text:
26.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/36
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 26. marts 2015 — DO mod ESMA
 (Sag F-32/14) (1)
 ((Personalesag - ESMA’s ansatte - midlertidigt ansat - ikke forlængelse af en kontrakt - bedømmelsesrapport - for sen udarbejdelse af bedømmelsesrapporten - ingen sammenhæng mellem de generelle og de specifikke vurderinger))
 (2015/C 171/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: DO (ved advokat S.A. Pappas)
 Sagsøgt: Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ved R. Vasileva, som befuldmægtiget, og advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat som følge af en negativ bedømmelsesrapport, om annullation af denne bedømmelsesrapport, og om tildeling af erstatning for det lidte tab.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed frifindes.
 2)
 DO bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed.
 (1) EUT C 184 af 16.6.2014, s. 45.


text:
20 . 1 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 16/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 afsagt den 18 . oktober 1995 af Pretura di Pordenone i sagen
 Tommaso Morellato mod Usl nr. 11 , Pordenone 1 . Det fastlås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 ( Sag C-358/95 ) forpligtelser efter artikel 5 og 189 i traktaten om
 ( 96/C 16/13 ) oprettelse af Det Europæiske Fællesskab ved ikke at
 have vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 som er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv
 Ved kendelse afsagt den 18 . oktober 1995 , indgået til
 91 /371 /EØF af 20 . juni 1991 om gennemførelse af
 Domstolens Justitskontor den 21 . november 1995 , har
 aftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fælles
 Pretura di Pordenone i sagen Tommaso Morellato mod Usl
 skab og Schweiz om direkte forsikring bortset fra
 nr . 11 , Pordenone, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 livsforsikring ('), subsidiært ved ikke at have meddelt
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende disse inden for den fastsattte frist .
 spørgsmål :
 — Skal artikel 30 og 36 i traktaten om oprettelse af EØF 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 fortolkes således, at ordningen ifølge den italienske ger .
 lovgivning om forarbejdning af og handel med gryn og
 mel af korn, brød og dejvarer ( lov nr . 580 af 4 . 7 . 1967 ) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 er i strid med traktaten for så vidt som denne ordning
 indeholder et forbud mod dybtfrosset, specielt fuld
 kornsbrød
 EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 , og artikel 5 , stk . 1 , har
 bindende retsvirkning og forpligter medlemsstaterne til
 — med et vandindhold der overstiger det i lovens inden for de herfor gældende frister at vedtage de foran
 artikel 16 fastsatte vandindhold, staltninger, som er nødvendige for at sikre gennemførelsen
 af de direktiver, som er rettet til medlemsstaterne . Den
 — med et indhold af aske , der er mindre end det i lovens omhandlede frist udløb den 4 . juli 1993 , uden at Spanien
 artikel 16 , og artikel 7, stk . 3 , fastsatte mindsteind havde vedtaget de nødvendige bestemmelser.
 hold af aske,
 (M EFT nr . L 205 af 27 . 7 . 1991 , s . 48 .
 — og med tilsætning af klid, der er en ingrediens, der
 ikke er tilladt,
 og skal bestemmelserne i nævnte lov derfor antages at
 udgøre en kvantitativ restriktion eller en foranstaltning
 med tilsvarende virkning i nævnte artikel 30's for
 stand ?
 Sag anlagt den 23 . november 1995 af Kommissionen for De
 — Kan i bekræftende fald den italienske stat lovligt under Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 omstændigheder som de beskrevne påberåbe sig undta ( Sag C-361 /95 )
 gelsesbestemmelsen i EØF-traktatens artikel 36 om
 96/C 16/ 15 )
 restriktioner, som er begrundet i hensynet til beskyttelse
 af sundheden ?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — Skal

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
den italienske ret undlade at anvende bestemmel 23 . november 1995 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 serne i den italienske lov ? Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D.
 Gouloussis og B. Vila Costa , som befuldmægtigede , og med
 — Skal fri bevægelighed på den italienske stats område valgt adresse i Luxembourg hos C. Gômez de la Cruz,
 tillades for det i Den Franske Republik fremstillede brød, Wagner-Centret, Kirchberg.
 der er beskrevet i grundene til denne kendelse ?
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser efter artikel 5 og 189 i traktaten om
 Sag anlagt den 23 . november 1995 af Kommissionen for De
 oprettelse af De Europæiske Fællesskaber ved ikke at
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 have vedtaget og sat de love og administrative bestem
 ( Sag C-360/95 ) melser i kraft, som er nødvendige for at efterkomme
 ( 96/C 16/ 14 Rådets direktiv 92/49/EØF af 18 . juni 1992 om samord
 ning af love og administrative bestemmelser vedrørende
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsik
 23 . november 1 995 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af ring ( 1 ), subsidiært ved ikke at have meddelt disse inden
 for den fastsatte frist .
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D.
 Gouloussis og B. Vila Costa, som befuldmægtigede , og med
 valgt adresse i Luxemburg hos Gômez de la Cruz, Wagner 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 Centret, Kirchberg. ger .


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/8
 Sag anlagt den 21. juli 2006 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-198/06)
 (2006/C 237/16)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme KG (Mayen, Tyskland), Nikolaus Theis Nachf. Böger GmbH (Bundenbach, Tyskland) og I.B. Rathscheck Söhne KG Moselschiefer-Bergwerke (Mayen, Tyskland) (ved Rechtsanwältin T. Risse)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 Artikel 1 i Kommissionens beslutning af 8. marts 2006 om statsstøtte nr. C 31/204, der af Tyskland er ydet til fordel for Magog Schiefergruben GmbH & Co. KG, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne anfægter artikel 1 i Kommissionens beslutning K(2006) 641 endelig udg. af 8. marts 2006, hvorved Kommissionen fastslog, at den af Tyskland til fordel for Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG, en konkurrent til sagsøgerne, ydede statsstøtte til dels er forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 87, stk. 3, EF.
 Sagsøgerne tog del i Kommissionens formelle undersøgelsesprocedure.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgerne gældende, at der er sket tilsidesættelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 70/2001 af 12. januar 2001 om anvendelse af EF-traktatens artikel 87 og 88 på statsstøtte til små og mellemstore virksomheder (EFT L 10, s. 33), som affattet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 364/2004 af 25. februar 2004 (EUT L 63, s. 22).
 Ifølge sagsøgerne er den nye fremstillingsproces, der er blevet gennemført ved hjælp af støtten, kun støtteberettiget i henhold til artikel 5a og artikel 5b i forordning nr. 70/2001, hvis den indebærer udviklingsaktiviteter på prækonkurrencestadiet. Sagsøgerne gør gældende, at dette ikke er tilfældet i denne sag, da den krævede prototype ikke er kendetegnet ved at være innovativ.
 Endvidere anfører sagsøgerne til støtte for deres søgsmål, at der ikke foreligger støtteberettigelse i henhold til artikel 4 i forordning nr. 70/2001. En fremstillingsproces er udelukkende støtteberettiget, såfremt den medfører en væsentlig ændring af den hidtidige fremstillingsproces. Denne betingelse er ikke opfyldt i denne sag, da arbejdsgangen ved fremstillingsprocessen er forblevet den samme.


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/16
 Sag anlagt den 22. juli 2014 — Wm. Wrigley Jr. mod KHIM (Extra)
 (Sag T-553/14)
 2014/C 351/19
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, De Forenede Stater) (ved advokaterne M. Kinkeldey, S. Brandstätter og C. Schmitt)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. maj 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 218/2014-5) annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke i sort og hvidt, der indeholder ordbestanddelen »Extra«, for varer i klasse 3, 21 og 30 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 1 7 37 657
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b).


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/51
 Sag anlagt den 26. januar 2009 — Procaps mod KHIM — Biofarma (PROCAPS)
 (Sag T-35/09)
 (2009/C 69/112)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Procaps, SA (Barranquilla, Colombia) (ved abogado M. Vidal-Quadras Trias de Bes)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Biofarma SAS (Neuilly sur Seine, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 867/2007-4), meddelt parterne den 25. november 2008, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Procaps
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PROCAPS« (varemærkeansøgning nr. 3 519 394) for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 35, 39, 40 og 44
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Biofarma SAS
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale og internationale ordmærke »PROCAPTAN« for varer i klasse 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Delvist afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt anvendelse af artikel 9, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker


text:
26.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/25
 — Kommissionen har bekræftet det i den begrundede udta- den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land Baden-
 lelse anførte, hvorefter grundvandet i departementet Oise Württemberg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 burde have været kortlagt som vand, der er berørt af en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 forurening, jf. direktivets artikel 3, stk. 1.
 Er gebyrerne for oprettelse og attestation af notardokumenter
 (1) EFT L 375 af 31.12.1991, s. 1. i delstatstjenesten i retskredsen Oberlandesgerichtsbezirk
 (2) Samling af Afgørelser 1999 I, s. 2603. Karlsruhe i delstaten Baden-Württemberg omfattet af forbud-
 det i artikel 10 i direktiv 69/335/EØF (1), når der er tale om
 forhold, der kan henføres til direktivets artikel 4, stk. 3, således
 at gebyrerne alene må opkræves i forhold til notarernes
 konkrete omkostninger ved den pågældende tjenesteydelse?
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 19. april 2000 af Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions
 GmbH mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle
 München
 (Sag C-259/00)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 (2000/C 247/37)
 afsagt den 26. juni 2000 af Benelux-Domstolen i sagen
 Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 Ved kendelse afsagt den 19. april 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 28. juni 2000, har Finanzgericht München i
 sagen Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produktions GmbH (Sag C-265/00)
 mod Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle München,
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning (2000/C 247/39)
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal den kombinerede nomenklatur i den affattelse, der Ved dom afsagt den 26. juni 2000, indgået til Domstolens
 fremgår af bilag I til Kommissionens forordning (EF) Justitskontor den 29. juni 2000, har Benelux-Domstolen i
 nr. 2086/97 (1) af 4. november 1997 om ændring af bilag I sagen Campina Melkunie BV mod Benelux-Merkenbureau
 til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (2) om told- og forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, fortolkes såle- om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 des, at immunglobulinkoncentrater, som består af tørret,
 affedtet råmælk uden casein, der er standardiseret ved hjælp af A. Skal artikel 2 og artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv
 lactose, skal tariferes som farmaceutiske produkter i kapitel 30? 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnær-
 melse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1),
 fortolkes således, at spørgsmålet, om et tegn, der består
 (1) EFT L 312 af 14.11.1997, s. l. af et nyt ord sammensat af forskellige bestanddele, har
 (2) EFT L 256 af 7.9.1987, s. l. tilstrækkeligt særpræg til at kunne tjene som mærke
 for de pågældende varer, i princippet skal besvares
 bekræftende, også såfremt disse bestanddele hver for sig
 ikke har fornødent særpræg til at adskille disse varer fra
 andre varer, og at det kun forholder sig anderledes, når
 der foreligger yderligere omstændigheder, f.eks. såfremt
 det nye ord udgør en nærliggende og for alle umiddelbart
 forståelig betegnelse for en kombination af egenskaber,
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- der er kommerciel vigtig, og som ikke kan betegnes
 se afsagt den


text:
20. juni 2000 af Amtsgericht Müllheim/Ba- anderledes end ved det nye ord?
 den i sagen Gründerzentrum-Betriebs-GmbH mod Land
 Baden-Württemberg B. Såfremt spørgsmål A skal besvares benægtende, må det
 da antages, at et tegn, der består af et nyt ord, som er
 (Sag C-264/00) sammensat af forskellige bestanddele, der hver især i
 sig selv mangler fornødent særpræg som omhandlet i
 direktivets artikel 3, stk. 1, heller ikke selv har fornødent
 (2000/C 247/38) særpræg, og at det kun forholder sig anderledes under
 yderligere omstændigheder, der fører til, at kombinatio-
 Ved kendelse afsagt den 20. juni 2000, indgået til Domstolens nen af bestanddelene er mere end summen af delene,
 Justitskontor den 29. juni 2000, har Amtsgericht Müllheim/Ba- f.eks. når det nye ord er udtryk for en vis kreativitet?


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Polen) den 17. januar 2017 — Skarb Państwa — Wojewoda Dolnośląski mod Gmina Trzebnica
 (Sag C-19/17)
 (2017/C 161/08)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Okręgowy we Wrocławiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Skarb Państwa (Fiskus) — Wojewoda Dolnośląski (skattemyndigheden — voivodskabet Dolnośląskie)
 Sagsøgt: Gmina Trzebnica (Trzebnica kommune)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er ydelser, som en støttemodtager modtager på grundlag af kontraktbøder eller erstatninger på grund af manglende eller forsinket opfyldelse af en forpligtelse, indtægter som omhandlet i regel nr. 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2004 af 10. marts 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 1685/2000 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår støtteberettigede udgifter i forbindelse med foranstaltninger medfinansieret af strukturfondene og om tilbagetrækning af forordning (EF) nr. 1145/2003 (1)?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 a)
 Kan indtægter i form af kontraktbøder nedsættes med tab eller supplerede omkostninger, som er påført støttemodtageren i forbindelse med entreprenørens manglende eller forsinkede opfyldelse af en kontrakt?
 b)
 Er en ydelse fra entreprenøren, der består i udførelse for støttemodtageren af andre arbejder, som på ingen måde er forbundet med de arbejder, der er genstand for finansieringen, og som fritager entreprenøren for pligten til at betale kontraktbøde (datio in solutum), indtægter som omhandlet i regel nr. 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2004 af 10. marts 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 1685/2000 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår støtteberettigede udgifter i forbindelse med foranstaltninger medfinansieret af strukturfondene og om tilbagetrækning af forordning (EF) nr. 1145/2003?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1 og 2a) besvares bekræftende: Er størrelsen af de indtægter, som tilgår støttemodtageren, størrelsen af den over for entreprenøren beregnede kontraktbøde eller værdien af erstatningsydelsen?
 4)
 Er det efter afslutningen af interventionen som omhandlet i regel nr. 2 i Kommissionens forordning (EF) nr. 448/2004 af 10. marts 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 1685/2000 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 for så vidt angår støtteberettigede udgifter i forbindelse med foranstaltninger medfinansieret af strukturfondene og om tilbagetrækning af forordning (EF) nr. 1145/2003 muligt at nedsætte medfinansieringen med de indtægter, som støttemodtager har erhvervet i interventionsperioden?
 5)
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende: Er det muligt at nedsætte medfinansieringen med de indtægter, som støttemodtager har erhvervet, såfremt medlemsstaten ikke meddelte dem til Kommissionen inden interventionens afslutning?
 (1) EUT L 72, s. 66.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/36
 Sag anlagt den 25. november 2013 — Oracle America mod KHIM — Aava Mobile (AAVA CORE)
 (Sag T-618/13)
 2014/C 45/63
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Oracle America, Inc. (Wilmington, De Forenede Stater) (ved advokat T. Heydn)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aava Mobile Oy (Oulu, Finland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1369/2012-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Aava Mobile Oy
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »AAVA CORE« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 712 811
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Oracle America, Inc.
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 6 551 626 af ordmærket »JAVA« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 og 45; det i alle medlemsstaterne i Den Europæiske Union vitterligt kendte varemærke »JAVA« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b) og artikel 8, stk. 5.


text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/25
 3 ) Kan modtageren af en kreditnota under de i spørgsmål 2 Hvorledes skal underposition 0904 20 i den fælles toldtarif
 anførte omstændigheder påberåbe sig artikel 21 , stk . 1 , — den kombinerede nomenklatur 1989 og 1990 — fortol
 litra c ), i direktiv 77/388/EØF, såfremt der på grundlag kes ? Betegner det deri anvendte begreb » formalet « kun
 af den merværdiafgift, der er anført i kreditnotaen, som varer med en finhed som det tilsvarende knuste produkt,
 skyldig afgift afkræves ham et beløb, der svarer til eller omfatter det tillige varer, snittet til stykker a 4
 forskellen mellem den i notaen anførte afgift og den 8 mm ?
 afgift, der skyldes på grundlag af de afgiftspligtige
 transaktioner ?
 P ) EFT 1977 L 145 , s. 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 25 . april 1996 af Cour du travail de Bruxelles i
 sagen Office national des pensions mod M. Cirotti
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( Sag C- 1 44/96 )
 afsagt den 7, marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen ( 96/C 180/57 )
 Hauptzollamt Miinchen mod Wacker Werke GmbH &
 Co . KG
 Ved dom afsagt den 25 . april 1996 , indgået til Domstolens
 ( Sag C-142/96 ) Justitskontor den 3 , maj 1 996 , har Cour du travail de
 ( 96/C 180/55 ) Bruxelles i sagen Office national des pensions mod M.
 Cirotti forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 Ved kendelse afsagt den 7, marts 1996 , indgået til Domsto anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 lens Justitskontor den 29 . april 1 996 , har Bundesfinanzhof, mål :
 Syvende Afdeling, i sagen Hauptzollamt Miinchen mod
 Wacker GmbH & Co . KG forelagt De Europæiske Fælles Skal artikel 46 og 51 i forordning ( EØF ) nr. 1408/71 ( J )
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af fortolkes således, at de finder anvendelse på sammenlæg
 følgende spørgsmål : ning af en invalidepension, der udredes i henhold til en
 medlemsstats lovgivning med en ydelse ved alderdom, som
 1 ) Skal artikel 13 , stk . 2, andet afsnit, andet alternativ, i ved samlivsophævelse tildeles en ægtefælle i form af en del af
 Rådets forordning ( EØF ) nr . 2473/86 af 24 . juli 1986 den alderspension, som den anden ægtefælle som lønmod
 om proceduren for passiv forædling ( EFT nr. L 212 , s . 1 ) tager var berettiget til, og som fastsættes i henhold til en
 fortolkes således, at en fremgangsmåde til beregning af anden medlemsstats lovgivning ? Indebærer en sådan anven
 forædlingsomkostninger kun kan anses for rimelig, når delse af nævnte bestemmelser, at en vandrende arbejdstager
 værdien af de midlertidigt udførte varer, som fremkom behandles gunstigere end en ikke-vandrende arbejdstager,
 mer herved, omtrent svarer enten til den indkøbspris, når henses til, at artikel 3 , stk . 1 , i ovennævnte forordning
 som er erlagt


text:
af indehaveren af forædlingsbevillingen, kræver, at alle medlemsstaternes statsborgere behandles
 eller til fremstillingsomkostningerne ? ens ?
 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, kan bereg
 (M EFT nr . L 149 af 5 . 7 . 1971 , s . 2 .
 ningen af forædlingsomkostningerne foretages på
 grundlag af den indkøbspris, som forædleren har erlagt
 til indehaveren af forædlingsbevillingen for de leverede
 varer, inklusive tillæg, og gælder dette også i tilfælde af,
 at de gældende toldsatser er unormale i den forstand, at
 satsen for den uforædlede vare er højere end satsen for
 forædlingsproduktet ? Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 11 . april 1996 af Tribunale di Genova — Første
 Afdeling for Civilsager — i sagen ICAT Food Sri mod
 Amministrazione delle Finanze
 ( Sag C-155/96 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( 96/C 180/58 )
 afsagt den 7, marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen
 Leonhard Knubben Speditions GmbH mod Hauptzollamt Ved kendelse afsagt den 11 . april 1996 , indgået til Dom
 Mannheim
 stolens Justitskontor den 7, maj 1996 , har Tribunale di
 ( Sag C-143/96 ) Genova — Første Afdeling for Civilsager — i sagen ICAT
 ( 96/C 180/56 ) Food Sri mod Amministrazione delle Finanze forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Ved kendelse afsagt den 7 , marts 1996 , indgået til Domsto præjudiciel afgørelse af spørgsmål , der er identiske med
 lens Justitskontor den 29 . april 1996 , har Bundesfinanzhof, spørgsmålene i de forenede sager C-47/95 m.fl . ( 1 ).
 Syvende Afdeling, i sagen Leonhard Knubben Speditions
 GmbH mod Hauptzollamt Mannheim forelagt De Europæi 0 ) EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 5 .
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål :


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/34
 Rettens dom af 16. december 2015 — Latam Airlines Group og Lan Cargo mod Kommissionen
 (Sag T-40/11) (1)
 ((Konkurrence - karteller - det europæiske marked for luftfragt - aftaler og samordnet praksis vedrørende flere aspekter af priser for luftfragtydelser (indførelse af brændstoftillæg og sikkerhedstillæg, nægtelse af at betale en kommission af tillæggene) - artikel 101 TEUF, EØS-aftalens artikel 53 og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart - begrundelsespligt))
 (2016/C 048/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Latam Airlines Group SA, tidligere Lan Airlines SA (Santiago, Chile), og Lan Cargo SA (Santiago) (ved barrister B. Hartnett og advokat O. Geiss)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved S. Noë, N. von Lingen og G. Koleva, derefter ved G. Koleva og A. Dawes, som befuldmægtigede, bistået af barrister G. Peretz)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved F. Florindo Gijón og M. Simm, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (sag COMP/39258 — Luftfragt), for så vidt som den angår sagsøgerne, og subsidiært nedsættelse af den bøde, som sagsøgerne er blevet pålagt.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF, artikel 53 i EØS-aftalen og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (sag COMP/39258 — Luftfragt) annulleres, i det omfang den vedrører Latam Airlines Group SA, tidligere Lan Airlines SA, og Lan Cargo SA.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Latam Airlines Group og Lan Cargo afholdte omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 12.3.2011.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 20. januar 2005 af Cour de cassation de Belgique (Første Afdeling) i sagen État belge mod Ring Occasions og Fortis Banque
 (Sag C-42/05)
 (2005/C 93/17)
 Processprog: fransk
 Ved kendelse afsagt den 20. januar 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 3. februar 2005, har Cour de cassation de Belgique (Første Afdeling) i sagen État belge mod Ring Occasions og Fortis Banque forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er princippet om merværdiafgiftens neutralitet til hinder for, at annullation af en købsaftale i medfør af en national civilretlig bestemmelse, hvorefter aftalen er en nullitet, idet den er i strid med den offentlige orden på grund af sælgerens ulovlige formål, for en afgiftspligtig person kan indebære tab af retten til at fradrage afgiften, når en levering af goder er foretaget til den afgiftspligtige person, der har indgået aftalen i god tro uden kendskab til den svindel, som sælgeren har begået?
 2)
 Forholder det sig anderledes, når aftalens nullitet skyldes svindel med selve merværdiafgiften?


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/24
 Sag anlagt den 16. maj 2012 — Al Assad mod Rådet
 (Sag T-202/12)
 2012/C 217/51
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bouchra Al Assad (Damaskus, Syrien) (ved advokat G. Karouni)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Gennemførelsesafgørelse 2012/172/FUSP af 23. marts 2012 om gennemførelse af afgørelse 2011/782/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien annulleres, for så vidt som den angår Bouchra (kaldt Bushra) Al Assad.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87 og 91 i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig syv anbringender, der i det væsentlige er enslydende med eller svarer til dem, der er påberåbt i sag T-383/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT 2011 C 282, s. 30.


text:
21.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 146/29
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til Rådets direktiv 1999/36/EF af 29. april 1999 — Dommen afsagt den 28. januar 2003 af Retten i Første
 om transportabelt trykbærende udstyr (1) og Kommissio- Instans i sag T-147/00, Les Laboratoires Servier mod
 nens direktiv 2001/2/EF af 4. januar 2001 om tilpasning Kommissionen, ophæves.
 af sidstnævnte direktiv til den tekniske udvikling (2),
 idet det ikke har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme — Les Laboratoires Servier tilpligtes at betale sagens omkost-
 direktiverne eller i hvert fald ikke har underrettet Kommis- ninger.
 sionen herom.
 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 a) Grundlæggende fejlfortolkning af kompetencefordelingen
 Artikel 249 EF, hvorefter direktiver med hensyn til det Appellanten gør for det første gældende, at det klart
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebærer fremgår af vurderingen i den anfægtede dom, at Retten i
 en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde den frist Første Instans grundlæggende fejlfortolkede kompetence-
 for gennemførelsen, der er fastsat i direktivet. Fristerne udløb fordelingen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne
 henholdsvis den 1. december 2000 og den 1. juli 2001, uden med hensyn til harmoniseringen af humanmedicinske
 at Irland havde truffet de nødvendige foranstaltninger til lægemidler i almindelighed og kapitel III i direktiv 75/
 gennemførelse af direktiverne, der er henvist til i Kommissio- 319 ( 2) i særdeleshed.
 nens påstande.
 Med henvisning til dommen i sag T-74/00, Artegodan
 m.fl. mod Kommissionen, er det Rettens opfattelse, at
 ( 1) EFT L 138 af 1.6.1999, s. 20. kapitel III i direktiv 75/319 både indeholder bestemmelser
 ( 2) EFT L 5 af 10.1.2001, s. 4. om »medlemsstaternes enekompetence« og om »Kommis-
 sionens enekompetence«, og at det derfor er nødvendigt
 at fastslå, om der er sket en »[overførsel af] kompetence
 fra de berørte medlemsstater til Fællesskabet«.
 Med denne opfattelse overser Retten i Første Instans, at
 de forskellige bestemmelser, der udgør kapitel III i direktiv
 75/319, inkl. artikel 12 og 15a, der navnlig er omtvistet i
 sagen, alle hviler på en ordning med kompetencefordeling
 Appel iværksat den 4. april 2003 af Kommissionen for De mellem medlemsstaterne og Fællesskabet. Kapitel III
 Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den giver således medlemsstaterne ret til at iværksætte visse
 28. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i procedurer vedrørende udstedelse, ændring eller tilbage-
 Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-147/00, kaldelse af markedsføringstilladelser og pålægger Fælles-
 Les Laboratoires Servier mod Kommissionen for De skabet, repræsenteret af Kommissionen, en forpligtelse til
 Europæiske Fællesskaber at opnå en harmonisering ved hjælp af beslutninger, som
 medlemsstaterne derefter skal gennemføre.
 (Sag C-156/03 P)
 b) Den retlige vurdering er baseret på en beslutning fra
 Kommissionen, der ikke var omfattet af tvisten
 (2003/C 146/49)
 Appellanten gør gældende, stadig som en indledende
 bemærkning, at Kommissionens beslutning (K(2000)
 573) af 9. marts 2000 (herefter »beslutningen fra 2000«),
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol


text:
er der den 4. april som var genstand for sagen i første instans, har hjemmel
 2003 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske i artikel 15a, stk. 1, i direktiv 75/319. Det må imidlertid
 Fællesskaber ved R. Wainwright og H. Støvlbæk, som befuld- konstateres, at i stedet for direkte og specielt at fortolke
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af denne hjemmel begrænser Retten sig til at undersøge
 dom afsagt den 28. januar 2003 af De Europæiske Fællesska- Kommissionens beslutning K(96) 3608 endelig udg./1 af
 bers Ret i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag 9. december 1996 (herefter »beslutningen fra 1996«) og
 T-147/00 (1), Les Laboratoires Servier mod Kommissionen for andre bestemmelser i direktiv 75/319 med henblik på en
 De Europæiske Fællesskaber. rent deduktiv fortolkning af artikel 15a.
 ---pagebreak--- C 146/30 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.6.2003
 Rettens bedømmelse i den anfægtede dom vedrører Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 udelukkende Kommissionens beslutning fra 1996, selv
 om denne beslutning åbenbart ikke er den retsakt, der
 blev anfægtet i første instans. 1. I følgende indkaldelser af ansøgninger:
 Det er klart, at artikel 12 i direktiv 75/319, som er
 hjemmelen for beslutningen for 1996, og som behandles — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som databe-
 af Retten i Første Instans, ikke er hjemmelen for beslutnin- skyttelsesansvarlig — reference: 03/EJ/07 (2003/
 gen fra 2000. C 34 A/01) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 1
 Endvidere bedømmes artikel 12 i det væsentlige ved hjælp
 af en sammenligning med artikel 10, stk. 2, i direktiv 75/ — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som juridisk
 319, selv om heller ikke den sidstnævnte bestemmelse er medarbejder — reference: 03/EJ/11 (2003/C 34 A/
 hjemmelen for beslutningen fra 2000 eller for beslutnin- 05) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 5
 gen fra 1996, som Retten undersøgte.
 Heraf følger, at Rettens konklusion om, at Kommissionen — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som presse-
 ikke havde kompetence til at vedtage beslutningen fra medarbejder — reference: 03/EJ/13 (2003/C 34 A/
 2000, hviler på en vurdering, der angår en beslutning, 07) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 7
 som ikke var anfægtet i første instans, og i det væsentlige
 hviler på bestemmelser, nemlig artikel 10 og 12 i direktiv
 75/319, der ikke er hjemmelen for beslutningen fra 2000. — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som sekretær
 Efter appellantens opfattelse udgør denne bedømmelse i for administrationen — reference: 03/EJ/14 (2003/
 sig selv en manglende fastlæggelse af den retlige betydning C 34 A/08) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 87
 af artikel 15a, stk. 1, i direktiv 75/319 og dermed en
 manglende hensyntagen til den.
 — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som bibliote-
 Appellanten anser de to ovenfor beskrevne fejl som kar/arkivar — reference: 03/EJ/12 (2003/C 34 A/
 grundlæggende og for at være forbundne, for så vidt som 06) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 6
 de fjerner hele grundlaget for den retsopfattelse, på
 grundlag af hvilken


text:
Retten antog, at Kommissionen ikke
 var kompetent til at vedtage beslutningen fra 2000. — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som regn-
 skabsfører — reference: 03/EJ/08 (2003 C 34 A/02)
 Endelig, og udelukkende subsidiært, gør appellanten EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 2
 gældende, at Rettens argumentation, hvorefter artikel 15a
 i direktiv 75/319 ikke omfatter markedsføringstilladelser,
 der er blevet harmoniseret inden for rammerne af den — indkaldelse af ansøgninger til stillingen som edb-
 rent konsultative procedure i henhold til direktivets ekspert på it-området (webmaster) for det europæi-
 artikel 12 og 13, også udgør en fejlagtig fortolkning af ske retlige netværk — reference: 03/EJ/09 (2003/
 artikel 15a. C 34 A/03) EUT C 34 A af 13. februar 2003, s. 3
 ( 1) EFT C 247 af 26.8.2000, s. 29. annulleres punktet vedrørende den dokumentation, som
 ( 2) Rådets andet direktiv 75/319/EØF af 20.5.1975 om tilnærmelse skal vedlægges på engelsk af dem, der udfærdiger ansøg-
 af lovgivning om medicinske specialiteter (EFT L 147 af 9.6.1975,
 ningen på et andet sprog, samt punkterne vedrørende de
 s. 13).
 krav, der stilles til kandidaternes sprogkundskaber, i hver
 af de indkaldelser, der opregnes nedenfor:
 — indkaldelsen af ansøgninger til stillingen som databe-
 skyttelsesansvarlig, punkt nr. 17: »Indgående kend-
 skab til engelsk og fransk. Evne til at arbejde på
 andre sprog i Den Europæiske Union er en fordel«
 Sag anlagt den 8. april 2003 af Kongeriget Spanien mod
 Eurojust
 — indkaldelsen til ansøgninger til stillingen som juri-
 (Sag C-160/03) disk medarbejder, punkt 19: »Indgående kendskab
 til engelsk og fransk. Evne til at arbejde på andre
 sprog i Den Europæiske Union er en fordel«
 (2003/C 146/50)
 — indkaldelsen af ansøgninger til stillingen som presse-
 medarbejder, punkt 12: »Evne til i det mindste at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. april kunne kommunikere på engelsk og fransk. Kendskab
 2003 anlagt sag mod Eurojust af Kongeriget Spanien ved til andre officielle sprog i Den Europæiske Union er
 L. Fraguas Gadea, og med valgt adresse i Luxembourg. en fordel«


text:
13.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/9
 Sag anlagt den 2. august 2012 — Evonik Degussa mod Kommissionen
 (Sag T-341/12)
 2012/C 311/12
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Evonik Degussa GmbH (Essen, Tyskland) (ved advokaterne C. Steinle, M. Holm-Hadulla og C. von Köckritz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse K(2012) 3534 endelig af 24. maj 2012 om afslag på Evonik Degussas anmodning om fortrolig behandling af oplysningerne i afgørelsen i sag COMP/F/38.620 — Hydrogenperoxid og perborat — annulleres i henhold til artikel 263, stk. 4, i TEUF.
 —
 I henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 8 i afgørelsen om høringskonsulentens kompetenceområde (1) og af sagsøgerens ret til god forvaltning og til at blive hørt.
 Sagsøgeren gør her gældende, at høringskonsulenten ikke har prøvet sagsøgerens principielle indsigelser mod offentliggørelsen. Dermed har den tilsidesat rækkevidden af dens beføjelser og pligter og overtrådt artikel 8 i afgørelsen om kompetenceområdet. Da hverken høringskonsulenten eller nogen anden instans ved Kommissionen har prøvet og taget hensyn til de af sagsøgeren fremførte principielle indsigelser mod den planlagte offentliggørelse, er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har undladt at undersøge alle de relevante oplysninger i den konkrete sag. Dermed har Kommissionen tilsidesat principperne om god forvaltning og retten til at blive hørt (artikel 41, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder).
 2)
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af begrundelsespligten
 Det anføres i denne henseende, at den anfægtede afgørelse ikke indeholder nogen begrundelse vedrørende de af sagsøgeren fremførte indsigelser mod offentliggørelsen af den udvidede version af afgørelsen. Dette gælder også for Kommissionens bevæggrunde og den offentlige interesse i offentliggørelsen af den udvidede version næsten fem år efter vedtagelsen af den oprindelige ikke fortrolige version.
 3)
 Tredje anbringende: Retlige fejl og urigtigt skøn grundet krænkelse af tavshedspligten som omhandlet i artikel 339 TEUF og artikel 8 EMRK, og grundet tilsidesættelse af den fortrolige karakter af de oplysninger, der ønskes offentliggjort.
 —
 Sagsøgeren gør med dette anbringende gældende, at de passager, som Kommissionen planlægger at offentliggøre i den udvidede ikke fortrolige version af afgørelsen, er omfattede af tavshedspligten og delvist også indeholder forretningshemmeligheder. En offentliggørelse af disse oplysninger på internettet tilsidesætter sagsøgerens ret til overholdelse af tavshedspligten.
 —
 Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at den planlagte offentliggørelse af de i forbindelse med bødenedsættelsen afgivne oplysninger henhører under anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (2), og at forordning (EF) nr. 1/2003 (3) og meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse (4) indeholder særlige bestemmelser vedrørende adgangen til sådanne i forbindelse med bødenedsættelse afgivne oplysninger. Der består således efter sagsøgerens opfattelse i henhold til Den Europæiske Unions Domstols praksis (Domstolens dom af 29.6.2010, sag C-139/07 P, Kommissionen mod Technische Glaswerke Ilmenau, Sml. I, s. 5885, og af 28.6.2012, sag C-404/10 P, Kommissionen mod Éditions Odile Jacob, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) en formodning om, at en offentliggørelse af disse oplysninger vil


text:
skade såvel sagsøgerens erhvervsmæssige interesser som formålet med Kommissionens undersøgelser. Der må derfor skulle føres særskilt bevis for en særlig offentlig interesse i offentliggørelsen af disse oplysninger. Da høringskonsulenten ifølge sagsøgeren ikke har gjort dette, har vedkommende anlagt et åbenbart urigtigt skøn.
 4)
 Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af sagsøgerens berettigede forventning og princippet om retssikkerhed
 Sagsøgeren gør her gældende, at Kommissionen ved afslaget om anmodningen om fortrolig behandling og ved afgørelsen om at offentliggøre den omtvistede version af afgørelsen har tilsidesat den berettigede forventning. Sagsøgeren har siden indgivelsen af sin anmodning om bødenedsættelse haft en forventning om fortrolighed vedrørende de overdragne oplysninger. Sagsøgeren støtter sin forventning på meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse og Kommissionens faste praksis og er af den opfattelse, at denne forventning er beskyttelsesværdig. Det fremgår endvidere, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning tilsidesættes, idet Kommissionen allerede i 2007 offentliggjorde en endelig ikke fortrolig version af afgørelsen og deri accepterede sagsøgerens ønsker om udeladelser. Sagsøgeren gør gældende, at der ikke foreligger noget retsgrundlag for en efterfølgende ændring af denne afgørelse, og heller ingen saglig begrundelse.
 5)
 Femte anbringende: Tilsidesættelse af kravet om formålsbegrænsning
 I forbindelse med dette anbringende gør sagsøgeren gældende, at anvendelsen af de i forbindelse med bødenedsættelser indgivne oplysninger til oplysning af offentligheden tilsidesætter de i artikel 28, stk. 1, i forordning nr. 1/2003 og punkt 48 i Kommissionens aktindsigtsmeddelelse (5) foreskrevne krav om formålsbegrænsning af disse oplysninger. Dette er i særdeleshed tilfældet, når denne anvendelse finder sted mere end seks år efter administrative procedures afslutning.
 (1) Afgørelse 2011/695/EU vedtaget af formanden for Europa-Kommissionen den 13.10.2011 om høringskonsulentens funktion og kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EUT L 275, s. 29).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel [101] og [102] [TEUF] (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (4) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EUT 2002 C 45, s. 3)
 (5) Kommissionens meddelelse om regler for indsigt i Kommissionens sagsakter i forbindelse med sager efter artikel 81 [EF] og 82 [EF], EØS-aftalens artikel 53, 54 og 57 og Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 (EUT 2005 C 325, s. 7).


text:
2.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 161/25
 Sagsøgeren har gjort gældende, at disse faktiske omstændighe- Det anføres, at efter undersøgelser foretaget af en konsulent,
 der begrunder indgivelse af en klage mod »X« ved den der bl.a. fastlagde hovedlinjerne for modernisering af den
 kompetente luxembourgske ret. pågældende sektor, blev det sagsøgende selskab af Kommissio-
 nen pålagt i en første fase at bistå den med formuleringen af et
 forslag til finansiering af de forskellige dele af ESSP-program-
 Ansættelsesmyndigheden har afvist at imødekomme sagsøge-
 met. Efter af finansieringsforslaget var blevet godkendt, blev
 rens anmodning om at give ham ret til at fremlægge samtlige
 selskabet i en anden fase pålagt at udforme referencekriterierne
 de dokumenter, der er vedlagt som bilag til stævningen, for en
 for de forskellige dele af ESSP-programmet, samt pålagt den
 luxembourgsk kriminalret såvel som alle andre relevante
 opgave at bistå de syriske støttemodtagere med vurderingen af
 dokumenter, der ikke er blevet fremsendt til ham. Denne
 prækvalifikationsmateriale og af de modtagne tilbud. Det
 afgørelse om afvisning udgør genstanden i nærværende sag.
 endelige ansvar for fastlæggelsen af referencekriterierne, for
 vurderingen af tilbuddene og for udformningen af kontrakter-
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at: ne påhvilede de syriske myndigheder under tilsyn af Kommis-
 sionen. Efter at der senere var udarbejdet detaljerede specifika-
 — Vedtægtens artikel 19 og 24 er tilsidesat. tioner for et system, der var tilpasset vilkårene i Syrien,
 offentliggjorde de syriske myndigheder en indkaldelse af tilbud
 — Artikel 6 og 13 i den europæiske konvention til beskyttel- på etablering af et edb-baseret OPS-system (Operation Planning
 se af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsret- System). I henhold til denne indkaldelse af tilbud blev der
 tigheder er tilsidesat. afgivet to tilbud, hvoraf det ene, som blev afgivet af sagsøgeren
 selv, lå langt under priserne i konkurrentens tilbud. Til sidst
 blev sagsøgerens tilbud valgt.
 Sagsøgeren har imidlertid anført, at selskabet mere end en
 måned efter underskrivelsen af kontrakten fik meddelelse om,
 at Kommissionen ikke længere var i stand til at godkende
 kontrakten, men uden nogen begrundelse. Faktisk fik selskabet
 Sag anlagt den 29. marts 2001 af Systems-Europe SA mod først kendskab til Kommissionens påståede begrundelse under
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber den for ombudsmanden iværksatte procedure.
 (Sag T-75/01) Til støtte for sine påstande gør det sagsøgende selskab
 gældende, at Kommissionens fejlagtige adfærd i sagen fremgår
 af en række handlinger, foranstaltninger og undladelser, som
 (2001/C 161/49) forekom under hele proceduren for tildeling af den pågældende
 kontrakt samt senere, efter at de syriske myndigheder havde
 underskrevet kontrakten.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. marts 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Systems-Europe SA, Bruxelles, ved
 advokaterne Bernard Jamoulle, Frédéric Louis og Anne Vallery.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Slettelse af sag T-349/99 (1)
 — Det Europæiske Fællesskab ved Kommissionen tilpligtes
 at betale Systems-Europe SA et beløb på 921 750 EUR. (2001/C 161/50)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse af 6. marts 2001 har formanden


text:
for Første
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Det sagsøgende selskab — som på tidspunktet for de faktiske besluttet, at sag T-349/99, Miroslav Miskovic mod Rådet for
 omstændigheder var en mellemstor, uafhængig belgisk virk- Den Europæiske Union, skal slettes af registeret.
 somhed, der drev rådgivende ingeniørvirksomhed inden for
 elektricitetsområdet, navnlig vedrørende edb-spørgsmål — har
 nedlagt påstand om erstatning for det tab, selskabet har lidt (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 som følge af Kommissionens angiveligt fejlagtige handlinger i
 forbindelse med et program for økonomisk støtte til moderni-
 sering af produktion og distribution af elektricitet i Syrien
 (ESSP-programmet).


text:
C 327/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.10.98
 MareÂs Salvador, Madrid, og med valgt adresse i Luxem- tale sagsùgeren dagpenge i henhold til artikel 10 i bilag VII
 bourg hos advokatfirmaet Lorang et AssocieÂs, 51, rue til vedtñgten i hele hans prùvetid og en måned efter prùve-
 Albert 1er, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- tidens udlùb, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 skaber (befuldmñgtigede: Ana Maria Alves Vieira og afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne K. Lenaerts
 Blanca VilaÂ Costa), hvori der er nedlagt påstand dels om, og J. D. Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 20. august
 at meddelelserne om de generelle udvñlgelsesprùver EUR/ 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 LA/97 og EUR/LA/98 (EFT C 62 A af 1.3.1996) annulle-
 res i medfùr af EF-traktatens artikel 173, stk. 4, dels om,
 at Kommissionen tilpligtes at ñndre sin vejledning for
 ansùgere, der ùnsker at deltage i en interinstitutionnel
 udvñlgelsesprùve eller en generel udvñlgelsesprùve Ð 1) Regionsudvalget frifindes, da sagen er åbenbart ugrun-
 navnlig ñndring af den vejledning, som fùlger med medde- det.
 lelser om udvñlgelsesprùver Ð samt annullation af andre
 af de offentliggjorte regler for adgang til stillinger ved De
 Europñiske Fñllesskabers institutioner, med den fùlge, at
 eksamensbeviset som teknisk ingeniùr (»Ingeniería TeÂc- 2) Hver part bñrer sine omkostninger.
 nica«) nñvnes blandt »de nationale uddannelsesbeviser,
 der giver adgang til de generelle udvñlgelsesprùver«, har
 Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman- (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 den, J. Azizi, og dommerne R. García-Valdecasas og M.
 Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den 20. juli 1998 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger. den 19. august 1998
 i sag T-160/97, Hans Gevaert mod Kommissionen for De
 (1) EFT C 180 af 22.6.1996. Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Tjenestemñnd Ð dom fra Retten Ð ansùgning om
 ñndret indplacering i lùnklasse Ð påstand om afvisning
 Ð vñsentlig ny omstñndighed Ð formaliteten)
 (98/C 327/45)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 20. august 1998 (Processprog: fransk)
 i sag T-132/97, Michael Collins mod Den Europñiske
 Unions Regionsudvalg (1)
 (Tjenestemñnd på prùve Ð dagpenge Ð varighed Ð I sag T-160/97, Hans Gevaert, tjenestemand i Kommissio-
 åbenbart ugrundet sag) nen for De Europñiske Fñllesskaber, Merelbeke (Belgien),
 ved advokat Nicolas LhoeÈst, Bruxelles, og med valgt
 (98/C 327/44)
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 rue de Cessange, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Gianluigi Valsesia og
 Christine Berardis-Kayser), angående en påstand om
 (Processprog: engelsk)
 annullation af Kommissionens afgùrelse af 26. august
 1996 om ikke at imùdekomme sagsùgerens ansùgning om
 ñndret indplacering i lùnklasse, har Retten (Fùrste Afde-
 ling), sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 I sag T-132/97, Michael Collins, tjenestemand ved Den merne J. Pirrung og P. Mengozzi; justitssekretñr: H. Jung,
 Europñiske Unions Regionsudvalg, Bruxelles, ved advokat den 19. august 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 Vassilis N. Akritidis, Athen og solicitor Jonathan R. Bran- således:
 ton, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 ArseÁne Kronshagen, 12, boulevard de la Foire, mod
 Den Europñiske


text:
Unions Regionsudvalg (befuldmñgtiget:
 Nicholas Forwood), angående en påstand om annullation
 af en afgùrelse truffet af Regionsudvalget om ikke at udbe- 1) Sagen afvises.
 ---pagebreak--- 24.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 327/25
 2) Hver part bñrer sine omkostninger. KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 (1) EFT C 228 af 26.7.1997. den 14. august 1998
 i sag T-44/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Ordningen for de oversùiske landes og territoriers associe-
 ring Ð afgùrelse 91/482/EéF og 97/803/EF Ð forordning
 (EF) nr. 2553/97 Ð begñring om forelùbige forholdsregler
 Ð intervention Ð uopsñttelighed Ð foreligger ikke)
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS (98/C 327/47)
 den 14. august 1998
 i sag T-43/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Rådet
 for Den Europñiske Union (Processprog: nederlandsk)
 (Ordningen for de oversùiske landes og territoriers associe-
 ring Ð afgùrelse 91/482/EéF og 97/803/EF Ð begñring
 om forelùbige forholdsregler Ð intervention Ð uopsñtte- I sag T-44/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV, Oranjestad
 lighed Ð foreligger ikke) (Aruba), ved advokat ved Nederlandenes Hoge Raad
 Gerard van der Wal, og med valgt adresse i Luxembourg
 (98/C 327/46)
 hos advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue, mod Kommissi-
 onen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget:
 Thomas van Rijn), stùttet af Rådet for Den Europñiske
 (Processprog: nederlandsk) Union (befuldmñgtigede: Jürgen Huber og Guus Hout-
 tuin), Kongeriget Spanien (befuldmñgtigede: Rosario Silva
 de Lapuerta og Monica Lopez-Monis Gallego) og Den
 Franske Republik (befuldmñgtiget: Claude Chavance),
 I sag T-43/98 R, Emesa Sugar (Free Zone) NV, Oranjestad angående en begñring, dels om udsñttelse af gennemfùrel-
 (Aruba), ved advokat ved Nederlandenes Hoge Raad sen af Kommissionens beslutning af 23. december 1997
 Gerard van der Waal, og med valgt adresse i Luxembourg (VI/51329) om afslag på sagsùgerens ansùgning om
 hos advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue, mod Rådet for udstedelse af importlicens med henblik på import af suk-
 Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: Jürgen Huber ker, dels om forelùbige forholdsregler, således at det forby-
 og Guus Houttuin), stùttet af Kommissionen for De Euro- des Kommissionen at anvende artikel 108b i Rådets afgù-
 pñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Thomas van Rijn), relse 91/482/EéF af 25. juli 1991 om de oversùiske landes
 Kongeriget Spanien (befuldmñgtigede: Rosario Silva de og territoriers associering med Det Europñiske ékonomi-
 Lapuerta og Monica Lopez-Monis Gallego) og Den Fran- ske Fñllesskab (EFT L 263 af 19.9.1991, s. 1), med senere
 ske Republik (befuldmñgtiget: Claude Chavance), ñndringer, og/eller Kommissionens forordning (EF)
 angående en begñring om delvis udsñttelse af gennem- nr. 2553/97 af 17. december 1997 om udstedelse af
 fùrelsen af Rådets afgùrelse 97/803/EF af 24. november importlicenser for visse produkter henhùrende under KN-
 1997 om midtvejsrevision af Rådets afgùrelse 91/482/EéF kode 1701, 1702, 1703 og 1704 med AVS-OLT-kumula-
 om de oversùiske landes og territoriers associering med tion af oprindelsen (EFT L 349 af 19.12.1997, s. 26), har
 Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab (EFT L 329 af Rettens prñsident den 14. august 1998 afsagt kendelse,
 29.11.1997, s. 50), har Rettens prñsident den 14. august hvis konklusion lyder således:
 1998 afsagt kendelse,


text:
hvis konklusion lyder således:
 1) Det tillades den arubanske regering at indtrñde i sagen
 1) Det tillades den arubanske regering at indtrñde i sagen om forelùbige forholdsregler til stùtte for sagsùgerens
 om forelùbige forholdsregler til stùtte for sagsùgerens påstande.
 påstande.
 2) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 2) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til fùlge.
 fùlge.
 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes. 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/60
 Rettens kendelse af 9. juni 2015 — Schumacher Packaging mod Kommissionen
 (Sag T-265/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og elektrointensive forbrugere - afgørelse om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter sagens anlæggelse - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 294/73)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Tyskland) (ved advokaterne H. Janssen og G.-R. Engel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. Luke og C. Maurer)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 4424 final af 18. december 2013 om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende foranstaltninger iværksat af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den begæring om intervention, som EFTA-Tilsynsmyndigheden har fremsat.
 3)
 Schumacher Packaging GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
C 131/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.6.2002
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har overholdt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 13 i 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 (1), idet den forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke
 ikke har givet Kommissionen nogen oplysninger om inden for den fastsatte frist har udstedt de nødvendige
 badevandskvaliteten i Frankrig i badesæsonen 1999. bestemmelser og truffet de nødvendige foranstaltninger
 for at efterkomme Kommissionens direktiv 2000/24/EF
 af 28. april 2000 (1) om ændring af bilagene til Rådets
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- direktiv 76/895/EØF, 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/
 ninger. 642/EØF om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for
 pesticidrester i og på korn, levnedsmidler af animalsk
 oprindelse og visse produkter af vegetabilsk oprindelse,
 herunder frugt og grøntsager.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har anført, at den arbejdsretlige konflikt, der
 hævdes at være baggrunden for den påtalte undladelse, ikke
 kan begrunde den. Selv om en begivenhed, der samtidig Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 frembyder tre kendetegn, nemlig at den skal være udefra
 kommende (i forhold til staten), uforudsigelig (med hensyn til
 dens opståen) og uafvendelig (med hensyn til dens virkninger) Da bestemmelserne i artikel 249, stk. 3, EF og artikel 10, stk. 1,
 i henhold til et generelt princip, der er fælles for medlemsstater- EF er bindende, er medlemsstaterne forpligtet til at gennemføre
 nes retsordener, er udtryk for force majeure, opfylder den i et direktiv, der er rettet til dem, således, at det ved udløbet af
 den foreliggende sag omtvistede arbejdsretlige konflikt ikke gennemførelsesfristen har fuld virkning i national ret. Den
 denne definition. Det forhold, at kontrolforanstaltningerne frist, der er fastsat i direktivets artikel 5, stk. 2, udløb den
 fortsat måtte blive foretaget på stedet, således som det kræves 31. december 2000, uden at Republikken Østrig havde udstedt
 i henhold til direktivet, kan ikke medføre, at Den Franske de nødvendige bestemmelser.
 Republik fritages for sine forpligtelser i henhold til direktivets
 artikel 13, der har et selvstændigt formål. Kommissionen har i
 øvrigt fastslået, at såvel ved udløbet af den i den begrundede (1) EFT 2000 L 107, s. 28.
 udtalelse fastsatte frist som ved indleveringen af stævningen
 har de franske myndigheder stadig ikke tilstillet Kommissionen
 nogen oplysninger om badevandskvaliteten i Frankrig i bade-
 sæsonen 1999.
 Sag anlagt den 9. april 2002 af Kommissionen for De
 (1) EFT L 31 af 5.2.1976, s. 1.
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-132/02)
 (2002/C 131/23)
 Sag anlagt den 9. april 2002 af Kommissionen for De Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. april
 Europæiske Fællesskaber mod Den Østrigske Republik 2002 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ved M. Patakia, som befuldmægti-
 get, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag C-131/02)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 (2002/C 131/22) følgende påstande:
 1.


text:
Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler det i henhold til Europa-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. april Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. februar
 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af
 De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissionens advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse beskikkelsen er opnået (1), idet det ikke har vedtaget de
 i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero, Kommissionens love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, kontor C 254, Kirchberg. for at efterkomme direktivet.
 ---pagebreak--- 1.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 131/13
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ninger.
 Fristen for gennemførelse af direktivet er udløbet den 29. maj
 1999.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter
 (1) EFT L 181 af 9.7.1997, s. 1.
 Gennemførelsesfristen udløb den 14. marts 2000.
 (1) EFT L 77 af 14.3.1998, s. 36.
 Sag anlagt den 16. april 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 (Sag C-142/02)
 (2002/C 131/25)
 Sag anlagt den 11. april 2002 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. april
 2002 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 (Sag C-135/02) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Patakia,
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (2002/C 131/24)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. april desat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til
 2002 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom- Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16. fe-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian bruar 1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af
 Schieferer, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg- advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor
 tiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar beskikkelsen er opnået (1), idet det ikke har vedtaget de
 Guerrero, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 C 254, Kirchberg. for at efterkomme direktivet.
 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: omkostninger.
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Europa-
 Parlamentets og Rådets direktiv 97/23/EF af 29. maj Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter
 1997 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes
 lovgivning om trykbærende udstyr (1), idet den ikke
 inden for den fastsatte frist har vedtaget de love eller Gennemførelsesfristen udløb den 14. marts 2000.
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet, henholdsvis ikke har givet Kom-
 missionen meddelelse herom.
 (1) EFT L 77 af 14.3.1998, s. 36.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/27
 Sag anlagt den 26. marts 2015 — Ben Ali mod Rådet
 (Sag T-149/15)
 (2015/C 262/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sirine (Cyrine) Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali (Tunis, Tunesien) (ved advokat S. Maktouf)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/72/FUSP af 31. januar 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 28, s. 62) og Rådets forordning (EU) nr. 101/2011 af 4. februar 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 31, s. 1), som regelmæssigt fornyet (1) og ændret (2) (herefter »de anfægtede afgørelser«), annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1. Første anbringende om et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren gør gældende, at i betragtning af de politiske forandringer, der har fundet sted i Tunesien, er begrundelsen for sanktionerne ikke længere gyldig.
 2. Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, idet den nationale straffesag, der er blevet indledt mod sagsøgeren, forhales, således at det ikke kan hævdes, at hun er genstand for en reel efterforskning for så vidt angår de overtrædelser, som har begrundet pålæggelsen af sanktioner.
 3. Tredje anbringende om utilstrækkelig begrundelse, idet den af Rådet angivne begrundelse for at opføre sagsøgeren på listen blot gentager det bagvedliggende rationale for sanktionerne.
 4. Fjerde anbringende om tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder, idet sagsøgeren har været genstand for en vilkårlig pålæggelse af foranstaltninger, som har til formål at lette den fremtidige konfiskation af aktiver. Således er sagsøgerens ejendomsret og uskyldsformodningen blevet tilsidesat.
 5. Femte anbringende om et åbenbart urigtigt skøn, idet den af Rådet angivne begrundelse og de nationale bestemmelser, der ligger til grund herfor, ikke stemmer overens med begrundelsen for sanktionerne.
 (1) Rådets afgørelse 2012/50/FUSP af 27.1.2012 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 27, s. 11) og Rådets afgørelse 2013/72/FUSP af 31.1.2013 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 32, s. 20).
 (2) Rådets afgørelse 2014/49/FUSP af 30.1.2014 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 28, s. 38) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 81/2014 af 30.1.2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 101/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 28, s. 2).


text:
13.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/15
 Sag anlagt den 22. august 2012 — France Télécom mod Kommissionen
 (Sag T-385/12)
 2012/C 311/20
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: France Télécom (Paris, Frankrig) (ved advokaterne S. Hautbourg og S. Cochard-Quesson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 9403 endelig af 20. december 2011, som under visse betingelser erklærer den statsstøtte, Den Franske Republik har gennemført til fordel for France Télécom i forbindelse med reformen af finansieringen af pensionerne til tjenestemandsansatte i France Télécom (statsstøtte nr. C 25/2008 (ex NN 23/2008)), forenelig med det indre marked.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører principalt retlige fejl og urigtige skøn samt tilsidesættelse af begrundelsespligten, da Kommissionen kvalificerede nedsættelsen af det arbejdsgiverbidrag, som skal betales til staten for pensionerne til tjenestemandsansatte i France Télécom, som statsstøtte i artikel 107, stk. 1, TEUF’s forstand. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået følgende fejl:
 —
 ved at konstatere, at der forelå en økonomisk fordel
 —
 ved at finde, at foranstaltningen er selektiv
 —
 ved at finde, at foranstaltningen er egnet til at fordreje konkurrencevilkårene, og
 —
 ved at konstatere, at der foreligger statsstøtte, selv om Kommissionen anerkender, at fordelen blev opvejet i hvert fald indtil den 31. december 2010 af betalingen af et ekstraordinært engangsbidrag.
 2)
 Det andet anbringende vedrører, subsidiært, retlige fejl og urigtige skøn, da Kommissionen betingede den påståede støttes forenelighed af overholdelsen af betingelserne i den anfægtede afgørelses artikel 2. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået disse retlige fejl ved at finde, at sagsøgeren var pålagt lavere sociale bidrag end konkurrenternes bidrag og ved at afvise at overføre fortilfældet »La Poste« på France Télécoms procedure.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører, subsidiært, retlige fejl og en tilsidesættelse af begrundelsespligten ved vurderingen af den periode, hvori den i afgørelsen fastlagte støtte opvejes af det ekstraordinære engangsbidrag. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har begået følgende fejl:
 —
 ved at medtage byrderne for kompensation og overkompensation i beregningen af reduktionen af de byrder, som følger af nedsættelsen af arbejdsgiverbidraget, og
 —
 ved at konstatere, at det ekstraordinære engangsbidrag skal kapitaliseres med en diskonteringssats på 5,53 % og ikke 7 %.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører, subsidiært, en tilsidesættelse af sagsøgerens processuelle rettigheder.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/27
 Sag anlagt den 21. september 2016 – C=Holdings mod EUIPO – Trademarkers (C=commodore)
 (Sag T-672/16)
 (2016/C 410/38)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: C=Holdings BV (Oldenzaal, Nederlandene) (ved advokaterne P. Maeyaert og K. Neefs)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Trademarkers NV (Antwerpen, Belgien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: C=Holdings BV
 Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »C=commodore« — International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 907 082
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 13. juli 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2585/2015-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som sagsøgerens klage afslås og sagen hjemvises til appelkammeret.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), og artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/17
 Sag anlagt den 23. oktober 2015 — Jenkinson mod Rådet m.fl.
 (Sag T-602/15)
 (2016/C 090/25)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Liam Jenkinson (Keery, Irland) (ved advokaterne N. de Montigny og J.-N. Louis)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS) og Den Europæiske Unions fælles aktion »EULEX Kosovo«
 Sagsøgerens påstande
 Principalt:
 – 1.
 Hvad angår de rettigheder, der følger af den privatretlige kontrakt:
 —
 Sagsøgerens kontraktforhold ændres til en tidsubegrænset kontrakt.
 —
 Det fastslås, at de sagsøgte har tilsidesat, deres kontraktlige forpligtelser og bl.a. tilsidesat pligten til at give varsel i forbindelse med, at en tidsubegrænset ansættelseskontrakt bringes til ophør.
 Følgelig fastslås det, at de sagsøgte som erstatning for det tab, der er lidt på grund af misbrug af på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter med heraf følgende lang tids usikkerhed for sagsøgeren og tilsidesættelsen af pligten til at give varsel om opsigelse af kontrakten:
 —
 Tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse for manglende overholdelse af opsigelsesvarslet på 176 601,55 EUR, beregnet på grundlag af hans anciennitet ved Den Europæiske Unions missioner.
 —
 Subsidiært, tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgørelse for manglende overholdelse af opsigelsesvarslet på 45 985,15 EUR, beregnet under hensyn til den tid, han har været i tjenesten hos den fjerde sagsøgte.
 —
 Det fastslås, at afskedigelsen af sagsøgeren er ulovlig og følgelig, at de sagsøgte tilpligtes at betale ham en erstatning, der efter ret og billighed er opgjort til 50 000 EUR.
 —
 Det fastslås, at de sagsøgte ikke har foranlediget udarbejdelse af de lovbestemte arbejdsretlige dokumenter i forbindelse med kontraktens ophør og
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100,00 EUR for hver dags forsinkelse at regne fra anlæggelsen af den foreliggende sag.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at tilsende sagsøgeren de lovbestemte arbejdsretlige dokumenter i forbindelse med kontraktens ophør.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale renter af de ovennævnte beløb, beregnet efter den belgiske lovbestemte sats.
 – 2.
 Hvad angår magtmisbrug og den eksisterende forskelsbehandling:
 —
 Det fastslås, at de tre første sagsøgte udsatte sagsøgeren for forskelsbehandling, uden nogen objektiv begrundelse herfor, under hans beskæftigelse ved de missioner, som disse havde oprettet, for så vidt angår hans vederlag, pensionsrettigheder og dertil knyttede ydelser, samt for så vidt angår hans sikkerhed for efterfølgende ansættelse.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren burde være blevet ansat som midlertidig ansat ved én af de tre sagsøgte.
 —
 Det tre første sagsøgte tilpligtes at erstatte sagsøgeren det løntab og det tab af pensionsrettigheder og dertil knyttede ydelser og privilegier, han blev påført ved ovennævnte tilsidesættelse af fællesskabsretten.
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren renter af disse beløb, beregnet efter den belgiske lovbestemte sats.
 —
 Der fastsættes en frist for parterne til at fastsætte den nævnte erstatning under hensyntagen til den lønklasse og det løntrin, som sagsøgeren burde have været ansat i, den gennemsnitlige lønstigning, sagsøgerens karriereudvikling og de ydelser som han således burde have fået i henhold til denne kontrakt som midlertidigt ansat, og der foretages en sammenligning


text:
af de opnåede resultater med den løn, som sagsøgeren faktisk har oppebåret.
 Subsidiært:
 —
 Det fastlås, at de sagsøgte har tilsidesat deres forpligtelser.
 —
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for det tab, der fulgte af de nævnte tilsidesættelser, der efter ret og billighed er opgjort til 150 000,00 EUR.
 Under alle omstændigheder:
 De sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført otte anbringender.
 1.
 Første anbringende om retsmisbrug begået af de sagsøgte ved anvendelsen af på hinanden følgende tidsbegrænsede kontrakter og disse sidstnævntes tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 2.
 Andet anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af beskyttelsen af arbejdstagerne i forbindelse med en kollektiv opsigelse.
 3.
 Tredje anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af princippet om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling.
 4.
 Fjerde anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at blive hørt.
 5.
 Femte anbringende om den retsusikkerhed, som de sagsøgte udsatte sagsøgeren for, og disse sidstnævntes tilsidesættelse af retten til god forvaltning.
 6.
 Sjette anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af princippet om høring af personalerepræsentanterne.
 7.
 Syvende anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af den europæiske kodeks for god forvaltningsskik.
 8.
 Ottende anbringende om de sagsøgtes tilsidesættelse af arbejdstagernes ret til fri bevægelighed.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. maj 2006 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mod Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-217/04) (1)
 (Forordning (EF) nr. 460/2004 - Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed - valg af hjemmel)
 (2006/C 143/16)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved M. Bethell, som befuldmægtiget, bistået af Lord Goldsmith og N. Paines, QC, og barrister T. Ward)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved K. Bradley og U. Rösslein, som befuldmægtigede), Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Veiga og A. Lopes Sabino, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for de andre parter i sagen: Republikken Finland (ved T. Pynnä og A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtigede), Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Benyon og M. Shotter, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 460/2004 af 10. marts 2004 om oprettelse af et europæisk agentur for net- og informationssikkerhed (EFT L 77, s. 1) — valg af retsgrundlag
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.
 3)
 Republikken Finland og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 201 af 7.8.2004.


text:
Nr . C 46/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17 . 2 . 96
 Appel iværksat den 13 . december 1995 af 1 . Antillean Rice Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Mills NV, 2. European Rice Brokers AVV og 3 . Guyana
 Investments AVV til prøvelse af dom afsagt den 14 . sep
 tember 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 Instans ( Fjerde Udvidede Afdeling ) i de forenede sager fjerde del og/eller traktatens artikel 190 og/eller OLT
 T-480/93 og T-483/93 , 1 . Antillean Rice Mills NV, 2 . Tra afgørelsen ( 3 ), eller i hvert fald af fællesskabsrettens
 ding & Shipping Co., Ter Beek BV, 3 . European Rice almindeligt gældende principper, idet Retten har udtalt
 Brokers AVV, 4. Alesia Curagao NV og 5 . Guyana Invest og bestemt som beskrevet i den appellerede doms
 ments AVV mod Kommissionen for De Europæiske Fælles præmis 90 til og med 97, navnlig idet Retten har
 skaber, støttet af Rådet for Den Europæiske Union, Den statueret, at Rådet er berettiget til i gennemførelsesbe
 Franske Republik og Den Italienske Republik slutninger i henhold til artikel 136, stk . 2, at indsætte
 ( Sag C-390/95 P) bestemmelser om beskyttelsesforanstaltninger, som
 muliggør begrænsninger af den frie indførsel af land
 ( 96/C 46/10 ) brugsvarer fra OLT.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 13 . december 1995 iværksat appel af 1 . Antillean Rice Mills — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 NV, 2 . European Rice Brokers AW og 3 . Guyana Invest fjerde del og/eller traktatens artikel 190 og/eller OLT
 ments AW, ved advokaterne P. Glazener og W. Knibbeler, afgørelsen eller i hvert fald af fællesskabsrettens almin
 Rotterdam, og advokat J. Pel . Amsterdam, og med valgt deligt gældende principper, idet Retten har udtalt og
 adresse i Luxembourg hos advokat N. Loesch, 11 , rue bestemt som anført i den her appellerede doms præ
 Goethe, til prøvelse af dom afsagt den 14 . december 1995 af mis 1 19 til og med 131 , navnlig idet Retten har statueret,
 at Kommissionen kunne komme til det resultat, at der
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde
 Udvidede Afdeling ) i de forenede sager T-480/93 og var opstået vanskeligheder som ville kunne medføre en
 T-483/93 , 1 . Antillean Rice Mills NV, 2 . Trading & Ship forringelse af dyrkning af Indica-ris i Fællesskabet.
 ping Co., Ter Beek BV, 3 . European Rice Brokers AW,
 4 . Alesia Curacao NV og 5 . Guyana Investments AW mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af OLT-afgø
 relsens artikel 109, stk . 2 , eller i hvert fald af fælles
 Rådet for Den Europæiske Union, Den Franske Republik og
 Den Italienske Republik. skabsrettens almindeligt gældende principper, idet Ret
 ten har udtalt og bestemt som anført i den appellerede
 doms præmis 149, 150 og 151 , navnlig idet Retten har
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : statueret, at mindsteprisen


text:
i den anden beslutning ikke
 gik ud over, hvad der var absolut nødvendigt i den i
 artikel 109 , stk . 2 , forudsatte betydning.
 1 . Den appellerende dom (') ophæves, for så vidt der ikke
 fuldt ud er givet sagsøgerne medhold i deres på
 stande .
 — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 artikel 190 og/eller traktatens artikel 215. eller i hvert
 2 . Der gives sagsøgende fuldt ud medhold i de påstande, de fald af fællesskabsrettens almindeligt gældende princip
 allerede har nedlagt for Retten ( 2 ), navnlig: per, idet Retten har udtalt og bestemt som anført i den
 appellerede doms præmis 41 og 177 til og med 186 ,
 2.1 . Kommissionens beslutning 93/127/EØF af 25 . fe navnlig idet Retten har statueret, at Fællesskabet under
 bruar 1993 om indførelse af beskyttelsesforan de foreliggende omstændigheder kun kan ifalde ansvar,
 staltninger vedrørende ris med oprindelse i De såfremt der foreligger en tilstrækkeligt kvalificeret kræn
 Nederlandske Antiller og Kommissionens beslut kelse af en højere retsregel til beskyttelse af private.
 ning 93/21 l /EØF af 13 . april 1993 om ændring af
 beslutning 93/127/EØF om indførelse af beskyt
 telsesforanstaltninger vedrørende ris med oprin — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 delse i De Nederlandske Antiller annulleres i deres artikel 190 og/eller traktatens artikel 215 eller i hvert
 helhed . fald af fællesskabsrettens almindeligt gældende princip
 per, idet Retten har udtalt og bestemt som anført i den
 2.2 . Fællesskabet tilpligtes at erstatte sagsøgerne den appellerede doms præmis 190 til og med 194, navnlig
 skade, de har lidt som følge af disse beslutnin idet Retten har undladt at prøve, om der har været tale
 ger .
 om en kvalificeret krænkelse af fællesskabsretten, og
 endvidere ved at Retten med urette ved vurderingen af de
 anfægtede beslutninger har lagt afgørende vægt på en
 2.3 . Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne bestemmelse udstedt af De Nederlandske Antiller.
 i appelsagen og i sagen for Retten i Første
 Instans .
 — Tilsidesættelse og/eller urigtig anvendelse af traktatens
 3 . Sagsøgerne har principalt begæret, at Domstolen i artikel 190 og/eller artikel 215 eller i hvert fald af
 henhold til artikel 54 i statutten for Domstolen selv fællesskabsretten almindeligt gældende principper, idet
 træffer endelig afgørelse, subsidiært at den hjemviser Retten har udtalt og bestemt som anført i den appelle
 den til Retten til afgørelse . rede doms præmis 207, navnlig idet Retten til sin
 ---pagebreak--- 17. 2. 96 | DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 46/7
 konstatering af, at det pågældende tab ikke på nogen fornødne kompetence — også må kræves, at den
 måde var uforudsigeligt, knytter den konklusion, at forholdsregel, der ønskes truffet, skal ( kunne ) få vir
 appellanternes tab ikke overskrider de økonomiske kning i den pågældende kontraherende stat, indebærer
 risici, som er forbundet med virksomhed i denne dette da , at den begærede afgørelse skal kunne fuldbyr
 sektor . des i den kontraherende stat, og er det da nødvendigt, at
 denne betingelse er opfyldt på det tidspunkt, hvor kravet
 (') EFT


text:
nr . C 286 af 28 . 10 . 1995 , s . 10 . om den foreløbige foranstaltning fremsættes, eller er det
 ( 2 ) EFT nr . C 171 af 22 . 6 . 1993 , s . 11 , jf. s . 12 . tilstrækkeligt, at det må forventes, at betingelsen vil
 ( 3 ) Rådets afgørelse 91 /482/EØF af 25 . juli 1991 ( EFT 1991 L263 , være opfyldt på et senere tidspunkt ?
 s . 1 ).
 4 ) Falder den adgang, der i henhold til artikel 289 ff. i
 Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering ( den neder
 landske civilproceslov ) består til af uopsættelige grunde
 og på forhånd at fremsætte begæring for Arrondisse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom mentsrechtbank's præsident om en umiddelbart gæl
 afsagt den 8 . december 1995 af Hoge Raad der Nederlanden dende forholdsregel, ind under udtrykket » foreløbige
 i sagen Van Uden Maritime BV, som også driver virksom retsmidler « i EF-domskonventionens artikel 24 ?
 hed under navnet Van Uden Africa Line, mod 1 . Komman
 ditgesellschaft in Firma Deco-Line, Peter Determann KG,
 2 . Peter Determann 5 ) Skal spørgsmål 4 besvares anderledes, såfremt der er
 anlagt en hovedsag eller kan anlægges en hovedsag og
 ( Sag C-391/95 )
 har det i bekræftende fald betydning, at der i det
 ( 96/C 46/ 11 ) konkrete tilfælde var indledt en voldgiftssag ?
 Ved dom afsagt den 8 . december 1995 , indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 14 . december 1995 , har Hoge Raad 6 ) Skal spørgsmål 4 besvares anderledes, såfremt den
 der Nederlanden i sagen Van Uden Maritime BV, som også forholdsregel , der er nedlagt påstand om i sagen om
 driver virksomhed under navnet Van Uden Africa Line, mod foreløbige forholdsregler, er, at modparten tilpligtes at
 1 . Kommanditgesellschaft in Firma Deco-Line , Peter Deter opfylde en betalingsforpligtelse som omtalt i spørg
 smål 1 ?
 mann KG, 2 . Peter Determann, forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 7 ) Såfremt spørgsmål 4 skal besvares bekræftende, skal
 artikel 24 — i tilfælde hvor » en ret i en anden
 1 ) Såfremt en forpligtelse til betaling af, hvad der skyldes i kontraherende stat i medfør af denne konvention er
 henhold til en kontrakt, skal opfyldes i en kontra kompetent til at påkende sagens realitet « — og navnlig
 herende stat — således at fordringshaveren ifølge henvisningen i artikel 24 til de » foreløbige, herunder
 EF-domskonventionens artikel 5 , nr. 1 , kan sagsøge sikrende retsmidler, der er fastsat i en kontraherende
 skyldneren, der ikke har opfyldt sin forpligtelse, ved stats lovgivning «, da forstås således, at den ret, der
 retterne i den pågældende kontraherende stat med behandler sagen om foreløbige forholdsregler ( uden
 påstand om opfyldelse af forpligtelsen, også selv om videre ) har den fornødne kompetence, såfremt den er
 skyldneren har bopæl på en anden kontraherende stats kompetent efter de nationale kompetenceregler, også
 område —


text:
har retterne i den førstnævnte stat da tillige selv om der er tale om bestemmelser som dem, der er
 ( og uden videre ) kompetence til at påkende et af nævnt i EF-domskonventionens artikel 3 , stk . 2 , eller er
 fordringshaveren over for skyldneren fremsat krav retten da kun kompetent, såfremt yderligere betingelser
 under en sag om foreløbige forholdsregler, som går ud er opfyldt, f.eks . at den begærede foreløbige forholds
 på, ved hjælp af en umiddelbart gældende forholdsregel regel skal ( kunne ) få virkning i den pågældende kontra
 og på forhånd, at opnå , at skyldneren pålægges at herende stat ?
 betale, hvad han — ifølge den retsinstans der behandler
 sagen om foreløbige forholdsregler — med stor sand
 synlighed skylder fordringshaveren, eller gælder der da 8 ) Såfremt spørgsmål 7 skal besvares således, at det også er
 med hensyn til , om den retsinstans, der skal træffe en betingelse for, at den ret, der behandler sagen om
 afgørelse om de foreløbige forholdsregler, har den foreløbige forholdsregler, har den fornødne kompe
 fornødne kompetence, yderligere betingelser, f.eks. at tence, at den begærede forholdsregel skal ( kunne ) få
 den begærede foreløbige forholdsregel skal ( kunne ) få virkning i den pågældende kontraherende stat, indebæ
 virkning i den pågældende kontraherende stat ? rer dette da, at den afgørelse, som ønskes truffet, skal
 kunne fuldbyrdes i den kontraherende stat, og er det da
 2 ) Skal spørgsmål 1 besvares anderledes, såfremt den af nødvendigt, at denne betingelse er opfyldt på det
 parterne indgåede kontrakt indeholder en voldgifts tidspunkt, hvor kravet om en foreløbig forholdsregel
 klausul, og har det i bekræftende fald betydning, hvor fremsættes, eller er det tilstrækkeligt, at det må forven
 voldgiften ifølge klausulen skal finde sted ? tes, at den vil blive opfyldt på et senere tidspunkt ?
 3 ) Såfremt spørgsmål 1 skal besvares således, at det — for
 at retten i sagen om foreløbige forholdsregler har den


text:
C 200/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 M. Patakia og G. Bisogni) mod Den Italienske Republik Sadam Castiglionese SpA, Bologna, Sadam Abruzzo SpA,
 (befuldmægtigede: U. Leanza, bistået af O. Fiumara), angående Bologna, Zuccherificio del Molise SpA, Termoli (Italien) og
 en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (SFIR), Cesena
 tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens artikel 52 og 59 (Italien) ved avvocati V. Cerulli Irelli, G. Pittalis og G. Fanzini,
 (efter ændring nu artikel 43 EF og 49 EF) ved at indføre angående appel af kendelse afsagt den 8. december 1998 af De
 restriktioner, der hindrer udøvelsen af virksomhed som færd- Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Udvidede
 selskonsulent, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af Afdeling) i sag T-39/98, Sadam Zuccherifici m.fl. mod Rådet
 afdelingsformar C. Gulmann, og dommerne V. Skouris, R. (Sml. II, s. 4207), som berigtiget ved kendelse af 29. januar
 Schintgen (refererende dommer), N. Colneric og J.N. Cunha 1999 (ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvori der er nedlagt
 Rodrigues; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, påstand om ophævelse af den første kendelse — den anden
 den 29. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (befuld-
 mægtigede: J. Carbery og I. Dı́ez Parra) — har Domstolen
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La
 påhviler den i medfør af EF-traktatens artikel 52 og 59 (efter Pergola, og dommerne D.A.O. Edward og C.W.A. Timmermans
 aendring nu artikel 43 EF og 49 EF), ved i henhold til (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justits-
 legge no 264/91, disciplina dell’actività di consulenza per la sekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 31. maj 2001 afsagt
 circolazione dei mezzi di trasporto (lov nr. 264 om virksomhed dom, hvis konklusion lyder således:
 som færdselskonsulent) af 8. august 1991, under strafansvar
 at betinge udøvelsen af virksomhed som færdselskonsulent af 1) Appellen forkastes.
 besiddelsen af en administrativ tilladelse og ved at betinge
 udstedelsen af denne af, at statsborgere fra de andre medlemssta- 2) Sadam Zuccherifici, divisione della SECI — Società Esercizi
 ter har bopæl i Italien og stiller en kaution. Commerciali Industriali SpA, Sadam Castiglionese SpA,
 Sadam Abruzzo SpA, Zuccherificio del Molise SpA og Società
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger. Fondiaria Industriale Romagnola SpA (SFIR) betaler sagens
 omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 (1) EFT C 100 af 10.4.1999.
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling) af 31. maj 2001
 af 31. maj 2001 i sag C-43/99, Ghislain Leclere og Alina Deaconescu mod
 Caisse nationale des prestations familiales [anmodning om
 i sag C-41/99 P, Sadam Zuccherifici, divisione della SECI præjudiciel afgørelse fra Conseil supérieur des assurances
 — Società Esercizi Commerciali Industriali SpA m.fl. mod sociales (Luxembourg)] (1)
 Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (»Forordning (EØF) nr. 1408/71 og nr. 1612/68 — moder-
 skabs- barsels- og børnepasningsydelse fra Luxembourg —
 (»Appel — sukker — forordning (EF) nr. 2613/97 —
 bopælskrav — rettighederne for en pensionist, der ikke er
 støtte til


text:
producenter af sukkerroesukker — indstilling
 bosat i den medlemsstat, der er kompetent med hensyn til
 — produktionsåret 2001/2002 — annullationssøgsmål —
 pensionen — familieydelser og børnetilskud — begrebet
 fysiske eller juridiske personer — afvisning«)
 »arbejdstager« og »social fordel««)
 (2001/C 200/42) (2001/C 200/43)
 (Processprog: italiensk) (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-41/99 P, Sadam Zuccherifici, divisione della SECI — I sag C-43/99, angående en anmodning, som Conseil supérieur
 Società Esercizi Commerciali Industriali SpA, Bologna (Italien), des assurances sociales (Luxembourg) i medfør af EF-traktatens
 ---pagebreak--- 14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/25
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i 5) En invalidepensionist, der er bosat i en anden medlemsstat end
 den for nævnte ret verserende sag, Ghislain Leclere og Alina den, der udreder hans pension, er ikke en arbejdstager som
 Deaconescu mod Caisse nationale des prestations familiales, at omhandlet i artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende dels fortolkningen af af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
 artikel 48 og 51 i EF-traktaten (efter ændring nu artikel 39 EF inden for Fællesskabet og har kun rettigheder som arbejdstager
 og 42 EF), af artikel 1, litra u, 10a, 73 og 77 i Rådets i kraft af sin tidligere beskæftigelse.
 forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse
 af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden (1) EFT C 100 af 10.4.1999.
 for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28,
 s. 1), samt af artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68
 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
 inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467), og dels gyldighe-
 den af artikel 1, litra u, i), og 10a, samt bilag I og II til
 forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved Rådets
 forordning nr. 118/97, har Domstolen, sammensat af præsi-
 denten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene C. Gul- DOMSTOLENS KENDELSE
 mann og A. La Pergola, samt dommerne D.A.O. Edward,
 J.-P. Puissochet (refererende dommer), P. Jann, R. Schintgen, (Femte Afdeling)
 N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og C.W.A. Tim-
 mermans; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: afde-
 lingschef D. Louterman-Hubeau, den 31. maj 2001 afsagt af 26. oktober 2000
 dom, hvis konklusion lyder således:
 i sag C-165/99, Republikken Østrig mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Søgsmål for sent anlagt — afvisning«)
 1) Gennemgangen af det første spørgsmål ha intet frembragt, der
 kan anfægte gyldigheden af artikel 1, litra u, i), eller af bilag II (2001/C 200/44)
 til Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971
 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
 flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved (Processprog: tysk)
 Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, for
 så vidt som


text:
disse bestemmelser ikke er til hinder for et
 bopælskrav som forudsætning for at opnå de luxembourgske (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 prænatale ydelser samt barselsydelser. gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-165/99, Republikken Østrig (befuldmægtiget: H. Dossi,
 bistået af advokat M. Schütte) mod Kommissionen for De
 2) Bilag IIa til forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og
 ved forordning nr. 118/97 er ugyldigt, for så vidt som der i D. Triantafyllou), angående en påstand om annullation af
 punkt I. Luxembourg, litra b, er medtaget den luxembourgske Kommissionens beslutning 1999/779/EF af 3. februar 1999
 moderskabsydelse. om den støtte som Østrig yder i form af fritagelse for
 drikkevareafgift på vin og andre gærede drikkevarer, som
 sælges direkte på produktionsstedet til forbrug (EFT L 305,
 s. 27), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet
 3) En ydelse som den luxembourgske børnepasningsydelse er ikke
 (refererende dommer), P. Jann, L. Sevón og C.W.A. Timmer-
 omfattet af de familieydelser, der i henhold til artikel 77 i
 mans; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass,
 forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forord-
 den 26. oktober 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 ning nr. 118/97, skal udredes til personer, der modtager
 således:
 pension eller rente i anledning alderdom, invaliditet, arbejds-
 ulykke elIer erhvervssygdom, uanset i hvilken medlemsstat de er
 bosat. 1) Sagen afvises.
 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 4) En invalidepensionist kan ikke af artikel 73 i forordning (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning
 nr. 118/97, udlede en ret til andre former for børnetilskud, end
 de familieydelser, der er omhandlet i forordningens artikel 77.