text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/16
 Sag anlagt den 28. juli 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-332/04)
 (2004/C 262/29)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. juli 2004 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Florence Simonetti, udsendt national ekspert ved Den Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 a)
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien
 —
 har foretaget en mangelfuld gennemførelse af artikel 3 i Rådets direktiv 85/337/EØF (1) af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved direktiv 97/11/EF (2)
 —
 ikke har gennemført artikel 9, stk. 1, i direktiv 85/337/EØF, som ændret
 —
 ikke har gennemført den overgangsordning, der er fastsat ved artikel 3 i direktiv 97/11/EF
 —
 ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af punkt 10, litra b), i bilag II til direktiv 85/337/EØF, som ændret, sammenholdt med artikel 2, stk. 2, og artikel 4, stk. 2, og
 —
 ikke har gennemført proceduren for vurdering af indvirkningen med hensyn til den projekterede bygning af et fritidscenter i Paterna (Valencia), og som følge deraf ikke har anvendt bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, artikel 3, artikel 4, stk. 2, artikel 8 og artikel 9 i direktiv 85/337/EØF, som ændret
 og at Kongeriget Spanien derved har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det ifølge de nævnte direktiver.
 b)
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De spanske bestemmelser om tilpasning af national ret til direktiv 85/337/EØF, således som dette er ændret ved direktiv 97/11/EF — og som i det væsentlige består af det kongelige lovdekret nr. 1302/1986 af 28. juni 1986 om vurdering af indvirkning på miljøet, som ændret ved lov nr. 6/2001 af 8. maj 2001 — foreskriver ikke, at undersøgelsen af miljøpåvirkningen skal omfatte en vurdering af de virkninger, der kan forudses som følge af samspillet mellem de forskellige miljøfaktorer indbyrdes, hvilket er i strid med kravet i artikel 3 i direktiv 85/337/EØF, som ændret.
 Den spanske lovgivning omfatter ikke en forpligtelse til at offentliggøre den administrative afgørelse om at give eller nægte tilladelse til at gennemføre projektet, eller at offentliggøre indholdet af afgørelsen og de betingelser, der eventuelt er knyttet til den, hvilket er i strid med hvad der kræves efter artikel 9, stk. 1, i direktiv 85/337/EØF, som ændret.
 Det bestemmes i artikel 3, stk. 1 og 2, i direktiv 97/11/EF, at bestemmelserne i dette direktiv skal anvendes på nye projekter, for hvilke der ansøges om tilladelse efter den 14. marts 1999. Denne fællesskabsbestemmelse er ikke gennemført i spansk lovgivning, da denne lovgivning ikke finder anvendelse på private projekter, for hvilke myndighederne behandlede en sag om tilladelse, og på offentlige projekter, hvorom der allerede var givet meddelelse til offentligheden, eller som allerede var godkendt, før den 8. oktober 2000.
 Bilag II til direktiv 85/337/EØF, som ændret, medtager i punkt 10, litra b), blandt de projekter,


text:
for hvilke det kan være nødvendigt at foretage en vurdering af påvirkningen, anlægsarbejder i byzoner, herunder opførelse af butikscentre og parkeringspladser. I en spanske lovgivning er dette krav begrænset til anlægsarbejder uden for byzonerne. Kommissionen finder, at denne begrænsning, hvorved det generelt udelukkes, at der tages hensyn til kriterier eller tærskelværdier vedrørende projekternes omfang og karakter, overskrider det skøn, som medlemsstaterne har i medfør af artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF, som ændret. På grundlag af gennemgangen af byplanlovgivningen på nationalt plan og i de selvstyrende regioner og af lovgivningen i disse regioner om vurdering af miljøpåvirkningen kan det endvidere fastslås, at anlægsarbejder inden for by- og byudviklingszoner i flertallet af de selvstyrende regioner ikke gøres til genstand for en vurdering af miljøpåvirkningen.
 Som følge af den ukorrekte tilpasning af national ret til punkt 10, litra b), i bilag II til direktiv 85/337/EØF, som ændret, har de spanske myndigheder ikke gennemført en miljøpåvirkningsvurdering for et fritidscenter i Paterna (Valencia) med den ene begrundelse, at centret blev bygget i en byzone.
 (1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.
 (2) Rådets direktiv af 3.3.1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF, EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte Suprema di Cassazione (Italien) den 17. februar 2014 — Agenzia delle Entrate mod Nuova Invincibile
 (Sag C-82/14)
 2014/C 142/25
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte Suprema di Cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Agenzia delle Entrate
 Sagsøgt: Nuova Invincibile
 Præjudicielt spørgsmål
 Er [en foranstaltning såsom den afgiftseftergivelse, der er fastsat i artikel 9, stk. 17, i lov nr. 289/2002 vedrørende tidsmæssigt fjerntliggende perioder, hvorefter der i et vist omfang skal ydes erstatning til personer, der rammes af naturkatastrofer], og som har betydning for det samlede beløb, der oppebæres (eller kan oppebæres) efter momspålæggelsen omfattet af det forbud, som er lagt til grund i dom afsagt af Den Europæiske Unions Domstol den 17. juli 2008 i sag C-132/06.


text:
6.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 70/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugal) den 5. december 2016 — João Ventura Ramos mod Fundo de Garantia Salarial
 (Sag C-627/16)
 (2017/C 070/13)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: João Ventura Ramos
 Sagsøgt: Fundo de Garantia Salarial
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en forældelsesfrist for indgivelse af en anmodning om betaling af forfaldne løntilgodehavender til garantiinstitutionen gunstigere for arbejdstagerne som omhandlet i artikel 11 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF (1) af 22. oktober 2008 om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, såfremt udbetalingen af disse løntilgodehavender alene garanteres, når der indgives anmodning herom til garantiinstitutionen inden for fristen på et år regnet fra datoen for opsigelsen af ansættelseskontrakten, eller ville det være gunstigere, såfremt fristen blev regnet fra datoen for iværksættelsen af insolvensbehandlingen under hensyn til, at garantiinstitutionen alene garanterer betaling af de af arbejdstagerens tilgodehavender, der er forfaldet inden for de seks måneder, der går forud for iværksættelsen af insolvensbehandlingen?
 2)
 Såfremt fristen er udløbet for en arbejdstager af grunde, som denne ikke er ansvarlig for, skal medlemsstaternes lovgivninger da i henhold til artikel 11 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/94/EF af 22. oktober 2008 fastsætte en yderligere frist for indgivelse af anmodningen til garantiinstitutionen, forudsat at arbejdstageren godtgør, at han ikke er ansvarlig for den manglende overholdelse af forældelsesfristen?
 (1) EFT 2008, L 283, s. 36.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/17
 Rettens dom af 17. december 2015 — Bice International mod KHIM — Bice (bice)
 (Sag T-624/14) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket bice - ældre nationalt figurmærke 1926 BiCE RISTORANTE - ingen reel brug af det ældre varemærke - artikel 57, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009))
 (2016/C 059/17)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Bice International Ltd (Dubai, De Forenede Emirater) (først ved solicitor N. Gibb og barrister D. McFarland, derefter ved D. McFarland)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Bice AG (Baar, Schweiz) (ved advokat D. Pauli)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 23. maj 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1249/2013-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Bice International Ltd og Bice AG
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Bice International Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
9.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/2
 Appel iværksat den 2. november 2007 af SELEX Sistemi Integrati SpA, già Alenia Marconi Systems SpA til prøvelse af dom afsagt den 29. august 2007 af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-186/05, SELEX Sistemi Integrati SpA, già Alenia Marconi Systems SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-481/07 P)
 (2008/C 37/02)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellanter: SELEX Sistemi Integrati SpA, già Alenia Marconi Systems SpA (ved avvocati F. Sciaudone, R. Sciaudone og A. Neri)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Annullation af kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 29. august 2007 i sag T-186/05, og hjemvisning af sagen til Retten i Første Instans med henblik på fornyet realitetsbehandling, hvorunder der tages hensyn til de af Domstolen fremsatte bemærkninger i dette øjemed.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for Domstolen og omkostningerne i forbindelse med sag T-186/05.
 Appelgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for påstandene gjort følgende gældende:
 a)
 Fejlagtig udelukkelse fra begrebet erstatningsberettiget tab af sagsomkostningerne afholdt i forbindelse med sag T-155/04. Efter appellantens opfattelse har Retten:
 —
 fejlagtigt opfattet erstatningssøgsmålet som et forsøg på at »omgøre afgørelsen om sagens omkostninger, der er fastsat i dommen« afsagt i sag T-155/04,
 —
 foretaget en urigtig fortolkning af artikel 87 ff. Rettens procesreglement i forhold til principperne om erstatningskrav,
 —
 urigtigt antaget, at retspraksis i sagen Montorio finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.
 b)
 Retten har begået en fejl ved — fra begrebet erstatningsberettiget tab at udelukke udgifter, som er afholdt inden for rammerne af den administrative procedure. Rettens fejl består efter appellantens opfattelse i at fortolke og anvende — procesreglementets artikel 87 ff. i relation til en erstatningssag, som ikke har noget at gøre med anvendelsesområdet for disse bestemmelser.
 c)
 Urigtig gengivelse af og faktisk vildfarelse vedrørende de af appellanten fremlagte beviser. Retten har ikke undersøgt de af appellanten fremlagte sagsakter og de heri indeholdte bilag korrekt.
 d)
 Begrundelsen er ulogisk og selvmodsigende, og der foreligger en tilsidesættelse af Fællesskabets retspraksis vedrørende erstatning for tab. Retten har i virkeligheden ikke anvendt de principper, som er opstillet dommen i sagen Mulder m.fl. mod Rådet og Kommissionen (forenede sager C-104/89 og C-37/90) (1) og i sagen Agraz m.fl. mod Kommissionen (2) (sag C-243/05), korrekt.
 e)
 Tilsidesættelse af artikel 44 i Rettens procesreglement. Efter appellantens opfattelse kræver en korrekt fortolkning af denne artikel ikke, at stævningen nødvendigvis »skal« indeholde beviser. Tværtimod er denne artikel alene baseret på »muligheden« herfor, i den forstand, at parten kun er forpligtet til at fremlægge beviser, når det er muligt.
 f)
 Mangelfuld begrundelse vedrørende erstatning for det tab som appellanten har lidt som følge af tilsidesættelsen af princippet om en rimelig sagsbehandlingstid. Retten har således ikke begrundet afvisningen af kravet om erstatning vedrørende denne konkrete overtrædelse, som er påberåbt af appellanten.
 g)
 Fordrejning af argumenterne og beviserne såvel som en ulogisk begrundelse, som er i strid med Fællesskabets retspraksis om erstatning for ikke-økonomisk


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/12
 Sag anlagt den 11. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-233/07)
 (2007/C 170/21)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán og P. Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, 3 og 5 i beslutning 2001/720/EF (1), idet den
 —
 i badesæsonen, ikke som minimum har underkastet byspildevand fra byområdet Estoril-kysten en videregående primær rensning og desinfektion, inden det ledes ud i havet, i henhold til artikel 2 i beslutning 2001/720/EF
 —
 uden for badesæsonen, ikke som minimum har underkastet byspildevand fra byområdet Estoril-kysten en primær rensning, inden det ledes ud i havet, i henhold til artikel 3 i beslutning 2001/720/EF
 —
 har ladet udledningen af byspildevand fra byområdet Estoril-kysten påvirke miljøet negativt.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I 1999 anmodede Portugal Kommissionen om tilladelse til at underkaste udledningen af byspildevand fra byområdet Estoril til Atlanterhavet nær Tejos munding en mindre vidtgående rensning.
 Kommissionen kontrollerede, at de betingelser, der er fastsat i undtagelsesbestemmelsen i direktiv 91/271/EØF (2), var opfyldt, og imødekom Portugals ansøgning ved beslutning 2001/720/EF.
 Det fremgår af de portugisiske myndigheders besvarelse af åbningsskrivelsen og af den begrundede udtalelse, at Den Portugisiske Republik ikke opfylder de nævnte artikler i beslutning 2001/720/EF.
 (1) Kommissionens beslutning af 8.10.2001 om en undtagelse til Portugal med hensyn til rensning af byspildevand i byområdet Estoril-kysten (EFT L 269, s. 14).
 (2) Rådets direktiv 91/271/EØF af 21.5.1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40).


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/48
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 17. februar 2011 — Strack mod Kommissionen
 (Sag F-119/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - mæglingsprocedure - bebyrdende akt - vedtægtens artikel 7 - stabilisering - forskud)
 2011/C 252/101
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Guido Strack (Köln, Tyskland) (ved advokat H. Tettenborn)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af flere afgørelser, hvorved Kommissionen har afslået sagsøgerens ansøgninger om at indlede en mæglingsprocedure, om at indlede en hasteprocedure, om at træffe konfliktløsningsforanstaltninger samt afslået at udbetale et forskud i medfør af artikel 19, stk. 4, i ordningen vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme. Erstatningspåstand.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse af 26. februar 2007 om afslag på at betale Guido Strack et forskud i medfør af artikel 19, stk. 4, i ordningen vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger, og betaler halvdelen af Guido Stracks omkostninger.
 4)
 Guido Strack bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008, s. 32.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/32
 Rettens dom af 14. juli 2014 — BSH mod KHIM (Wash & Coffee)
 (Sag T-5/12) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Wash & Coffee - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ex officio-prøvelse af de faktiske omstændigheder - artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009))
 2014/C 292/38
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Tyskland) (ved advokat S. Biagosch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. november 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 992/2011-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Wash & Coffee som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/36
 Rettens dom af 10. december 2010 — Ryanair mod Kommissionen
 (Sag T-494/08) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende kontrolprocedurerne for statsstøtte - stiltiende afslag på aktindsigt - udtrykkeligt afslag på aktindsigt - undtagelsen om beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - forpligtelse til at foretage en konkret og individuel undersøgelse)
 2011/C 30/63
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ryanair Ltd, Dublin (Irland) ved advokaterne E. Vahida og I-G. Metaxas-Maragkidis
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen ved C. O’Reilly og P. Costa de Oliveira, som befuldmægtigede
 Sagens genstand
 påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afslag på aktindsigt i visse dokumenter vedrørende kontrolprocedurerne for den påståede statsstøtte, som var blevet tildelt sagsøgeren af de selskaber, der driver lufthavnene i Århus (Danmark) (sag T-494/08), i Alghero (Italien) (sag T-495/08), i Berlin-Schönefeld (Tyskland) (sag T-496/08), i Frankfurt-Hahn (Tyskland) (sag T-497/08), i Lübeck-Blankensee (Tyskland) (sag T-498/08), i Pau Béarn (Frankrig) (sag T-499/08), i Tampere Pirkkala (Finland) (sag T-500/08) og i Bratislava (Slovakiet) (sag T-509/08), og subsidiært en påstand om annullation af de efterfølgende udtrykkelige afslag på aktindsigt i disse dokumenter.
 Konklusion
 1)
 Sagerne T-494/08, T-495/08, T-496/08, T-497/08, T-498/08, T-499/08, T-500/08 og T-509/08 forenes med henblik på denne dom.
 2)
 Sagerne afvises, for så vidt som de er rettet mod de stiltiende afslag på aktindsigt i sagerne T-494/08, T-495/08, T-499/08, T-500/08 og T-509/08.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagerne T-496/08, T-497/08 og T-498/08, for så vidt som de er rettet mod de stiltiende afslag på aktindsigt.
 4)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 5)
 Ryanair Ltd betaler omkostningerne i sagerne T-494/08, T-495/08, T-499/08, T-500/08 og T-509/08.
 6)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Ryanair Ltd afholdte omkostninger i sagerne T-496/08, T-497/08 og T-498/08.
 (1) EUT C 32 af 7.2.2009.


text:
9.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/22
 Sag anlagt den 21. marts 2005 af Robert Benkö m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-122/05)
 (2005/C 171/38)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. marts 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Robert Benkö, Kohfidisch (Østrig), Nicolaus Draskovich, Güssing (Østrig), Alexander Freiherr von Kottwitz-Erdödy, Kohfidisch (Østrig), Peter Masser, Schwanberg (Østrig), Alfred Prinz von und zu Liechtenstein, Deutschlandsberg (Østrig), Marenzi Privatstiftung, Ebergassing (Østrig), Marktgemeinde Götzendorf an der Leitha (Østrig), Gemeinde Ebergassing (Østrig), Ernst Harrach, Bruck an der Leitha (Østrig), Schlossgut Schönbühel-Aggstein AG, Vaduz, Heinrich Rüdiger Fürst Starhemberg'sche Familienstiftung, Vaduz, ved Rechtsanwalt M. Schaffgotsch, som befuldmægtiget.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Den anfægtede kommissionsbeslutning annulleres i det hele,
 subsidiært:
 2.
 den anfægtede beslutning annulleres delvis for så vidt angår alle østrigske lokaliteter af fællesskabsbetydning (kode AT i bilag I til den anfægtede beslutning),
 subsidiært:
 3.
 optagelsen af lokaliteterne AT 1114813, AT 2242000, AT 1220000, AT 1250A00, AT 3122000 og AT 3120000 i den anfægtede kommissionsbeslutning annulleres,
 subsidiært:
 4.
 optagelsen af visse lokaliteter i bilag I til den anfægtede beslutning som lokaliteter af fællesskabsbetydning for levesteder og arter med en repræsentativitet og en global vurdering af B, C og D (subsidiært C og D, subsidiært alene D) i henhold til medlemsstaternes standard oplysningsformular annulleres for så vidt angår,
 a)
 alle de i den anfægtede beslutning (jf. dennes bilag I) optagne lokaliteter, subsidiært
 b)
 alle østrigske lokaliteter (kode AT i bilag I), subsidiært
 c)
 lokaliteterne AT 1114813, AT 2242000, AT 1220000, AT 1250A00, AT 3122000 og AT 3120000,
 5.
 under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved Kommissionens beslutning K(2004) 4031 (1) af 7. december 2004 om vedtagelse af listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning i det kontinentale biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EF (2) blev sagsøgernes ejendomme omfattet af beskyttelsesordningen i henhold til dette direktiv.
 Sagsøgerne har bl.a. gjort gældende, at den påkrævede interesseafvejning mellem de mere tungtvejende almene interesser og rettighederne for de borgere og den lokale myndighed, der vil blive bebyrdet, ikke ligger til grund for den anfægtede beslutning.
 Sagsøgerne har anført, at den anfægtede beslutning er i strid med direktiv 92/43/EØF, da det påkrævede grundlag til vurdering af den nødvendige finansiering ikke er blevet tilvejebragt korrekt, og da den aktionsplan, der skal vedtages i henhold til direktivets artikel 8, ikke er blevet udarbejdet og heller ikke ville have været tilstrækkelig.
 Sagsøgerne har derefter gjort gældende, at den i direktiv 92/43/EØF påkrævede sammenhæng i nettet af bevaringsområder som følge af kompetencefordelingen i Østrig ikke er blevet iagttaget, hvorved bevaringsområderne i praktisk talt alle tilfælde faktisk ophører ved landegrænserne, hvilket efter sagsøgernes opfattelse er fællesskabsretligt og naturbeskyttelsesmæssigt urigtigt.
 Endvidere er sagsøgerne af den opfattelse, at Kommissionen i den anfægtede beslutning har undladt udtrykkeligt at fastslå, for hvilke arter og levesteder de lokaliteter, der nu er optaget på listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning, faktisk har fællesskabsbetydning.
 Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at beslutningens indhold


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/80
 Sag anlagt den 15. oktober 2009 — Kalmár mod Europol
 (Sag F-83/09)
 2010/C 24/152
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Andreas Kalmár (Haag, Nederlandene) (ved avocat D. Coppens)
 Sagsøgt: Europol
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Europols afgørelser af 4. og 24. februar 2009 vedrørende henholdsvis sagsøgerens afskedigelse pr. 4. maj 2009 og hans suspension. Desuden en påstand om, at sagsøgeren genindsættes i tjenesten, og om erstatning for den lidte økonomiske og ikke-økonomiske skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europols beslutninger af 4. og 24. februar 2009 samt af afslaget på sagsøgerens klage, der er dateret den 18. juli 2009, annulleres, og Europol tilpligtes at lade sagsøgeren genindtræde i tjenesten.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagsøgeren vederlag fra den dato, hvor hans ansættelseskontrakt uberettiget blev bragt til ophør, og indtil den dato, hvor kontrakten retmæssigt udløber.
 —
 Europol tilpligtes at betale 25 000 EUR i erstatning for ikke-økonomisk skade.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/4
 Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 7. marts 2013 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social — Spanien) — Rafaela Rivas Montes mod Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)
 (Sag C-178/12) (1)
 (Artikel 53, stk. 2, og artikel 99 i Domstolens procesreglement - socialpolitik - ligebehandlingsprincippet - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - § 4 - tidsbegrænsede ansættelseskontrakter inden for den offentlige sektor - fastlæggelse af anciennitet - forskellig behandling af tjenestemandsansat og kontraktansat personale - hensyntagen til tidligere beskæftigelsesperioder tilbagelagt i administrationen - Domstolen åbenbart inkompetent)
 2013/C 129/06
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rafaela Rivas Montes
 Sagsøgt: Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Juzgado de lo Social — fortolkning af artikel 45, stk. 4, TEUF — national lovgivning om beregning af anciennitetstillæg for ansatte i offentlig tjeneste — en offentlig administrations anvendelse af forskellige regler afhængig af om der er tale om tjenestemandspersonale eller kontraktansat personale — ingen hensyntagen til visse perioder tilbagelagt af kontraktansat personale
 Konklusion
 Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare de præjudicielle spørgsmål, som Juzgado de lo Social no 1 de Córdoba (Spanien) har forelagt ved afgørelse af 27. februar 2012.
 (1) EUT C 209 af 14.7.2012.


text:
23 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/5
 og dommerne J.-P. Puissochet, C. Gulmann, P. Jann ( refererende dommer ) og M. Wathelet; generaladvokat: N.
 ( refererende dommer ) og L. Sevón; generaladvokat: D. Fennelly; justitssekretær : R. Grass, den 12 . september 1996
 Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: assisterende justits afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 sekretær H. von Holstein, den 12 . september 19 96 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således :
 Traktatens artikel 5 og 1 89, stk . 3 , skal fortolkes således, at
 1 ) Kongeriget Belgien har undladt at opfylde sine forplig en medlemsstat ikke herved er afskåret fra at benytte
 telser i henhold til EF-traktatens artikel 48 og artikel 7 i strafferetlige sanktioner for på hensigtsmæssig måde at
 Rådets forordning (EØF) nr. 1 612/68 af 15. oktober sikre, at forpligtelserne ifølge direktiv 91 /156/EØF opfyl
 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for des, såfremt de i den forbindelse fastsatte strafferetlige
 Fællesskabet, idet det stiller krav om , at børn, over for sanktioner er de samme som dem, der finder anvendelse i
 hvem vandrende arbejdstagere med statsborgerskab i tilfælde af overtrædelser af samme art og grovhed af
 Fællesskabet og bopæl i Belgien har forsørgerpligt, skal national ret, når blot disse sanktioner er effektive, står i
 have afsluttet deres videregående skoleuddannelse i en rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende
 uddannelsesinstitution, der får tilskud fra eller er virkning.
 anerkendt af den belgiske stat eller et affællesskaberne i
 Belgien, som betingelse for at modtage ungdomsar (•) EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , og
 bejdsløshedsydelser. EFT nr . C 137 af 3 . 6 . 1995 ,
 EFT nr . C 159 af 24 . 6 . 1995 , og
 EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 2 ) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 3 ) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (') EFT nr . C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 DOMSTOLENS DOM
 af 17. september 1996
 ( Første Afdeling )
 i de forenede sager C-246/94, C-247/94, C-248/94 og
 af 12 . september 1996 C-249/94 , Cooperativa Agricola Zootecnica S. Antonio
 i de forenede sager C-58/95 , C-75/95 , C-l 12/95 , C m.fl. mod Amministrazione delle Finanze dello Stato ( an
 119/95 , C-123/95 , C-135/95 , C-140/95 , C-141 /95 , C modning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di
 154/95 og C-157/95 , straffesager mod Sandro Gallotti m.fl. cassazione ) (')
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura circonda (Kommissionens forordning (EØF) nr. 612/77 og (EØF)
 riale di Romas afdelinger i henholdsvis Tivoli og Castel nr. 1384/77 — særlig importordning for visse ungtyre,
 nuovo di Porto ) (') bestemt til opfedning — Rådets direktiv 79/623/EØF)
 (Tilnærmelse af lovgivningerne — affald — direktiv 91/ ( 96/C 354/09 )
 156/EØF)
 ( 96/C 354/08 )
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige


text:
oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenende sager C-58/95 , C-75/95 , C-l 12/95 , C- I de forenede sager C-246/94 , C-247/94, C-248/94 og
 119/95 , C-123/95 , C-135/95 , C-140/95 , C-141 /95 , C C-249/94 , angående de anmodninger, som Corte suprema
 154/95 og C-157/95 , angående en anmodning, som Pretura di cassazione i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 circondariale di Romas afdelinger i henholdsvis Tivoli og indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende
 Castelnuovo di Porto ( Italien ) i medfør af EF-traktatens sager, Cooperativa Agricola Zootecnica S. Antonio m.fl .
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret mod Amministrazione delle Finanze dello Stato, at opnå en
 verserende straffesager mod Sandro Gallotti , Roberto præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets
 Censi, Giuseppe Salmaggi , Salvatore Pasquire, Massimo direktiv 79/623/EØF af 25 . juni 1979 om harmonisering af
 Zappone , Francesco Segna m.fl ., Cesare Cervetti, Mario de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om
 Gasbarri , Isidoro Narducci og Fulvio Smaldone at opnå en toldskyld ( EFT L 179 , s . 31 ) og af Kommissionens forord
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets ning ( EØF ) nr . 612/77 af 24 . marts 1977 om fastsættelse af
 direktiv 91 /156/EØF af 18 . marts 1991 om ændring af gennemførelsesbestemmelser for den særlige importordning
 direktiv 75/442/EØF om affald ( EFT L 78 , s . 32 ), har for visse ungtyre, bestemt til opfedning ( EFT L 77, s . 18 ),
 Domstolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor som ændret ved Kommissionens forordning ( EØF )
 manden , D. A. O. Edward, og dommerne L. Sevón nr . 1384/77 af 27 . juni 1977 ( EFT L 157 , s . 16 ), samt om
 ---pagebreak--- Nr . C 354/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 gyldighed af Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 1121 /87 litra b ), og artikel 5 , stk . 1 , i Rådets ottende direktiv
 af 23 . april 1987 om ændring af forordning ( EØF ) 79/ 1072/EØF af 6 . december 1979 om harmonisering af
 nr . 612/77 og ( EØF ) nr. 1136/79 for så vidt angår frigivelse medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter —
 af sikkerhed i forbindelse med visse særlige importordninger foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiafgift til
 inden for oksekødssektoren ( EFT L 109 , s . 12 ), har afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet
 Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsfor ( EFT L 331 , s . 11 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ),
 manden, C. N. Kakouris ( refererende dommer ), og dom sammensat af afdelingsformanden , C. N. Kakouris, og
 merne G. Hirsch og G. F. Mancini ; generaladvokat P. Léger; dommerne G. Hirsch ( refererende dommer ) og P. J. G.
 justitssekretær : assisterende justitssekretær H. von Hol Kapteyn; generaladvokat : G.


text:
Tesauro; justitssekretær : eks
 stein, den 17. september 1996 afsagt dom, hvis konklusion peditionssekretær H. A. Riihl, den 26 . september 1996
 lyder således : afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 79/623/EØF af Artikel 3 , litra b), i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF af
 25. juni 1979 om harmonisering af de ved lov eller 6. december 1979 om harmonisering af medlemsstaternes
 administrativt fastsatte bestemmelser om toldskyld har lovgivning om omsætningsafgifter — foranstaltninger til
 direkte virkning og giver private rettigheder, som de kan tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer,
 gøre gældende over for en medlemsstat, der ikke har der ikke er etableret i indlandet, skal fortolkes således, at en
 gennemført direktivet i national ret, og som de nationale advokat, som i den medlemsstat, hvor han er etableret, er
 domstole skal beskytte. omfattet af en afgiftsfritagelse i medfør af artikel 28, stk . 3 ,
 litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 1 7. maj 1 977
 2 ) Artikel 2 , litra d), i direktiv 79/623/EØF finder ligeledes om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om
 anvendelse i en situation, hvor Kommissionens forord omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem :
 ning (EØF) nr. 612/77 af 24 . marts 1977 om fastsæt ensartet beregningsgrundlag, og bilag F dertil, ikke på
 telse af gennemførelsesbestemmelser for den særlige grundlag heraf har ret til at ansøge om den deri omhandlede
 importordning for visse ungtyre, bestemt til opfedning, attestation hos den kompetente forvaltning i denne med
 som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) lemsstat, og han har derfor ikke ret til at få tilbagebetalt den
 nr. 1384/77 af 27. juni 1977, er overtrådt. moms, som er blevet opkrævet for tjenesteydelser, der er
 leveret ham i en medlemsstat, hvor han ikke er etableret, og
 (') EFT nr . C 33 1 af 26 . 11 . 1994 , og hvori ydelser præsteret af advokater ikke er fritaget for
 EFT nr . C 316 af 12 . 11 . 1994 . afgift.
 (') EFT nr . C 178 af 30 . 6 . 1993 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 af 26. september 1996 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-302/93 , Etienne Debouche mod Inspecteur der
 Invoerrechten en Accijnzen ( anmodning om præjudiciel ( Fjerde Afdeling )
 afgørelse fra Gerechtshof, Haag )(') af 26 . september 1996
 (Moms — fortolkning afartikel 1 7, stk. 2 og stk. 3, litra a), i i sag C-230/94 , Renate Enkler mod Finanzamt Homburg
 direktiv 77/388/EØF samt afartikel 3, litra b), og artikel S, ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanz
 stk. 1, i direktiv 79/1072/EØF — tilbagebetaling af hof) ( 1 )
 merværdiafgift til afgiftspligtige personer, der ikke er (Sjette momsdirektiv — begrebet økonomisk virksomhed —
 etableret i indlandet) beskatningsgrundlag)
 ( 96/C 354/ 10 ) ( 96/C 354/ 11 )
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-302/93 , angående en


text:
anmodning, som Gerechtshof,
 Haag, i medfør af EØF-traktatens artikel 1 77 har indgivet til I sag C-230/94 , angående en anmodning, som Bundesfi
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Etienne nanzhof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 Debouche mod Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen at til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Renate
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Enkler mod Finanzamt Homburg at opnå en præjudiciel
 artikel 17, stk . 2 og stk . 3 , litra a ), i Rådets sjette direktiv afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 4 , stk . 1 og 2 ,
 77/388/EØF af 17 . maj 1977 om harmonisering af med artikel 6 , stk . 2 , litra a ), og artikel 1 1 , punkt A, stk . 1 , litra c ),
 lemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17 . maj 1977 om
 fælles merværdiafgiftssystem : ensartet beregningsgrundlag harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 ( EFT L 145 , s . 1 , herefter » sjette direktiv «), samt af artikel 3 , ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet


text:
26.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. april 2017 — FSL Holdings mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-469/15 P) (1)
 ((Appel - konkurrence - karteller - det europæiske marked for bananer i Grækenland, Italien og Portugal - samordning ved fastsættelse af priser - antagelse til realitetsbehandling af beviser fra nationale skattemyndigheder - ret til forsvar - beregning af bødens størrelse - domstolskontrollens rækkevidde - kvalificering af »aftale, som har til formål at begrænse konkurrencen))
 (2017/C 202/02)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: FSL Holdings, Firma Léon Van Parys og Pacific Fruit Company Italy SpA (ved advocaaten P. Vlaemminck, B. Van Vooren, C. Verdonck, J. Auwerx, og B. Gielen)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Biolan, M. Kellerbauer og P. Rossi, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 FSL Holdings NV, Firma Leon Van Parys NV og Pacific Fruit Company Italy SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 389 af 23.11.2015.


text:
6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/5
 2) Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, En afgift som afgiften på virksomheders nettoformue udgør ikke en
 Territorio Histórico de Bizkaia — Diputación Foral de Bizkaia, afgift med tilsvarende økonomisk virkning som en kapitaltilførselsaf-
 Territorio Histórico de Gipuzkoa — Diputación Foral de gift og er derfor ikke uforenelig med Rådets direktiv 69/335/EØF af
 Gipuzkoa y Juntas Generales de Gipuzkoa og Comunidad 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved Rådets
 Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco betaler sagens direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985.
 omkostninger.
 (1 ) EFT C 261 af 26.10.2002.
 ( 1) EFT C 109 af 4.5.2002.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 DOMSTOLENS KENDELSE se afsagt den 7. april 2003 af Landgericht Stuttgart i sag
 om notaromkostninger med procesdeltagerne: 1. Notar
 Mathias Längst, 2. Firma SABU Schuh & Marketing GmbH,
 (Første Afdeling) 3. Präsident des Landgerichts Stuttgart og 4. Bezirksrevi-
 sor des Landgerichts Stuttgart
 af 27. marts 2003
 (Sag C-165/03)
 i sag C-306/02, Petrolvilla & Bortolotti SpA m.fl. mod
 Agenzia delle Entrate per la Provincia di Trento (anmod- (2003/C 213/09)
 ning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria
 di primo grado di Trento) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — direktiv 69/335/ Ved kendelse afsagt den 7. april 2003, indgået til Domstolens
 EØF — kapitaltilførselsafgift — afgift på virksomheders Justitskontor den 10. april 2003, har Landgericht Stuttgart i
 nettoformue) sag om notaromkostninger med procesdeltagerne: 1. Notar
 Mathias Längst, 2. Firma SABU Schuh & Marketing GmbH,
 3. Präsident des Landgerichts Stuttgart og 4. Bezirksrevisor des
 (2003/C 213/08) Landgerichts Stuttgart, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 69/
 (Processprog: italiensk) 335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter (EFT
 1969 II, s. 405), som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EF af
 10. juni 1985 (EFT L 156, s. 23):
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) 1. Skal gebyrer for oprettelse af et notarialdokument for
 en retshandel, der er omfattet af direktivet, når der i
 modsætning til de faktiske omstændigheder, der lå til
 grund for EF-Domstolens kendelse af 21. marts 2002 i
 sag C-264/00, »Gründerzentrum-Betriebs-GmbH«, er tale
 I sag C-306/02, angående en anmodning, som Commissione om en tjenestemandsansat notar inden for rammerne af
 tributaria di primo grado di Trento (Italien) i medfør af en ordning som den, der gælder i den württembergske
 artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte del af delstaten Baden-Württemberg (Oberlandesgerichts-
 ret verserende sager, Petrolvilla & Bortolotti SpA m.fl. mod bezirk Stuttgart), hvor både tjenestemandsansatte og
 Agenzia delle Entrate per la Provincia di Trento, at opnå selvstændigt erhvervsdrivende notarer udøver virksom-
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets hed, og hvor notaren i begge tilfælde selv er gebyrfor-
 direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgif- dringshaver, men hvor de tjenestemandsansatte notarer i
 ter (EFT 1969 II, s. 405), som ændret ved Rådets direktiv 85/ henhold til en delstatslov skal overføre en — standardise-


text:
303/EØF af 10. juni 1985 (EFT L 156, s. 23), har Domstolen ret — del af gebyrerne til staten, som har notaren i sin
 (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wa- tjeneste, og som anvender disse indtægter til finansiering
 thelet, og dommerne P. Jann (refererende dommer) og A. Rosas; af de opgaver, der påhviler den, betragtes som en afgift i
 generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktiv 69/
 27. marts 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: 335, som ændret?


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/20
 Rettens dom af 19. september 2012 — Fraas mod KHIM (ternet motiv i lyserød, lilla, beige og mørkegrå)
 (Sag T-31/11) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærke, der gengiver et ternet motiv i lyserød, lilla, beige og mørkegrå - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 75 og artikel 76, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 (2012/C 331/35)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved B. Schmidt, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. november 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1284/2010-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ternet motiv i lyserød, lilla, beige og mørkegrå som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 V. Fraas GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 72 af 5.3.2011.


text:
4.12.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 352/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom i forordning (EØF) nr. 1484/95, at der nu efter frigivelse af
 afsagt den 21. juli 1999 af College van Beroep voor het varerne gives tilladelse til at fremsætte denne anmodning for
 Bedrijfsleven i sagen Kloosterboer Rotterdam BV, som at forhindre anvendelse af artikel 3, stk. 3, i sidstnævnte
 retssuccessor for interessentskabet Vriesveem v.o.f. mod forordning?
 Ministeriet for Landbrug, Naturforvaltning og Fiskeri
 5. Såfremt det fjerde spørgsmål besvares bekræftende:
 (Sag C-317/99)
 er det i overenstemmelse med fællesskabsretten, navnlig arti-
 (1999/C 352/27)
 kel 220, stk. 2, litra b), i forordning (EØF) nr. 2913/92 og
 princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, at
 Ved dom afsagt den 21. juli 1999, indgået til Domstolens der foretages efterfølgende bogføring som omhandlet i den
 Justitskontor den 26. august 1999, har College van Beroep nævnte forordnings artikel 220, stk. 1, såfremt de i andet
 voor het Bedrijfsleven i sagen Kloosterboer Rotterdam BV, spørgsmål nævnte omstændigheder foreligger?
 som retssuccessor for interessentskabet Vriesveem v.o.f. mod
 Ministeriet for Landbrug, Naturforvaltning og Fiskeri forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om 6. Såfremt spørgsmål 5 besvares benægtende:
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 skal dette spørgsmål ligeledes besvares benægtende, såfremt de
 1. Er forordning (EØF) nr. 1484/95 (1) gyldig, når bestem- i tredje spørgsmål nævnte omstændigheder foreligger?
 melsen i artikel 5, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2777/75 (2) —
 hvorefter tillægsimporttolden i aftalens artikel 5 fastlægges på (1) EFT 1995 L 145, s. 47.
 grundlag af cif-importpriserne for den pågældende sending — (2) EFT 1975 L 282, s. 77.
 heri gennemføres således, at denne fastsættelse kun finder sted, (3) EFT 1992 L 302, s. 1.
 såfremt importøren anmoder derom, og at den importpris for
 den pågældende sending, der i alle andre tilfælde skal lægges
 til grund ved opkrævningen af tillægstold, er den repræsentati-
 ve pris, der nævnes i artikel 2, stk. 1, i forordning (EØF)
 nr. 1484/95?
 2. Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Appel iværksat den 27. august 1999 af Associação dos
 Refinadores de Açúcar Portugueses (ARAP), Alcãntara
 er det i overensstemmelse med fællesskabsretten og navnlig Refinarias — Açúcares SA og RAR Refinarias de Açúcar
 med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, Reunidas SA til prøvelse af dom afsagt den 17. juni 1999
 at såfremt der ikke fremsættes en anmodning som nævnt i af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1484/95, beregnes (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-82/96 (1), Associação
 toldskylden under anvendelse af denne artikels stk. 3, såfremt: dos Refinadores de Açúcar Portugueses (ARAP), Alcãnta-
 ra Refinarias — Açúcares SA og RAR Refinarias de Açúcar
 — den i angivelsen opgivne cif-pris for den pågældende Reunidas SA mod Kommissionen for De Europæiske
 sending ligger over udløsningsprisen; Fællesskaber, støttet af Den Portugisiske Republik og DAI
 — Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial SA
 — toldmyndighederne har underrettet klarereren om, at det i
 denne situation ikke var nødvendigt at fremsætte en sådan (Sag C-321/99 P)
 anmodning;
 — klarereren har


text:
handlet i god tro ved at have tillid til disse (1999/C 352/28)
 underretninger fra toldmyndighederne, og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. au-
 — klarereren i øvrigt har overholdt alle forskrifter i de gust 1999 iværksat appel af Associação dos Refinadores de
 gældende bestemmelser om told? Açúcar Portugueses (ARAP), Alcãntara Refinarias — Açúcares
 SA og RAR Refinarias de Açúcar Reunidas SA ved advokat
 3. Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende: Gerard van der Wal og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Aloyse May, 31, Grand Rue, til prøvelse af dom afsagt
 den 17. juni 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 gælder denne bekræftende besvarelse også, såfremt den pågæl-
 Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-82/96, Associação
 dende klarerer udover de i andet spørgsmål nævnte omstændig-
 dos Refinadores de Açúcar Portugueses (ARAP), Alcãntara
 heder har fået kendskab til de »kontrolunderretninger«, som er
 Refinarias — Açúcares SA og RAR Refinarias de Açúcar
 gengivet i denne doms afsnit 2.2, andet led, og som er givet
 Reunidas SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ham vedrørende hans tidligere angivelser?
 ber, støttet af Den Portugisiske Republik og DAI — Sociedade
 de Desenvolvimento Agro-Industrial SA.
 4. Såfremt det andet og det tredje spørgsmål besvares
 bekræftende: Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 er bestemmelserne i forordning nr. 1484/95, sammenholdt — Appellen antages til realitetsbehandling.
 med artikel 65 i forordning (EØF) nr. 2913/92 (3) da til hinder
 for, når der i tillid til toldmyndighedernes oplysninger oprinde- — Retten i Første Instans’ dom af 17. juni 1999 ophæves i
 ligt ikke er fremsat en anmodning som nævnt i artikel 3, stk. 1, det i appelskriftet anførte omfang.


text:
19.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/24
 Sag anlagt den 18. februar 2014 — Carbio mod Rådet
 (Sag T-119/14)
 2014/C 151/32
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio) (Buenos Aires, Argentina) (ved advokat J. Bellis og R. Luff)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1194/2013 af 19. november 2013 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af biodiesel med oprindelse i Argentina og Indonesien (EUT L 315, s. 2) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at institutionerne har anlagt en åbenbar urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, da de fastslog, at der forelå en fordrejning af priserne på sojabønner og sojabønneolie, der begrundede en anvendelse af grundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit (1).
 2.
 Andet anbringende om, at grundforordningens artikel 2, stk. 5, andet afsnit, som den er blevet fortolket af institutionerne i den foreliggende sag, ikke kan anvendes på import fra et WTO-medlem, da den er uforenelig med WTO-antidumpingaftalen.
 3.
 Tredje anbringende om, at der ved skadesvurderingen ikke er blevet taget hensyn til faktorer, der bryder årsagssammenhængen mellem den angivelige skade og den angivelige dumpingimport, i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 7.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 343, S. 51).


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/12
 Dommernes fordeling mellem afdelingerne
 (2004/C 251/23)
 Retten har den 13. september 2004 truffet bestemmelse om af sin midte at oprette fem afdelinger bestående af fem dommere og fem afdelinger bestående af tre dommere for perioden fra den 13. september 2004 til den 30. september 2005, og at fordele dommerne mellem afdelingerne på følgende måde:
 Første Udvidede Afdeling, der sættes af fem dommere:
 Præsident Vesterdorf, Dommerne Cooke, García-Valdecasas, Labucka og Trstenjak
 Første Afdeling, der sættes af tre dommere:
 Afdelingsformand, Cooke Dommerne García-Valdecasas, Labucka og Trstenjak
 Anden Udvidede Afdeling, der sættes af fem dommere:
 Afdelingsformand Pirrung Dommerne Meij, Forwood, Pelikánová og Papasavvas
 Anden Afdeling, der sættes af tre dommere:
 Afdelingsformand Pirrung
 a)
 Dommerne Meij og Pelikánová
 b)
 Dommerne Forwood og Papasavvas
 Tredje Udvidede Afdeling, der sættes af fem dommere:
 Afdelingsformand Jaeger, Dommerne Tiili, Azizi, Cremona og Czúcz
 Tredje Afdeling, der sættes af tre dommere:
 Afdelingsformand Jaeger
 a)
 Dommerne Tiili og Czúcz
 b)
 Dommerne Azizi og Cremona
 Fjerde Udvidede Afdeling, der sættes af fem dommere:
 Afdelingsformand Legal, Dommerne Lindh, Mengozzi, Wiszniewska-Białecka og Vadapalas
 Fjerde Afdeling, der sættes af tre dommere:
 Afdelingsformand Legal
 a)
 Dommerne Lindh og Vadapalas
 b)
 Dommerne Mengozzi og Wiszniewska-Białecka
 Femte Udvidede Afdeling, der sættes af fem dommere:
 Afdelingsformand Vilaras, Dommerne Martins Ribeiro, Dehousse, Šváby og Jürimäe Femte
 Afdeling, der sættes af tre dommere:
 Afdelingsformand Vilaras
 a)
 Dommerne Martins Ribeiro og Jürimäe
 b)
 Dommerne Dehousse og Šváby
 I Første Afdeling, der sættes af tre dommere, bliver de dommere, der sammen med afdelingsformanden udgør dommerkollegiet, udpeget i den rækkefølge, der er fastsat i artikel 6 i Rettens procesreglement, med forbehold af sager, som har forbindelse med hinanden. I Anden og Femte Afdeling, der sættes af tre dommere, fungerer afdelingsformanden med de dommere, der er nævnt under a), eller med dem, der er nævnt under b), afhængig af det dommerkollegium, den refererende dommer tilhører. I de sager, hvor afdelingsformanden er refererende dommer, fungerer afdelingsformanden med dommerne fra det ene eller det andet af disse dommerkollegier på skift og i den rækkefølge, hvori sagerne registreres, med forbehold af sager, som har forbindelse med hinanden.
 De sager, hvor den refererende dommer er blevet tilknyttet en anden afdeling efter ændringen af afdelingernes sammensætning, omfordeles med virkning fra den 13. september 2004 til den afdeling, som den refererende dommer tilhører fra denne dato.
 Såfremt den skriftlige forhandling af en sag er afsluttet før den 13. september 2004, og den mundtlige forhandling er afholdt eller berammet, fortsætter den pågældende afdeling i sin hidtidige sammensætning behandlingen af sagen, indtil den mundtlige forhandling er gennemført, og rådslagning og domsafsigelse har fundet sted.
 Sammensætning af Den Store Afdeling
 Retten har den 13. september 2004 i medfør af procesreglementets artikel 10, stk. 1, besluttet, at Den Store Afdeling i perioden fra den 13. september 2004 til den 30. september 2005 sammensættes af præsident Vesterdorf, afdelingsformændene Jaeger, Pirrung, Vilaras og Legal, af dommere fra den udvidede afdeling, som skulle have truffet afgørelse i sagen, hvis denne var blevet fordelt til en afdeling bestående af fem


text:
dommere, samt af fire andre dommere, som udpeges af Rettens præsident blandt dommerne i hver af de øvrige afdelinger efter tur i henhold til disses rang efter deres anciennitet i embedet, jf. artikel 6 i Rettens procesreglement.
 Såfremt den skriftlige forhandling i en sag er afsluttet før den 13. september 2004, og den mundtlige forhandling er afholdt eller berammet for Den Store Afdeling, fortsætter denne i sin hidtidige sammensætning behandlingen af sagen, indtil den mundtlige forhandling er gennemført, og rådslagning og domsafsigelse har fundet sted.
 Rettens plenum
 Retten har den 13. september 2004 i medfør af procesreglementets artikel 32, stk. 1, andet afsnit, besluttet, at såfremt Rettens plenum består af et lige antal dommere som følge af, at der i medfør af procesreglementets artikel 17 er blevet udpeget en generaladvokat, skal den forud fastlagte rækkefølge, på grundlag af hvilken Rettens præsident udpeger den dommer, der ikke skal deltage i sagens påkendelse, være den omvendte rækkefølge i forhold til dommernes rangfølge efter deres anciennitet i embedet, jf. procesreglementets artikel 6, medmindre den herefter udpegede dommer er den refererende dommer. I så fald udpeges den dommer, der i forhold hertil er den umiddelbart foregående i rangfølgen.
 Udpegelse af den dommer, der erstatter Rettens præsident i sager om foreløbige forholdsregler
 Retten har den 13. september 2004 i medfør af procesreglementets artikel 106 besluttet at udpege dommer García-Valdecasas, der skal erstatte Rettens præsident i sager om foreløbige forholdsregler, i tilfælde af, at præsidenten har forfald, eller at embedet er ubesat, for perioden fra den 13. september 2004 til den 30. september 2005.
 Retningslinjer for sagernes fordeling mellem afdelingerne
 Retten har den 13. september 2004 i henhold til procesreglementets artikel 12 fastsat følgende retningslinjer for sagernes fordeling mellem afdelingerne for perioden fra den 13. september 2004 til den 30. september 2005:
 1.
 Sagerne fordeles umiddelbart efter indleveringen af stævningen til afdelinger bestående af tre dommere, dog med forbehold af en eventuel senere beslutning i medfør af procesreglementets artikel 14 og 51.
 2.
 Sagerne fordeles mellem afdelingerne efter tur i den rækkefølge, hvori de registreres på Justitskontoret, særskilt for:
 —
 sager vedrørende gennemførelsen af de for virksomhederne gældende konkurrenceregler, af statsstøttereglerne og af reglerne vedrørende handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger
 —
 de i EF-traktatens artikel 236 og Euratom-traktatens artikel 152 omhandlede sager
 —
 de i procesreglementets artikel 130, stk. 1, omhandlede sager om intellektuel ejendomsret
 —
 alle andre sager.
 I disse rækkefølger lades Første Afdeling ude af betragtning hver femte gang.
 Rettens præsident kan fravige rækkefølgen under hensyntagen til sammenhængen mellem visse sager eller med henblik på at sikre en ligelig fordeling af arbejdsbyrden.


text:
21.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/18
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 23. maj 2014 — SolarWorld m.fl. mod Rådet
 (Sag T-142/14 R)
 ((Særlige rettergangsformer - støtte - import af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina - endelig udligningstold - begæring om udsættelse af gennemførelse - manglende uopsættelighed))
 2014/C 235/24
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: SolarWorld AG (Bonn, Tyskland); Brandoni solare SpA (Castelfidardo, Italien) og Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck,)
 Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union (ved B. Driessen, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om udsættelse af gennemførelsen af artikel 2 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1239/2013 af 2. december 2013 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler) med oprindelse i eller afsendt fra Folkerepublikken Kina (EUT L 325, s. 66).
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 22. februar 2010 — Strong Segurança SA mod Município de Sintra, Securitas-Serviços og Tecnologia de Segurança
 (Sag C-95/10)
 2010/C 113/43
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Strong Segurança SA
 Sagsøgt: Município de Sintra, Securitas-Serviços og Tecnologia de Segurança
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder artikel 47 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 (1) direkte anvendelse i den nationale retsorden siden 31. januar 2006, således at den giver borgerne en ret, som de kan påberåbe sig over for den portugisiske forvaltnings organer?
 2)
 Hvis spørgsmålet besvares bekræftende, finder artikel 47 i direktiv 2004/18/EF til trods for bestemmelsen i samme direktivs artikel 21 da anvendelse på kontrakter, der vedrører de i bilag II B anførte tjenesteydelser?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv Nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/35
 Rettens dom af 28. juni 2017 — Josel mod EUIPO — Nationale-Nederlanden Nederland (NN)
 (Sag T-333/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - ordmærket NN - det ældre nationale ordmærke NN - relativ registreringshindring - manglende reel brug af det ældre varemærke - artikel 15, stk. 1, andet afsnit, litra a), og artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 - form, der afviger ved enkeltheder, som forandrer varemærkets særpræg))
 (2017/C 277/51)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Josel, SL (Barcelona, Spanien) (først ved advokat J.L. Rivas Zurdo, derefter ved advokat J. Güell Serra)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Gája, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Nationale-Nederlanden Nederland BV (‘s-Gravenhage, Nederlandene) (først ved advokaterne E. Morée og A. Janssen, derefter ved advokaterne A. Janssen, R. Sjoerdsma og C. Jehoram)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1531/2014-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Josel, SL og Nationale-Nederlanden Nederland BV.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Josel, SL betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 262 af 10.8.2015.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein hallinto-oikeus (Finland) den 10. juli 2007 — Lathti Energia Oy
 (Sag C-317/07)
 (2007/C 211/48)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Lathti Energia Oy
 Andre parter i sagen: Lahden ympäristölautakunta, Hämeen ympäristökeskus, Salpausselän luonnonystävät ry
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 3, nr. 1, i direktiv 2000/76/EF (1) fortolkes således, at direktivet ikke finder anvendelse på forbrænding af affald i luftform?
 2)
 Skal et gasanlæg, hvori der ved hjælp af pyrolyse frembringes gas af affald, anses for et forbrændingsanlæg i henhold til artikel 3, nr. 4, i direktiv 2000/76/EF, selv om der ikke findes nogen forbrændingslinje i dette anlæg?
 3)
 Skal forbrænding af produktgas, der er frembragt i et gasanlæg og er renset efter gasfrembringelsesprocessen, i et kraftværks kedel betragtes som en behandling, der er omfattet af artikel 3 i direktiv 2000/76/EF? Har det herved betydning, at den rensede produktgas erstatter fossilt brændsel, og at emissionerne fra kraftværket pr. produceret energienhed ved anvendelsen af den rensede produktgas, der er fremstillet af affald, er lavere end ved anvendelsen af andet brændsel? Har det betydning for fortolkningen af rækkevidden af direktiv 2000/76/EF, om gasanlægget og kraftværket ud fra teknisk-funktionelle synspunkter og under hensyn til deres indbyrdes afstand udgør et enkelt anlæg, eller om den rensede produktgas, der er fremstillet i gasanlægget, kan transporteres og anvendes andetsteds, f.eks. til levering af energi, som brændsel eller til andre formål?
 4)
 Under hvilke betingelser kan produktgas, der er frembragt og renset i et gasanlæg, betragtes som et produkt, således at den ikke længere er omfattet af bestemmelserne om affald?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 4.12.2000 om forbrænding af affald, EFT L 332, s. 91; berigtiget i EFT 2001 L 145, s. 52.


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Spanien) den 22. juli 2014 — Juan Miguel Iglesias Gutiérrez mod Bankia, S.A. m.fl.
 (Sag C-352/14)
 2014/C 339/14
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez
 Sagsøgte: Bankia, S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA og Sección Sindical SATE y Fondo de Garantía Salarial
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 56 i Estatuto de los Trabajadores — Real Decreto Legislativo 1/1995 (lov om arbejdstagere — kongeligt lovdekret nr. 1/1995) af 24. marts 1995, femte overgangsbestemmelse i Ley 3/2012 de medidas urgentes para la reforma del mercado laboral (lov nr. 3/2012 om hasteforanstaltninger med henblik på reform af arbejdsmarkedet) af 6. juli 2012 samt artikel 123 og artikel 124, stk. 13, i Ley Reguladora de la Jurisdicción Social — Ley 36/2011 (lov om social- og arbejdsretlige domstole — lov nr. 36/2011) af 10. oktober 2011 (som implicit henviser til de førnævnte forskrifter) i strid med artikel 107 og 108 i traktaten om [Den Europæiske Unions funktionsmåde] — den konsoliderede udgave — for så vidt som de materielt forhøjer de godtgørelser, som er godkendt ved Europa-Kommissionens afgørelse i sagen »State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group«?
 2)
 Er en fortolkning af de nævnte forskrifter, hvorefter retten, såfremt afskedigelsen kendes berettiget, kan tilpasse godtgørelserne til det i national lovgivning fastsatte minimum, i strid med de anførte EU-retlige bestemmelser og med Europa-Kommissionens afgørelse i sagen »State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group«?
 3)
 Er en fortolkning af de nævnte forskrifter, hvorefter retten, såfremt afskedigelsen kendes uberettiget, kan tilpasse godtgørelserne til de beløb, som er fastsat i den aftale, som er indgået i konsultationsperioden, forudsat at de er højere end det lovbestemte minimum, men lavere end det lovbestemte maksimum, i strid med de anførte EU-retlige bestemmelser og med Europa-Kommissionens afgørelse i sagen »State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group«?


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/36
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 28. november 2007 — Generics (UK) Ltd, The Queen mod Licensing Authority (repræsenteret ved Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
 (Sag C-527/07)
 (2008/C 22/64)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: The Queen på begæring af Generics (UK) Ltd
 Sagsøgt: Licensing Authority (der handler på vegne af Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når et lægemiddel, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for bilaget til forordning nr. 2309/93 (1), er blevet markedsført i en medlemsstat (Østrig) i henhold til den nationale godkendelsesprocedure, før denne medlemsstat blev optaget i EØS og tiltrådte EF, og idet der foreligger følgende omstændigheder:
 a)
 denne medlemsstat tiltrådte efterfølgende EØS og senere EF, og den har som en del af betingelserne for dens tiltræden gennemført godkendelsesbestemmelserne i direktiv 65/65 (nu direktiv 2001/83 (2)) i national ret, idet der ikke er nogen overgangsbestemmelser i denne henseende
 b)
 det pågældende produkt forblev på markedet i denne medlemsstat i nogle år efter dens tiltræden af EØS og EF
 c)
 efter medlemsstatens tiltræden af EØS og EF blev markedsføringstilladelsen for det pågældende produkt ændret ved at tilføje en ny indikation, og ændringen blev af denne medlemsstats myndigheder vurderet til at være i overensstemmelse med kravene i fællesskabsretten
 d)
 sagsakterne for det pågældende produkt blev ikke opdateret i overensstemmelse med direktiv 65/65 (nu direktiv 2001/83) efter denne medlemsstats tiltræden af EØS og EF, og
 e)
 et produkt, der indeholder samme aktive ingrediens, er efterfølgende blevet tilladt i henhold til artikel 6 i direktiv 2001/83 og markedsført i EF,
 skal lægemidlet da anses for at være »et referencelægemiddel, der er eller har været godkendt i henhold til artikel 6 [...] i en medlemsstat« i den i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/83 omhandlede forstand, og i bekræftende fald, hvilke af ovennævnte omstændigheder er i denne henseende afgørende?
 2)
 Under omstændigheder, hvor den kompetente myndighed i en referencemedlemsstat fejlagtigt afviser en ansøgning om markedsføringstilladelse i henhold til artikel 10, stk. 1, i direktiv 2001/83 i forbindelse med den decentraliserede procedure i dette direktiv med den begrundelse, at det lægemiddel, der er henvist til i spørgsmål 1 ovenfor, ikke var et »referencelægemiddel« i den i artikel 10, stk. 1, omhandlede forstand, hvilken vejledning, om nogen, anser Domstolen da for hensigtsmæssig for så vidt angår de omstændigheder, den nationale ret bør tage hensyn til, når den skal afgøre, om tilsidesættelsen af fællesskabsretten er en tilstrækkelig alvorlig tilsidesættelse i henhold til dommen i sagerne Brasserie du Pêcheur og Factortame?
 (1) EFT L 214, s. 1.
 (2) EFT L 311, s. 67.


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/35
 Sag anlagt den 23. juni 2006 — Andersson m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-69/06)
 (2006/C 190/66)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Tommy Andersson (Bruxelles, Belgien) m.fl. (ved avocats A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af de individuelle afslag på sagsøgernes ansøgninger om, at ansættelsesmyndigheden vedtager overgangsforanstaltninger, som i forbindelse med forfremmelsesåret 2005 og følgende forfremmelsesår skal sikre ligebehandling og sagsøgernes velerhvervede rettigheder.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet påberåbt sig anbringender, der er identiske med dem, der er påberåbt i sag F-47/06 (1).
 (1) EUT C 154 af 1.7.2006, s. 25.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/44
 Sag anlagt den 10. maj 2005 af Alenia Marconi Systems SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-186/05)
 (2005/C 217/97)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 10. maj 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Alenia Marconi Systems SpA, med forretningssted i Rom, ved avvocato Francesco.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Kommissionen er ifaldet erstatningsansvar uden for kontrakt, idet den har vedtaget beslutningen af 12. februar 2004.
 2)
 Det fastslås, at sagsøgeren har lidt et tab som følge af denne beslutning, der kan opgøres til 72,8 millioner EUR.
 3)
 Kommissionen tilpligtes at erstatte dette tab med påløbne renter.
 4)
 Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at Kommissionen dømmes til at betale erstatning efter reglerne om erstatningsansvar uden for kontrakt for det tab, som sagsøgeren er blevet påført som følge af, at Kommissionen ikke har udøvet den tilsynsforpligtelse, der påhviler den på området for kontrol med anvendelsen af de fællesskabsretlige konkurrenceregler, idet den vedtog beslutningen af 12. februar 2004. Ved denne beslutning blev den klage, som det daværende Alenia Difesa, som indgik i virksomheden Finmeccanica SpA, afvist med den begrundelse, at betingelserne for at anvende de fællesskabsretlige konkurrenceregler på Eurocontrol ikke var opfyldt, og at der ikke var ført tilstrækkeligt bevis for det misbrug, som var genstand for klagen.
 Sagsøgeren har ligeledes anfægtet denne beslutning i form af et annullationssøgsmål (1).
 Til støtte for sin påstand gør sagsøger gældende, at Kommissionen har tilsidesat traktatens artikel 82 i forbindelse med vurderingen af bestemmelsens anvendelse på Eurocontrol, tilsidesættelse af forpligtelsen til at føre tilsyn med anvendelsen af konkurrencereglerne, tilsidesættelse af forpligtelsen til en objektiv og omhyggelig undersøgelse af klagen, tilsidesættelse af sagsøgerens rettigheder i sin egenskab af klager samt tilsidesættelse af princippet om en rimelig sagsbehandlingstid.
 (1) Sag T-155/04, Alenia Marconi Systems mod Kommissionen, EFT C 179, s. 11.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/23
 Sag anlagt den 26. august 2006 — Casa Editorial El Tiempo mod KHIM — Instituto Nacional de Meteorología (EL TIEMPO)
 (Sag T-233/06)
 (2006/C 261/43)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Casa Editorial El Tiempo S.A. (Bogotá, Columbia) (ved: abogado A. Fernández Lerroux)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Anden part i sagen for appelkammeret: Instituto Nacional de Meteorología
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 22. juni 2006 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R-0760/2005-4 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Casa Editorial El Tiempo S.A.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »EL TIEMPO« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35, 38 og 41 (ansøgning nr. 1 685 056).
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: INSTITUTO NACIONAL DE METEOROLOGÍA.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: De nationale ordmærker »EL TIEMPO« for publikationer (ikke registreret, men almindelig kendt), »TELETIEMPO« for varer i klasse 16 (nr. 1 902 923) og for tjenesteydelser i klasse 38 (nr. 2 217 494) og »TELETIEMPO INSTITUTO NACIONAL DE METEOROLOGÍA« for tjenesteydelser i klasse 35 (nr. 2 217 493) og 41 (nr. 2 217 492).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og ansøgningen om registrering af EF-varemærket afslået.
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsen forkastet med hensyn til tjenesteydelser vedrørende »Annonce- og reklamevirksomhed; bistand ved forretningsledelse; forretningsadministration; bistand ved varetagelse af kontoropgaver« (klasse 35) og »underholdningsvirksomhed; sportsarrangementer og kulturelle arrangementer« (klasse 41).
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker.


text:
22.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 27. marts 2013 — Staatssecretaris van Financiën mod X BV
 (Sag C-154/13)
 2013/C 178/05
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën
 Den anden part: X BV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 140, litra a) og b), i momsdirektivet af 2006 (1) fortolkes således, at den i denne bestemmelse indeholdte fritagelse for moms ikke gælder for erhvervelse af tandproteser inden for Fællesskabet? Såfremt dette ikke er tilfældet, er fritagelsen for afgift da betinget af, at tandprotesen fra udlandet leveres af en tandlæge eller tandtekniker og/eller leveres til en tandlæge eller tandtekniker
 2)
 Såfremt den i artikel 140, litra a) og b), i momsdirektivet af 2006 indeholdte fritagelse for merværdiafgift (med eller uden de i spørgsmål 1 nævnte betingelser) gælder for erhvervelse af tandproteser inden for Fællesskabet, gælder fritagelsen da i medlemsstater som Nederlandene, der har tilpasset sig fritagelsen i henhold til artikel 132 i momsdirektivet af 2006, også for erhvervelse inden for Fællesskabet af tandproteser, der hidrører fra en medlemsstat, der har benyttet sig af undtagelses- og overgangsordningen i artikel 370 i momsdirektivet af 2006?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, EUT L 347, s. 1.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/19
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 26. oktober 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-77/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/42/EF - vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2006/C 326/37)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Hottiaux og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved S. Schreiner, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30)
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 74 af 25.3.2006.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. september 2006 — Harold Price mod Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Paris — Frankrig)
 (Sag C-149/05) (1)
 (Direktiv 89/48/EØF og 92/51/EØF - arbejdstagere - anerkendelse af erhvervsuddannelser - krav om beståelse af en egnethedsprøvelse uden mulighed for at vælge at gennemgå en prøvetid - frivillige offentlige auktioner over løsøre)
 (2006/C 261/09)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Paris
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Harold Price
 Sagsøgt: Conseil des ventes volontaires de meubles aux enchères publiques
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d'appel de Paris — fortolkning af artikel 4 i Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF (EFT L 209, s. 25) — ledelse af frivillige, offentlige auktioner over løsøre — krav om at bestå en egnethedsprøve uden mulighed for at vælge en prøveperiode
 Konklusion
 1)
 Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, finder ikke anvendelse på en ansøger, der har de kvalifikationer, som sagsøgeren i hovedsagen har, og som ønsker at udøve erhvervet som leder af frivillige offentlige auktioner over løsøre i Frankrig.
 Derimod kan Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som ændret ved direktiv 2001/19 og navnlig direktivets artikel 3, stk. 1, litra b), finde anvendelse på en sådan ansøger, såfremt erhvervet som leder af frivillige offentlige auktioner over løsøre i den medlemsstat, hvori ansøgeren har opnået de pågældende kvalifikationer, ikke er et lovreguleret erhverv i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dette direktivs artikel 1, litra c). I givet fald påhviler det den forelæggende ret at afgøre, om det er tilfældet.
 2)
 Et erhverv, som der kun kan opnås adgang til, såfremt den pågældende er i besiddelse af et juridisk eksamensbevis, der bekræfter studier af mindst to års varighed, udgør et erhverv, til hvis udøvelse det må lægges til grund, at der kræves et nøje kendskab til national ret som omhandlet i artikel 4, stk. 1, tredje afsnit, i direktiv 89/48, som ændret ved direktiv 2001/19.
 Det er ikke nødvendigt for anvendelsen af denne bestemmelse, at den omhandlede virksomhed indebærer, at der ydes rådgivning og/eller bistand vedrørende alle områder inden for national ret. Det er tilstrækkeligt, at denne rådgivning eller bistand vedrører et særligt område, og at den indgår som et væsentligt og fast element af den pågældende virksomhed. I denne forbindelse skal der navnlig tages udgangspunkt i den normale praksis inden for det omhandlede erhverv
 (1) EUT C 132 af 28.5.2005.


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/22
 Rettens dom af 27. september 2012 — El Corte Inglés mod KHIM — Pucci International (Emidio Tucci)
 (Sag T-373/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-firurmærket Emidio Tucci - de ældre EF-figur- og nationale ordmærker Emilio Pucci og EMILIO PUCCI - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - reel brug af et ældre varemærke - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009 - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009)
 2012/C 355/45
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (først ved advokaterne J.L. Rivas Zurdo, E. López Camba og E. Seijo Veiguela, derefter ved advokaterne J.L. Rivas Zurdo og E. Seijo Veiguela)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtigt)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokaterne P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto og E. Gavuzzi)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. juni 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (forenede sager R 770/2008-2 og R 826/2008-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Emilio Pucci International BV og El Corte Inglés, SA
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 El Corte Inglés, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/23
 Rettens dom af 28. januar 2015 — Argo Development and Manufacturing mod KHIM — Clapbanner (gengivelse af reklameartikler)
 (Sag T-41/14) (1)
 ((EF-design - ugyldighedssag - registreret EF-design, der gengiver en reklameartikel - tidligere EF-design - ugyldighedsgrunde - nyhed - individuel karakter - informeret bruger - designerens grad af frihed - anderledes helhedsindtryk - artikel 4-6 og artikel 25, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 6/2002))
 (2015/C 089/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra’anana, Israel) (ved advokat B. Brisset)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved advokat A. Pohlmann og derefter S. Hanne, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Clapbanner Ltd (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. oktober 2013 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 981/2012-3) vedrørende en ugyldighedssag mellem Argo Development and Manufacturing Ltd og Clapbanner Ltd.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Argo Development and Manufacturing Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 28.4.2014.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/16
 Rettens dom af 14. marts 2017 — Edison mod EUIPO — Eolus Vind (e)
 (Sag T-276/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærke - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 129/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Edison SpA (Milano, Italien) (ved advokaterne D. Martucci, F. Boscariol de Roberto og I. Gatto)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf og A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: Eolus Vind AB (publ) (Hässleholm, Sverige)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. februar 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2358/2013-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Edison og Eolus Vind.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret frifindes.
 2)
 Edison SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 236 af 20.7.2015.


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Spanien) den 2. juni 2006 — Josefa Velasco Navarro mod Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
 (Sag C-246/06)
 (2006/C 212/19)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social Único de Algeciras.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Josefa Velasco Navarro.
 Sagsøgt: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa).
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvis en national ret har fastslået, at direktiv 2002/74 (1), som Domstolen har fortolket dette (i lyset af den fællesskabsretlige lighedsgrundsætning) i kendelse af 13. december 2005 (præjudiciel forelæggelse i sag C-177/05), ikke var blevet fuldstændig gennemført i national ret den 8. oktober 2005, kan direktivet da anses for at have direkte virkning overfor den statslige garantiinstitution Fogasa fra den følgende dag (den 9. oktober 2005)?
 2)
 Såfremt dette spørgsmål skal besvares bekræftende, gælder direktivets nævnte direkte virkning, der snarere er til fordel for arbejdstageren (end for den traktatkrænkende medlemsstat), da også ved insolvens — efter at der var indgået et indenretligt forlig, hvorom der ikke findes bestemmelser i national ret — som blev erklæret i tidsrummet mellem direktivets ikrafttrædelsesdato (den 8. oktober 2002) og det tidspunkt, hvor den spanske stat senest skulle have udstedt de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet (den 8. oktober 2005)?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23.9.2002 om ændring af Rådets direktiv 80/987/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 270, s. 10).


text:
13.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 361/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 11. august 2014 — Etablissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) mod Société Sodiaal International
 (Sag C-383/14)
 2014/C 361/06
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Etablissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
 Sagsøgt: Société Sodiaal International
 Præjudicielt spørgsmål
 Finder bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit, i forordning nr. 2988/95 (1), i medfør af hvilke forældelsen indtræder senest den dag, da en frist, der er dobbelt så lang som forældelsesfristen, udløber, uden at den kompetente myndighed har pålagt en sanktion, med forbehold for de tilfælde, hvor den administrative procedure er suspenderet i overensstemmelse med forordningens artikel 6, stk. 1, udelukkende anvendelse i det tilfælde, hvor den kompetente myndighed ikke har pålagt en sanktion som omhandlet i forordningens artikel 5 ved udløbet af en frist, der er dobbelt så lang som forældelsesfristen, eller finder de også anvendelse i det tilfælde, hvor der ikke er truffet en administrativ foranstaltning som omhandlet i forordningens artikel 4 inden for denne frist?
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1).


text:
Nr . C 64/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2 . 3 . 96
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, herunder Marie-Adélaide, mod Kommissionen for De Europæiske
 omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige Fællesskaber ( befuldmægtigede: Ana Maria Alves Vieira og
 forholdsregler. Bertrand Wågenbaur), hvori der er nedlagt påstand dels om
 annullation af Kommissionens afgørelse, som blev meddelt
 (>) EFT nr . C 120 af 30 . 4 . 1994 . sagsøgeren ved skrivelse af 20 . marts 1995 , og hvorved
 Kommissionen afslog hans ansøgning om en ændret indpla
 cering i lønklasse B 1 , andet løntrin, med tilbagevirkende
 gyldighed fra den 1 . marts 1993 , samt at Kommissionen
 tilpligtes at betale ham den højere løn, der følger af en sådan
 ændret indplacering, tillige med renter, har Retten ( Femte
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , R. Schintgen,
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS og dommerne R. Garci'a-Valdecasas og J. Azizi; justitssekre
 den 14 . december 1995 tær: H. Jung, den 15 . december 1995 afsagt kendelse, hvis
 i sag T-90/94, Erik Dan Frederiksen mod Europa konklusion lyder således :
 Parlamentet ( 1 )
 (Ikke fornødent at træffe afgørelse) 1 ) Sagen afvises.
 ( 96/C 64/26 )
 2 ) Sagsøgeren betaler alle sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr . C 229 af 2 . 9 . 1995 .
 I sag T-90/94, Erik Dan Frederiksen, tjenestemand ved
 Europa-Parlamentet, Howald ( Luxembourg), ved advoka
 terne Georges Vandersanden og Laure Levi , Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos fiduciaire Myson
 SARL, 1 , rue Glesener, mod Europa-Parlamentet ( befuld
 mægtigede : Didier Petersheim og Ezio Perillo ), angående en
 påstand om annullation af meddelelse om ledig stilling
 nr. 7346 , som havde til formål at besætte stillingen som KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 sprogkonsulent ( stillingsgruppe LA 3 ) i den danske over FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS
 sættelseafdeling, har Retten ( Anden Afdeling ), sammensat
 af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne D. den 22 . december 1995
 Barrington og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den i sag T-219/95 R, Marie-Thérése Danielsson m.fl. mod
 14 . december 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 således :
 ( 96/C 64/28 )
 1 ) Det er ikke fornødent at træffe afgørelse.
 (Processprog: engelsk)
 2 ) Sagsøgte betaler sagens omkostninger.
 I sag T-219/95 R, Marie-Thérése Danielsson, Pierre Largen
 (') EFT nr. C 103 af 11 . 4 . 1994 . teau og Edwin Haoa, alle med bopæl på Tahiti, Fransk
 Polynesien, ved advokat Phon van den Biesen, Amsterdam,
 og advokat Denis Waelbroeck, Bruxelles, under den skrift
 lige forhandling bistået af Gerrit Betlem og Sven Deimann,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Déi Gréng, 31 ,
 Grand-rue, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ved Richard Wainwright og Thomas Cusack, som
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 befuldmægtigede, støttet af Den Franske Republik ved
 den 15 . december 1995 Catherine de Salins, Marc Fonbaustier og Jean-Fran<;ois
 i sag T- 13 1/95 , Nicolaos Progoulis


text:
mod Kommissionen for Dobelle, som befuldmægtigede, angående en begæring om
 De Europæiske Fællesskaber (') foreløbige forholdsregler, dels om udsættelse af gennemfø
 relsen af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers
 (Bekræftende retsakt — ny og væsentlig omstændighed — beslutning af 23 . oktober 1995 vedrørende de franske
 afvisning — sagsomkostninger — unødige udgifter) atomprøvesprængninger, dels om at Kommissionen tilplig
 ( 96/C 64/27 ) tes at træffe alle nødvendige foranstaltninger med henblik
 på at sikre og beskytte sagsøgernes rettigheder i henhold til
 (Processprog: fransk) Euratom-traktaten, har præsidenten for Retten den 22 . de
 cember 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle
 des :
 I sag T- 13 1 /91 , Nicolaos Progoulis, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advo
 kat Vassilios Akritidis, Athen, og med valgt adresse i 1 ) Det tillades Den Franske Republik at intervenere til
 Luxembourg hos advokat Årsene Kronshagen, 22, rue støtte for Kommissionens påstande.
 ---pagebreak--- 2 . 3 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 64/ 13
 2 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til De Europæiske Fællesskaber af Asociacion de Fabricantes
 følge. de Cemento de Espafia ( OFICEMEN ), Madrid, ved advo
 katerne Jaime Folguera Crespo og Edurne Navarro Varona ,
 3 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. Barcelona , og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Luc Frieden, Avenue Guillaume 62 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN — Den af Kommissionen i februar 1994 trufne beslutning
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS om at give sit forslag om at afvise at træffe beskyttel
 den 21 . december 1995 sesforanstaltninger mod import af cement fra Tyrkiet,
 Rumænien og Tunesien endelig virkning, annulleres i
 i sag T-220/95 R, Christophe Gimenez mod Regionsudval medfør af EF-traktatens artikel 173 og 174 .
 get for Den Europæiske Union
 ( 96/C 64/29 ) — Det fastslås i medfør af EF-traktatens artikel 175 , at
 Kommissionen har tilsidesat artikel 7, stk . 9, litra a ), i
 (Processprog: fransk) grundforordningen ved ikke at have truffet en beslut
 ning, der gjorde det muligt at afslutte den nævnte
 I sag T-220/95 R, Christophe Gimenez, midlertidigt ansat i antidumpingprocedure formelt inden for en rimelig
 frist .
 De Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale
 Udvalg, Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, — Kommissionen tilpligtes at betale OFICEMEN's
 2 , rue du Fort Rheinsheim, støttet af Union syndicale omkostninger i forbindelse med sagen .
 Bruxelles, Bruxelles, ved advokat Véronique Lebrun,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Louis Schiltz, 2 , rue du Fort Rheinsheim, og af De Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Europæiske Fællesskabers Økonomiske og Sociale Udvalg
 ( befuldmægtiget: Moisés Bermejo Garde ), mod Regionsud
 valget for Den Europæiske Union ved advokat Dominique Sagsøgeren, som er en forening, der bl.a . har til formål at
 Lagasse, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos forsvare og fremme den spanske cementsektors interesser,
 Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tje anfægter Kommissionens beslutning om ikke at


text:
fortsætte
 neste, Wagner-Centret, Kirchberg, angående påstand om den antidumpingprocedure mod importen til Spanien af
 udsættelse af proceduren i forbindelse med den af Regions cement med oprindelse i Tyrkiet, Tunesien og Rumænien,
 udvalget organiserede udvælgelsesprøve CdR A/03/95 og som var indledt på baggrund af en anmeldelse fra foreningen
 eventuelle udnævnelser som følge af denne udvælgel til Kommissionen. Beslutningen er baseret på, at de begæ
 sesprøve, har Rettens præsident den 21 . december 1995 rede beskyttelsesforanstaltninger var unødvendige, idet
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således : produktionen og salget lå på et stabilt niveau, sektorens
 markedsandel og rentabilitet var høj , og idet der var sket en
 stigning i omkostningerne som følge af en stor overkapaci
 1 ) Det tillades Union syndicale-Bruxelles og Det Økono tet .
 miske og Sociale Udvalg at indtræde som intervenienter
 til støtte for sagsøgerens påstande.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at der er sket en
 2 ) Begæringen om foreløbige forholdsregler afvises. tilsidesættelse af artikel 4 i forordning ( EØF ) nr. 2423/88
 som følge af det åbenbart urigtige skøn og den tilsidesættelse
 3 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. af princippet om behørig omhu og god forvaltningsskik,
 som beslutningen om at indstille proceduren hviler på .
 Sagsøgeren har herved navnlig understreget, at de spanske
 producenter i modsætning til det af Kommissionen anførte
 har oplevet en betydelig nedgang i deres markedsandel og
 har set sig nødsaget til at nedsætte deres priser som følge af
 dumpingimporten . Nedgangen i fortjenesterne inden for
 Sag anlagt den 23 . november 1995 af Asociacion de sektoren kan derimod ikke henføres til en påstået overka
 Fabricantes de Cemento de Espana ( OFICEMEN ) mod pacitet, idet den skyldes den manglende mulighed for at
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber hæve priserne med henblik på at dække stigningerne i
 ( Sag T-212/95 ) produktionsomkostningerne .
 ( 96/C 64/30 )
 For det andet er den omtvistede beslutning i strid med
 (Processprog: spansk) artikel 9 i den førnævnte grundforordning, idet Kommis
 sionen ikke har kompetence til at afslutte en antidumping
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der procedure uden at træffe beskyttelsesforanstaltninger,
 den 23 . november 1995 anlagt sag mod Kommissionen for såfremt dette strider mod Rådets opfattelse .


text:
C 317/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 12. september 2001 af Forbundsrepublik-
 ken Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag C-323/01 (2). Gennemførelsesfristen udløb den
 5. juni 2000.
 (Sag C-344/01)
 (1) EFT L 330 af 5.12.1998, s. 1.
 (2) Jf. s. 12 i dette nummer af Tidende.
 (2001/C 317/30)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. sep-
 tember 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber af Forbundsrepublikken Tyskland ved Ministe-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- rialrat Wolf-Dieter Plessing og Oberregierungsrat Moritz
 se afsagt den 3. september 2001 af Juzgado de lo Social Lumma, Bundesministerium der Finanzen, Graurheindorfer
 nr. 33 de Madrid i sagen Marı́a Paz Merino Gómez mod Str. 108, D-53117 Bonn.
 Continental Industrias del Caucho SA
 (Sag C-342/01)
 Forbundsrepublikken Tyskland har nedlagt følgende påstande:
 (2001/C 317/29)
 1. Annullation af Kommissionens beslutning af 11. juli
 Ved kendelse afsagt den 3. september 2001, indgået til
 2001 (K(2001) 1795 endelig udg.) om at udelukke
 Domstolens Justitskontor den 12. september 2001, har Juzga-
 visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den
 do de lo Social nr. 33 de Madrid i sagen Marı́a Paz Merino
 Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget
 Gómez mod Continental Industrias del Caucho SA forelagt
 (EUGFL) (1), Garantisektionen, fra EF-finansiering for så
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 vidt som et beløb på 3 870 600,88 DEM udelukkes
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 fra EF-finansiering og pålægges Forbundsrepublikken
 Tyskland.
 1. Når der i kollektive overenskomster, der er indgået
 mellem virksomheden og repræsentanterne for arbejdsta-
 gerne, er fastsat ferieperioder for hele medarbejderstaben, 2. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 og disse perioder falder sammen med en kvindelig at betale sagens omkostninger.
 arbejdstagers barselsorlov, har den kvindelige arbejdstager
 så i medfør af artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/104 (1), og
 artikel 11, stk. 2, litra a), i direktiv 92/85 (2) samt artikel 5,
 stk. 1, i direktiv 76/207 (3) ret til at afholde sin årlige ferie
 i en anden periode end den, der er aftalt, og som ikke
 falder sammen med hendes barselsorlov?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Hvis Domstolen besvarer dette spørgsmål bekræftende,
 omfatter det materielle krav på årlig ferie da kun de
 4 uger, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, i direktiv — Tilsidesættelse af et væsentligt formkrav (mangelfuld
 93/104, eller omfatter det de 30 kalenderdage, der er oplysning af de faktiske omstændigheder): Ekstrapolering
 fastsat i henhold til national ret i artikel 38, stk. 1, i af afgørelser vedrørende tre kontrollerede delstater inden
 kongeligt lovdekret nr. 1/95 om arbejdstagernes rettig- for ammekopræmie-området til de øvrige ikke-kontrolle-
 heder? rede delstater forekommer på baggrund af den forfat-
 ningsretligt fastlagte decentrale forvaltningsfuldbyrdelse i
 Tyskland ikke uden videre berettiget. Forbundsregeringen
 (1) Rådets direktiv 93/104/EF af 23.11.1993 om visse aspekter i finder tværtimod i det foreliggende tilfælde af en række
 forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, EFT L 307 af grunde, at en sådan omfattende tilregning