænse garantiinstitutionernes betalingsforpligtelse til et beløb, der dækker de pågældende arbejdstageres grundlæggende behov, og som fradrages de betalinger, som arbejdsgiveren har foretaget i den periode, der er dækket af garantien.
 (1) EFT C 79 af 10.3.2001
 EFT C 95 af 24.3.2001
 EFT C 118 af 21.4.2001.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/15
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 29. april 2004
 i de forenede sager C-468/01 P – C-472/01 P, Procter & Gamble Company mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (Appel - EF-varemærker - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - tabletter i tredimensional form til vaskemaskine eller opvaskemaskine - absolut registreringshindring - fornødent særpræg)
 (2004/C 118/27)
 Processprog: engelsk
 I de forenede sager C-468/01 P – C-472/01 P, Procter & Gamble Company, Cincinnati (USA) (advocaten: C. van Nispen og G. Kuipers), angående appel af fem domme afsagt den 19. september 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-117/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid og svagt grøn), (Sml. II, s. 2723), i sag T-118/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med grønne prikker og svagt grøn), (Sml. II, s. 2731), i sag T-119/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med gule og blå prikker), (Sml. II, s. 2761), i sag T-120/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med blå prikker), (Sml. II, s. 2769), og i sag T-121/00, Procter & Gamble mod KHIM (firkantet tablet i hvid med grønne og blå prikker), (Sml. II, s. 2777), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af disse domme, den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: D. Schennen og C. Røhl Søberg), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af V. Skouris som fungerende formand for Sjette Afdeling og dommerne J.N. Cunha Rodrigues, J.-P. Puissochet, R. Schintgen og F. Macken (refererende dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 29. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Appellerne forkastes.
 2)
 Procter & Gamble Company betaler sagsomkostningerne.
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.


text:
23.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 357/24
 Sag anlagt den 17. august 2017 — Liaño Reig mod SRB
 (Sag T-557/17)
 (2017/C 357/32)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Carmen Liaño Reig (Alcobendas, Spanien) (ved advokat F. López Antón)
 Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Med støtte i dette sagsanlægs anbringende 3.1.-3.4 annulleres det i afgørelsens artikel 6, stk. 1, litra d), vedtagne afviklingsværktøj bestående i en konvertering til ny-emitterede aktier i Banco Popular Español SA af kapitalinstrumentet på niveau 2 vedrørende efterstående obligationer udstedt af BPE Financiaciones SA med nr. ISIN XS0550098569, identificeret som #4, for så vidt som dette afviklingsværktøj er ubegrundet og i strid med forordningen og Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 —
 Såfremt Retten tager den i det foregående punkt nedlagte påstand til følge, og henset til at en annullation af en afgørelse truffet af en afviklingsinstans i overensstemmelse med direktivets artikel 85, stk. 3, sidste afsnit, ikke berører de efterfølgende administrative foranstaltninger eller transaktioner, der er baseret på den annullerede afgørelse, tilpligtes Den Fælles Afviklingsinstans (SRB) i overensstemmelse med forordningens artikel 87, stk. 3, at erstatte sagsøgeren det tab, som denne har lidt, som følge af, at den i det foregående punkt nævnte afgørelse annulleres.
 —
 Herved fastsættes det tab, som sagsøgeren har lidt, til 50 000 EUR, der svarer til den nominelle værdi af den af BPE Financiaciones SA udstedte obligation med nr. ISIN XS0550098569, der udløber den 22. oktober 2020, og som tilhørte sagsøgeren på datoen for afgørelsen, tillagt renter med en årlig sats på 6,873 %, som er påløbet denne obligation fra den 7. juni 2017 (datoen for afgørelsen) til den 22. oktober 2020 (obligationens udløbsdato), idet obligationens værdi og renterne opgøres til deres nutidsværdi på den dag, betaling sker.
 —
 Subsidiært — i forhold til de i de foregående punkter nedlagte påstande — tilpligtes SRB med støtte i dette sagsanlægs anbringende 3.5 til at betale en erstatning til sagsøgeren på et beløb svarende til den sum, som denne ville have oppebåret i sin egenskab af indehaver af obligationen med nr. ISIN XS0550098569, udstedt af BPE Financiaciones SA, såfremt dette selskab på datoen for afgørelsen var blevet likvideret som følge af en almindelig insolvensbehandling, idet det tages i betragtning, at sagsøgeren ikke har modtaget nogen form for kompensation eller modydelse hverken som følge af konverteringen af den af sagsøgeren ejede nævnte obligation til ny-emitterede aktier i Banco Popular Español SA eller i medfør af overførslen af disse aktier til Banco Santander SA.
 —
 Såfremt de i spansk ret opstillede kriterier for at kunne indlede en almindelig insolvensbehandling mod BPE Financiaciones SA, der ville føre til en likvidation af dette selskab på datoen for afgørelsen, ikke er opfyldt (hvilket er sagsøgerens opfattelse), fastsættes den sum, som sagsøgeren bør modtage i erstatning, til 50 000 EUR svarende til den nominelle værdi af ovennævnte obligation udstedt af BPE Financiaciones SA.
 —
 Såfremt de i spansk ret fastsatte kriterier for at kunne indlede en almindelig insolvensbehandling, der ville føre til en likvidation af BPE


text:
Financiaciones SA på datoen for afgørelsen, er opfyldt, er det krævede erstatningsbeløb lig med det beløb, som følger af den vurdering, der skal foretages i overensstemmelse med forordningens artikel 20, stk. 16-18.
 —
 Subsidiært — i forhold til de i de foregående punkter nedlagte påstande — tilpligtes SRB med støtte i dette sagsanlægs anbringende 3.6 til at erstatte sagsøgeren den forholdsmæssige sum, som denne ville have oppebåret, hvis alle de af Banco Popular Español SA udstedte efterstående obligationer — der ikke er blevet konverteret til aktier i dette selskab, og som fortsat bestod på datoen for afgørelsen — var blevet konverteret til aktier i Banco Popular Español SA i overensstemmelse med bestemmelserne i afgørelsens artikel 6, stk. 1, litra d).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans og T-497/17, Sáchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, og T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.


text:
C 317/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS angående en begæring om fastsættelse af de udgifter, som
 Kommissionen skal erstatte sagsøgeren som følge af Rettens
 den 5. juli 2001 dom af 23. marts 2000, Gogos mod Kommissionen (sag
 T-95/98, Sml. Pers. II, s. 219), har Retten (Anden Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne
 i sag T-25/99, Colin Arthur Roberts og Valérie Ann A. Potocki og Pirrung; justitssekretær: H. Jung, den 12. juni
 Roberts mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 skaber (1)
 (Konkurrence — aftaler om levering af øl — klage — EF- De udgifter, som sagsøgeren i sag T-95/98 kan kræve erstattet,
 traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF)) fastsættes til 800 000 BEF.
 (2001/C 317/46)
 (1) EFT C 258 af 15.8.98.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-25/99, Colin Arthur Roberts og Valérie Ann Roberts,
 Kempston (Det Forenede Kongerige), ved barrister B. Bedford
 og solicitors S. Ferdinand og J. Kelly, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Klaus Wiedner
 og Nicholas Khan), hvori der er nedlagt påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning af 12. november 1998, har KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 J. Azizi, og dommerne K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: den 19. juni 2001
 fuldmægtig J. Palacio González, den 5. juli 2001 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 i sag T-145/00, Jutta Hotzel-Wagenknecht mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger. (Tjenestemænd — efterladtepension — nedsættelse — søgs-
 målsfrist — afvisning)
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 (2001/C 317/48)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-145/00, Jutta Hotzel-Wagenknecht, Alfaz del Pi
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Spanien), ved avocat H.-M. Becker, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Curral,
 C. Berardis-Kayser og B. Wägenbaur), angående en hovedpå-
 den 12. juni 2001
 stand om annullation af Kommissionens afgørelse af 25. maj
 1999 om nedsættelse af sagsøgerens efterladtepension, har
 i sag T-95/98 DEP, Christos Gogos mod Kommissionen Retten (Første Udvidede Afdeling), sammensat af præsidenten,
 for De Europæiske Fællesskaber (1) B. Vesterdorf, og dommerne A. Potocki, J. Pirrung, M. Vilaras
 og N.J. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 19. juni 2001
 (Fastsættelse af de udgifter, som kan kræves erstattet) afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2001/C 317/47) 1) Sagen afvises.
 (Processprog: græsk) 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-95/98 DEP, Christos Gogos, tjenestemand ved Kommis-
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat C.N. Taga-
 ras, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Currall),