text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/16
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. oktober 2006 — Ákos Nádasdi mod Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-290/05), Ilona Németh mod Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-333/05) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — Republikken Ungarn)
 (Forenede sager C-290/05 og C-333/05) (1)
 (Interne afgifter - registreringsafgift på motorkøretøjer - brugte motorkøretøjer - import)
 (2006/C 294/27)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Bács-Kiskun Megyei Bíróság, Hajdú-Bihar Megyei Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ákos Nádasdi (sag C-290/05), Ilona Németh (sag C-333/05)
 Sagsøgte: Vám- és Pénzügyőrség Észak-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-290/05) og Vám- és Pénzügyőrség Dél-Alföldi Regionális Parancsnoksága (sag C-333/05)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hajdú-Bihar Megyei Bíróság — fortolkning af EF-traktatens artikel 90, stk. 1 — registreringsafgift, der påhviler køretøjer ved deres første ibrugtagning i medlemsstaten, men som ikke påhviler brugte biler, der var taget i brug i medlemsstaten før den 1. februar 2004, og hvilken afgift beregnes uafhængigt af bilens værdi
 Konklusion
 1)
 En afgift som den, der i Ungarn er indført ved lov nr. CX/2003 om registreringsafgift, og som ikke pålægges personbiler som følge af, at de passerer grænsen, udgør ikke en told ved indførsel eller en afgift med tilsvarende virkning i den i artikel 23 EF og artikel 25 EF forudsatte betydning.
 2)
 Artikel 90, stk. 1, EF skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en afgift som den, der er indført ved registreringsafgiftsloven, for så vidt som
 —
 den opkræves af brugte køretøjer, når de første gang tages i brug på en medlemsstats område, og
 —
 dens størrelse, der udelukkende fastsættes på grundlag af køretøjernes tekniske egenskaber (motortype, cylindervolumen) og i henhold til en klassificering i kategorier, der er bestemt af miljøhensyn, beregnes, uden at der tages hensyn til køretøjernes værdiforringelse, på en sådan måde at afgiften, når den finder anvendelse på brugte køretøjer, der er importeret fra andre medlemsstater, overstiger størrelsen af den registreringsafgift, der indgår i restværdien af lignende brugte køretøjer, der allerede er blevet indregistreret i importmedlemsstaten.
 En sammenligning med brugte køretøjer, der er taget i brug i den pågældende medlemsstat, før denne afgift blev indført, er irrelevant.
 3)
 Artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag er ikke til hinder for opkrævning af en afgift som den, der blev indført ved registreringsafgiftsloven, hvis afgiftsgrundlag ikke er omsætningen, og som i samhandelen mellem medlemsstaterne ikke giver anledning til formaliteter ved varens passage af grænsen.
 (1) EUT C 296 af 26.11.2005
 EUT C 315 af 10.12.2005.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 20. marts 2017 — Manuela Maturi m.fl. mod Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
 (Sag C-142/17)
 (2017/C 249/25)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini og Loredana Barbanera
 Sagsøgt: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
 Præjudicielt spørgsmål
 Er en national bestemmelse som artikel 3, stk. 7, i lovdekret nr. 64 af 30. april 2010, der er ophøjet til lov nr. 100 af 29. juni 2010, hvorefter »pensionsalderen for arbejdstagere inden for underholdningsbranchen, som henhører under kategorien ballerinaer, for mænd og kvinder er fastsat til 45 år med den følge, at den omregningskoefficient, der er omhandlet i artikel 1, stk. 6, i lov nr. 335 af 8. august 1995 vedrørende den øvre aldersgrænse, finder anvendelse på de arbejdstagere, som fuldt ud er omfattet af den blandede ordning eller den bidragsbaserede ordning. I to år efter ikrafttrædelsen af denne bestemmelse har de omhandlede arbejdstagere, som er ansat på ubegrænset tid, og som har nået eller har passeret pensionsalderen mulighed for at forlænge deres ansættelse årligt med henblik på at forblive i tjenesten. Der skal gøres brug af denne mulighed ved indgivelse af en ansøgning til ENPALS senest to måneder efter datoen for bestemmelsens ikrafttræden, eller tre år efter opnåelse af retten til pension, jf. dog den øvre grænse for alderspension, som er 47 år for kvinder og 52 for mænd«, i strid med det i direktiv 2006/54 (1) og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (artikel 21) omhandlede forbud mod forskelsbehandling på grundlag af alder?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5.7.2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning) (EUT L 204, s. 23).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
23.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/12
 Rettens dom af 8. maj 2012 — Mizuno mod KHIM — Golfino (G)
 (Sag T-101/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket G - det ældre EF-figurmærke G+ - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 184/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Mizuno KK (Osaka, Japan) (ved advokaterne T. Raab og H.R. Lauf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved R. Manea, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Golfino AG (Glinde, Tyskland)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. december 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 821/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Golfino AG og Mizuno KK
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Mizunu KK betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 120 af 16.4.2011.


text:
C 7/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Er lastbiler, som ikke er udformet til landevejskørsel, og som
 afsagt den 4. november 2002 af Rechtbank van Eerste er bestemt til transport og losning af materialer, og som
 Aanleg, Antwerpen, i sagen NV Transport Service mod derudover navnlig er forsynet med en kompliceret, mangesidig
 1. den belgiske stat og 2. BVBA Bea Cars og præcis tippefunktion, udelukket fra begrebet dumper i
 position 8704 10 i FTT?
 (Sag C-395/02)
 (2003/C 7/24)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Ved dom afsagt den 4. november 2002, indgået til Domstolens afsagt den 6. november 2002 af Cour d’appel de Bruxelles,
 Justitskontor den 11. november 2002, har Rechtbank van 2. Afdeling, i sagen Clinique La Ramée ASBL og Winter-
 Eerste Aanleg, Antwerpen, i sagen NV Transport Service mod thur Europe Assurance SA mod Jean-Pierre Riehl og
 1. den belgiske stat og 2. BVBA Bea Cars forelagt De Rådet for Den Europæiske Union
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sag C-397/02)
 Er princippet om merværdiafgiftens neutralitet til hinder for,
 at en medlemsstat efterfølgende kan opkræve moms hos en (2003/C 7/26)
 afgiftspligtig, der med rette eller urette har udstedt en faktura i
 henhold til reglerne om momsfritagelse i forbindelse med
 levering inden for Fællesskabet (artikel 39a i den belgiske
 momslov), når det er oplyst, at momsen er blevet betalt af den
 endelige forbruger, og at udstederen af fakturaen til den Ved dom afsagt den 6. november 2002, indgået til Domstolens
 endelige forbruger har overført momsbeløbet til medlems-
 Justitskontor den 11. november 2002, har Cour d’appel de
 staten? Bruxelles, 2. Afdeling, i sagen Clinique La Ramée ASBL og
 Winterthur Europe Assurance SA mod Jean-Pierre Riehl og
 Rådet for Den Europæiske Union forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 Skal artikel 85a i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske
 Fællesskaber, som affattet ved artikel 2 og 3 i Rådets forordning
 (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 (1) af 29. februar 1968, samt
 de forordninger, som har ændret bestemmelsen, fortolkes
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom således, at bestemmelsen giver Fællesskaberne ret til at kræve,
 afsagt den 6. november 2002 af Gerectshof Amsterdam at en tredjemand, som er ansvarlig for en tjenestemands død,
 (Afdelingen for Toldsager) i sagen DFDS BV mod Inspec- erstatter den efterladtepension, som den efterladte ægtefælle
 teur Belastingdienst Douanedistrict Rotterdam har fået udbetalt, i sin helhed, i henhold til vedtægtens
 artikel 79 og 79a, når det i de bestemmelser, som finder
 anvendelse på erstatningskravet, er fastsat, at retten til efterlad-
 (Sag C-396/02) tepension er uafhængig af forpligtelsen for den, der har begået
 en uretmæssig handling, til at erstatte den herved lidte skade
 fuldt ud, og når den skade, den efterladte ægtefælle har lidt
 som følge af tabet af den afdøde ægtefælles indtægter, er mindre
 (2003/C 7/25) end det beløb, denne har fået udbetalt i efterladtepension?
 (1 ) Rådets forordning (EØF, Euratom, EKSF) nr. 259/68 af 29.2.1968
 om vedtægten


text:
for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og
 Ved dom afsagt den 6. november 2002, indgået til Domstolens om ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i disse Fællesskaber
 Justitskontor den 11. november 2002, har Gerectshof Amster- samt om særlige midlertidige foranstaltninger for tjenestemænd i
 dam (Afdelingen for Toldsager) i sagen DFDS BV mod Kommissionen (EFT 1968 I, s. 30).
 Inspecteur Belastingdienst Douanedistrict Rotterdam forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:


text:
C 258/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN 1) Sagen afvises.
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 26. juni 1998 2) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse om begñringen
 i sag T-262/97 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen om intervention.
 for De Europñiske Fñllesskaber
 (Forelùbige forholdsregler Ð afvisning) 3) Sagsùgeren betaler sagsùgtes omkostninger.
 (98/C 258/64)
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-262/97 R, Anthony Goldstein, London, ved solici-
 tor Raymond St. John Murphy, mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Richard Sag anlagt den 9. juni 1998 af Interporc Im- und Export
 Lyall), angående en anmodning om forelùbige forholdsreg- GmbH mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 ler i forbindelse med Kommissionens beslutning om ikke skaber
 at trñffe de af sagsùgeren begñrede forelùbige foranstalt- (Sag T-92/98)
 ninger, har Rettens prñsident den 26. juni 1998 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således: (98/C 258/66)
 (Processprog: tysk)
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 fùlge.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 9. juni 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 2) Sagsùgeren betaler omkostningerne i forbindelse med De Europñiske Fñllesskaber af Interporc Im- und Export
 begñringen om forelùbige forholdsregler. GmbH, Hamburg, ved og med valgt adresse hos advokat
 Georg M. Berrisch, advokatfirmaet Schön Nolte Finkeln-
 burg & Clemm, 33, rue PeÁre de Deken, Bruxelles.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Ð Den anfñgtede afgùrelse annulleres.
 den 25. maj 1998
 i sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd mod Kommis- Ð Subsidiñrt annulleres den anfñgtede afgùrelse, for så
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) vidt som sagsùgeren ikke allerede under sag T-50/96
 (Annullationssùgsmål Ð meddelelse om indledning af en har fået udleveret de dokumenter, sagsùgeren havde
 antidumpingprocedure Ð afvisning) begñret aktindsigt i.
 (98/C 258/65)
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 I sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd, Manchester
 For så vidt angår sagens baggrund henvises til sag T-124/
 (Det Forenede Kongerige), ved barrister Fiona M. Carlin,
 96, Interporc Im- und Export GmbH mod Kommissionen
 Nordirland, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo-
 for De Europñiske Fñllesskaber (1). Ved dom af 6. februar
 katerne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt,
 1998 (2) annullerede Retten bl.a. Kommissionens afgùrelse
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 af 29. maj 1996 om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (befuldmñgtigede: Viktor Kreuschitz og Nicholas Khan),
 nñrmere angivne dokumenter, som Kommissionen ligger
 hvori der er nedlagt påstand om annullation af en medde-
 inde med.
 lelse om indledning af en antidumpingprocedure vedrù-
 rende indfùrsel af ubleget stof af bomuld med oprindelse i
 Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pa- Nñrvñrende sag er anlagt til prùvelse af Kommissionens
 kistan og Tyrkiet, som blev offentliggjort den 11. juli 1997 seneste afgùrelse om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (EFT C 210 af 20.7.1996, s. 12), har Retten (Tredje Udvi- dokumenter, som Kommissionen ligger inde med.
 dede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili,
 og dommerne C. P. BrieÈt, K. Lenaerts, A.


text:
Potocki og J. D.
 Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 25. maj 1998 afsagt I den anfñgtede afgùrelse har Kommissionens generalse-
 kendelse, hvis konklusion lyder således: kretñr inddelt de dokumenter, sagsùgeren har begñret akt-
 ---pagebreak--- 15.8.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 258/37
 indsigt i, i to grupper, nemlig 1) dokumenter, der er udfñr- sagsùgeren på listen over egnede ansùgere, den af
 diget af medlemsstaterne og de argentinske myndigheder, Kommissionens kompetente myndighed trufne beslut-
 og 2) kommissionsdokumenter: ning om at godkende og stadfñste den nñvnte liste,
 den stiltiende afvisning af den administrative klage R/
 For så vidt angår den fùrste gruppe har Kommissionen 056/98 og alle hermed forbundne gennemfùrelsesakter
 anbefalet sagsùgeren at rette direkte henvendelse til med- fra Kommissionens side annulleres.
 lemsstaterne og de berùrte myndigheder for at få udleveret
 en kopi af de pågñldende dokumenter. De dokumenter, Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsùgeren 300 000
 der er omfattet af den anden gruppe, vedrùrer en verse- BEF i erstatning for ikke-ùkonomisk skade.
 rende sag (3) og er derfor omfattet af den i adfñrdskodek-
 sen udtrykkeligt fastsatte undtagelse med hensyn til
 beskyttelsen af offentlige interesser, navnlig en forskrifts- Ð Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens
 mñssig afvikling af retlige procedurer. omkostninger.
 Til stùtte for sùgsmålet har sagsùgeren nñrmere anfùrt: Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Vedrùrende punkt 1): Kommissionen kan ikke nñgte sag- Sagsùgeren gùr gñldende, at der er sket flere tilsidesñttel-
 sùgeren aktindsigt i dokumenter med henvisning til, at ser af fñllesskabsbestemmelserne om afholdelse af udvñl-
 dokumenterne ikke har Kommissionen som ophavsmand. gelsesprùver med henblik på ansñttelse af tjenestemñnd i
 Den pågñldende klausul i adfñrdskodeksen kan således De Europñiske Fñllesskaber i forbindelse med afholdelsen
 ikke hjemle mulighed for at nñgte aktindsigt i de pågñl- af den interne udvñlgelsesprùve KOM/A/17/96 med hen-
 dende dokumenter. Den anfñgtede afgùrelse er derfor i blik på overgang fra kategori B til kategori A, som sag-
 strid med afgùrelse 94/90/EKSF, EF, Euratom og med sùgeren deltog i. Efter sagsùgerens opfattelse medfùrer de
 adfñrdskodeksen. Sagsùgeren har subsidiñrt gjort gñl- nñvnte tilsidesñttelser, at udvñlgelsesprùven er ugyldig,
 dende, at den anfñgtede afgùrelse er i strid med EF-trakta- og at der er grundlag for et erstatningskrav.
 tens artikel 190, idet begrundelsen er utilstrñkkelig.
 Der er nñrmere tale om fùlgende tilsidesñttelser:
 Vedrùrende punkt 2): Efter sagsùgerens opfattelse er den
 anfñgtede afgùrelse ugyldig, idet den er i strid med
 adfñrdskodeksen og med afgùrelse 94/90/EKSF, EF, Eura- Ð Tilsidesñttelse af princippet om ligebehandling af
 tom. Til stùtte for sùgsmålet har sagsùgeren subsidiñrt ansùgerne
 anfùrt, at der er tale om en tilsidesñttelse af EF-traktatens
 artikel 176, sammenholdt med dommen i sag T-124/96, og Sagsùgeren gùr for det fùrste gñldende, at der er sket
 en tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 190. en tredobbelt tilsidesñttelse af det grundlñggende prin-
 cip om ligebehandling af ansùgerne i forbindelse med
 (1) EFT C 318 af 26.10.1996, s. 14. udvñlgelsesprùver med henblik på ansñttelse af tjene-
 (2) Endnu ikke trykt i Samling af Afgùrelser. stemñnd:
 (3) Sag T-50/96, Primex Produkte Import und Export m.fl. mod
 Kommissionen, EFT C 180 af 22.6.1996, s. 33.
 a)


text:
En tilsidesñttelse i form af at udvñlgelseskomiteÂ-
 ens sammensñtning blev ñndret, mens de mundt-
 lige prùver fandt sted, og bedùmmelsen blev fore-
 taget på flere stadier.
 b) En tilsidesñttelse af ligebehandlingsprincippet af
 Sag anlagt den 30. juni 1998 af Christos Gogos mod Kom- sproglige grunde/forskelsbehandling på grundlag af
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber nationalitet.
 (Sag T-95/98)
 (98/C 258/67) c) En tilsidesñttelse i form af at ansùgerne blev
 behandlet forskelligt med hensyn til det fjerde kri-
 (Processprog: grñsk) terium (sammenfatning).
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er Ð Tilsidesñttelse af billighedsprincippet og de generelle
 der den 30. juni 1998 anlagt sag mod Kommissionen for regler om bedùmmelse af prùverne i forbindelse med
 De Europñiske Fñllesskaber af Christos Gogos, tjeneste- udvñlgelsesprùver.
 mand i lùnklasse B 5 ved Kommissionen, ved advokat
 Charis Tagaras, Athen, og med valgt adresse i Luxem- Ð Tilsidesñttelse af tjenestemandsvedtñgtens artikel 27.
 bourg hos advokat Evelyn Korn, 21, rue Nassau, L-2213.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Ð Tilsidesñttelse af artikel 3 i bilag III til tjenestemands-
 vedtñgten.
 Ð Sagen antages til realitetsbehandling.
 Ð Tilsidesñttelse af meddelelsen om udvñlgelsesprùven.
 Ð Den af udvñlgelseskomiteÂen for udvñlgelsesprùve
 KOM/A/17/96 trufne beslutning om ikke at medtage


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/62
 Sag anlagt den 4. oktober 2006 — Den Italienske Republik mod Kommissionen
 (Sag T-280/06)
 (2006/C 294/123)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello stato P. Gentili)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Skrivelse nr. 06626 af 24. juli 2006 fra Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter på Cypern, i Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om Kommissionens betaling af et andet beløb end det ansøgte (ref.: Program POR Sicilien, nr. CCI 1999 IT 61 PO 011) annulleres.
 —
 Alle retsakter, der har tilknytning til eller ligger til grund for den anfægtede retsakt, annulleres, og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T–345/04, Den Italienske Republik mod Kommissionen (1).
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004, s. 55.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/40
 Rettens dom af 28. oktober 2010 — Farmeco mod KHIM — Allergan (BOTUMAX)
 (Sag T-131/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BOTUMAX - ældre EF-ord- og figurmærker BOTOX - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - krænkelse af renomméet - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8 stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 346/80
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Farmeco AE Dermokallyntika (Athen, Grækenland) (ved advokat N. Lyperis)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Allergan, Inc. (Irvine, Californien, De Forenede Stater)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 2. februar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 60/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Allergan, Inc. og Farmeco AE Dermokallyntika
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Farmeco AE Dermokallyntika betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 6.6.2009.


text:
28.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 126/16
 Rettens kendelse af 28. februar 2012 — Abdulrahim mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-127/09) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger mod personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban - forordning (EF) nr. 881/2002 - den berørtes fjernelse fra listen over omhandlede personer og enheder - annullationssøgsmål - ufornødent at træffe afgørelse - erstatningssøgsmål - årsagsforbindelse - foreligger ikke)
 2012/C 126/32
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Abdulbasit Abdulrahim (London, Det Forenede Kongerige) (først ved barrister J. Jones og solicitor M. Arani, derefter ved barrister E. Grieves og solicitor H. Miller)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan og R. Szostak, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved E. Paasivirta og G. Valero Jordana, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om hel eller delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EUT L 139, s. 9), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1330/2008 af 22. december 2008 om 103. ændring af forordning nr. 881/2002 (EUT L 345, s. 60), dels en påstand om erstatning for det tab, som disse retsakter angiveligt har forårsaget.
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse om annullationspåstanden.
 2)
 Erstatningspåstanden tages ikke til følge.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Abdulbasit Abdulrahim frem til den 18. januar 2011 har afholdt i forbindelse med annullationspåstanden, og er forpligtet til at erstatte den af Rettens kasse i denne forbindelse forskudsvis udbetalte retshjælp.
 4)
 Abdulbasit Abdulrahim bærer sine egne omkostninger og betaler samtlige omkostninger, som Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen efter den 18. januar 2011 har afholdt i forbindelse med annullationspåstanden, og samtlige omkostninger, som disse to institutioner har afholdt i forbindelse med erstatningspåstanden.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/14
 Rettens dom af 31. januar 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-235/11) (1)
 (Samhørighedsfonden - nedsættelse af en oprindeligt tildelt støtte fra Samhørighedsfonden til fem projekter vedrørende anlæg af visse jernbanelinjer til højhastighedstog i Spanien - frist for vedtagelse af en afgørelse - artikel H, stk. 2, i bilag II til forordning (EF) nr. 1164/94 - artikel 18, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1386/2002 - supplerende leverancer - supplerende arbejder eller tjenesteydelser - begrebet »uforudsete omstændigheder« - artikel 20, stk. 2, litra e) og f), i direktiv 93/38/EØF)
 2013/C 79/25
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogados del Estado M. Muñoz Pérez og N. Díaz Abad, derefter ved abogados del Estado N. Díaz Abad og A. Rubio González)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. Adserá Ribera og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 1023 endelig af 18. februar 2011 om nedsættelse af støtten fra Samhørighedsfonden til følgende projektfaser: »Levering og installation af jernbanemateriel på højhastighedsstrækningen Madrid-Saragossa-Barcelona-den franske grænse. Strækningen Madrid-Lérida« (CCI nr. 1999.ES.16.C.PT.001), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Barcelona. Strækningen Lérida Martorell (perron, 1. fase)« (CCI nr. 2000.ES.16.C.PT.001), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Saragossa-Barcelona-den franske grænse. Jernbaneforbindelse til den nye banegård i Saragossa« (CCI nr. 2000.ES.16.C.PT.003), »Højhastighedsstrækningen Madrid-Barcelona-den franske grænse. Strækningen Lérida-Martorell. Delstrækningen X-A (Olérdola Avinyonet del Penedés)« (CCI nr. 2001.ES.16.C.PT.007), »Ny jernbaneforbindelse til højhastighedsstrækningen i Levante. Understrækningen La Gineta-Albacete (perron)« (CCI 2004.ES.16.C.PT.014) og subsidiært påstand om delvis annullation af samme afgørelse for så vidt angår de korrektioner, som Kommissionen har foretaget.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 186 af 25.6.2011.


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/42
 Sag anlagt den 31. august 2015 — LG Electronics mod KHIM — Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY PRO)
 (Sag T-500/15)
 (2015/C 354/51)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republikken Korea) (ved advokat M. Graf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: LG Electronics, Inc.
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »VIEWTY PRO« — registreringsansøgning nr. 9 125 071
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. juni 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1940/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 27. januar 2011 — Flos SpA mod Semeraro Casa e Famiglia SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Milano — Italien)
 (Sag C-168/09) (1)
 (Industriel og kommerciel ejendomsret - direktiv 98/71/EF - retlig beskyttelse af mønstre - artikel 17 - betingelse om kumulering af mønsterbeskyttelsen med den ophavsretlige beskyttelse - national lovgivning, der i en vis periode udelukker eller gør det umuligt at påberåbe sig den ophavsretlige beskyttelse af mønstre, som er blevet offentligt tilgængelige før lovens ikrafttrædelse - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning)
 2011/C 80/05
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Flos SpA
 Sagsøgt: Semeraro Casa e Famiglia SpA
 Procesdeltager: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Milano — fortolkning af artikel 17 og 19 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71EF af 13. oktober 1998 om retlig beskyttelse af mønstre — national lovgivning, der har gennemført direktivet ved at indføre ophavsretlig beskyttelse for mønstre — en medlemsstats mulighed for at udvide betingelserne for at tildele nævnte beskyttelse
 Konklusion
 1)
 Artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/71/EF af 13. oktober 1998 om retlig beskyttelse af mønstre skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter den ophavsretlige beskyttelse ikke gælder for mønstre, der er registreret i eller med virkning for en medlemsstat, og som er blevet offentligt tilgængelige inden datoen for ikrafttrædelse af denne lovgivning, selv om de opfylder samtlige betingelser for at blive omfattet af denne beskyttelse.
 2)
 Artikel 17 i direktiv 98/71 skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, som enten i en længere periode på ti år eller fuldstændigt udelukker, at der kan opnås beskyttelse af ophavsretten til mønstre, der, selv om de opfylder samtlige betingelser for beskyttelsen, betragtes som offentligt tilgængelige inden datoen for ikrafttrædelse af denne lovgivning i forhold til alle tredjemænd, der har fremstillet og solgt produkter efter de pågældende mønstre, uanset hvornår disse handlinger er blevet foretaget.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
Nr. C 228/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 7 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 23 . maj 1997 af Massimo Marzola mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 8 . august ( Sag T-161/97)
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 ( 97/C 228/53
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 (Processprog: fransk)
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 3 . februar 1 997 om udtrykkelig afvisning af Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 sagsøgerens klage . der den 23 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Massimo Marzola, Bruxel
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin les, ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure
 ger. og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: sange .
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 T-16/97 0 ).
 — Kommissionens afgørelse om at afslå overførsel til
 O EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27 . Fællesskabets pensionsordning af pensionsrettigheder
 erhvervet i USA i perioden 1 . marts 1977 — 31 . august
 1985 annulleres .
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 23 . maj 1997 af Hans Gevaert mod Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( Sag T-160/97)
 ( 97/C 228/52 ) Sagsøgeren har anført, at han i marts 1986 efter at være
 blevet fastansat ansøgte om overførsel til Fællesskabets
 (Processprog: fransk) pensionsordning af pensionsrettigheder, som han havde
 erhvervet i henhold til en privat pensionsordning i De For
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er enede Stater. Da han ikke fik noget positivt svar, tog han
 der den 23 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for flere skridt for at opnå, at hans rettigheder blev overført
 De Europæiske Fællesskaber af Hans Gevaert, Merelbeke til en italiensk pensionsordning for derefter at lade dem
 ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med overføre til Fællesskabets ordning. Denne løsning, som
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, Kommissionens tjenestegrene fandt forskriftsmæssig, blev
 30, rue de Cessange . afvist af den kompetente italienske forvaltningsgren. Den
 27. august 1996 besluttede sagsøgeren endelig at indgive
 en egentlig ansøgning i henhold til tjenestemandsvedtæg
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : tens artikel 90, stk. 1 , om ansøgning i henhold til tjeneste
 mandsvedtægtens artikel 90, stk. 1 , om overførsel til Fæl
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 26 . august lesskabets pensionsordning af de omhandlede pensionsret
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning tigheder. Denne ansøgning blev afslået af sagsøgte med
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved den begrundelse, at den ikke var blevet indgivet inden seks
 tægtens artikel 31 , stk.


text:
2, burde bringes i anvendelse . måneder efter hans udnævnelse . Dette afslag udgør den
 anfægtede afgørelse i den foreliggende sag.
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 3 . februar 1997 om udtrykkelig afvisning af
 sagsøgerens klage . Sagsøgeren har i første række gjort gældende, at der fore
 ligger en overtrædelse af artikel 11 , stk. 2, i bilag VIII til
 vedtægten samt af bistandspligten, idet Kommissionen har
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin givet ham fejlagtige oplysninger om muligheden for at få
 ger.
 pensionsrettigheder erhvervet i De Forenede Stater overført
 til Fællesskabets pensionsordning og om den fremgangs
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: måde, der skulle følges i forbindelse med indgivelsen af
 ansøgning herom .
 Søgmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 T-16/97 0 ). Han desuden gjort gældende, at den anfægtede afgørelse i
 strid med vedtægtens artikel 25 ikke indeholder nogen
 O EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 som helst begrundelse af betydning.


text:
C 397/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 Skal EF-traktatens artikel 92 fortolkes således, at det i a) tilskud, som betales af en eller flere ordregivende
 bestemmelsen omhandlede statsstùttebegreb også myndigheder til stùtte for forskningsarbejde
 omfatter nationale bestemmelser, som alene regulerer
 fordelingen af de udgifter mellem virksomheder på for-
 b) vederlag, som betales af en eller flere ordregivende
 skelligt produktionsniveau, som beror på aftagelsesfor-
 myndigheder for levering af tjenesteydelser, der
 pligtelsen og de fastsatte mindstepriser, når lovens
 omfatter forskningsarbejde
 udformning rent faktisk indebñrer en permanent
 udgiftsfordeling, og de virksomheder, som afholder de
 pågñldende udgifter, ikke modtager nogen modydelse c) vederlag, der betales af en eller flere ordregivende
 herfor? myndigheder for levering af andre tjenesteydelser,
 såsom rådgivning eller tilrettelñggelse af konferen-
 cer
 b) Såfremt spùrgsmål 2 med hensyn til § 2 i Stromein-
 speisungsgesetz besvares benñgtende:
 d) stùtte til studerende, som de lokale uddannelses-
 myndigheder betaler til universiteterne, og som
 Skal EF-traktatens artikel 93, stk. 3, fortolkes således, svarer til undervisningsgebyr for navngivne stude-
 at det deri omhandlede gennemfùrelsesforbud ikke kun rende?
 omhandler selve stùtten, men også gennemfùrelsesbe-
 stemmelser som artikel 4 i Stromeinspeisungsgesetz?
 2. Hvilken betydning Ð procentdel eller andet Ð har
 c) Såfremt spùrgsmålene a) og b) besvares benñgtende: udtrykket »for mere end halvdelens vedkommende« i
 direktivernes artikel 1?
 Skal EF-traktatens artikel 30 fortolkes således, at en
 national ordning, som forpligter virksomheder til at 3. Såfremt udtrykket »for mere end halvdelens vedkom-
 aftage elektricitet fra fornyelige energikilder til fast- mende« defineres som et procenttal, er beregningen
 satte mindstepriser uden nogen modydelse, og som begrñnset til at omfatte finansieringskilder for akade-
 pålñgger netanlñg at bidrage til en finansiering heraf, miske og lignende formål, eller skal den også omfatte
 udgùr en kvantitativ indfùrselsrestriktion eller en for- finansiering, der opnås i forbindelse med forretnings-
 anstaltning med tilsvarende virkning mellem medlems- mñssig virksomhed?
 stater som omhandlet af EF-traktatens artikel 30?
 4. For hvilken periode skal beregningen foretages med
 henblik på afgùrelsen af, om et universitet er en
 »ordregivende myndighed« i relation til et konkret
 indkùb, og hvorledes skal der tages hensyn til forudsi-
 gelse eller fremtidige ñndringer?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. juli 1998 af High Court of Justice (England
 (1) Rådets direktiv 92/50/EéF af 18. juni 1992 om offentlige
 and Wales), Queen's Bench Division, Divisional Court, i
 tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 sagen The Queen mod H. M. Treasury, ex parte: The (2) Rådets direktiv 93/37/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 University of Cambridge bygge- og anlñgskontrakter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 (Sag C-380/98) (3) Rådets direktiv 93/36/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 indkùb (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1).
 (98/C 397/34)
 Ved kendelse afsagt den 21. juli 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har High Court
 of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division,
 Divisional Court, i sagen The Queen mod H. M. Treasury, Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ex parte: The University of Cambridge, forelagt De Euro- afsagt den 31. juli


text:
1998 of Court of Appeal (England og
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi- Wales) i sagen Ingmar GB Limited mod Eaton Leonard
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: Technologies Inc
 (Sag C-381/98)
 1. Idet artikel 1 i Rådets direktiv 92/50/EéF (1), i Rådets
 direktiv 93/37/EéF (2) og i Rådets direktiv 93/36/ (98/C 397/35)
 EéF (3) (herefter »direktiverne«) nñvner organer, »hvis
 drift . . . for mere end halvdelens vedkommende finan-
 sieres af staten, de lokale myndigheder eller andre Ved kendelse afsagt den 31. juli 1998, indgået til Domsto-
 offentligretlige organer«, spùrges, hvilke belùb der lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har Court of
 omfattes af udtrykket »hvis drift . . . finansieres af [en Appeal (England og Wales) i sagen Ingmar GB Limited
 eller flere ordregivende myndigheder]«? For så vidt mod Eaton Leonard Technologies Inc forelagt De Europñ-
 angår betalinger til en institution som Cambridge Uni- iske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 versitet spùrges navnlig, om udtrykket omfatter: afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 ---pagebreak--- 19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/21
 Ifùlge engelsk ret skal den lovgivning anvendes, som par- 2) Såfremt der svares bekrñftende på spùrgsmål 1:
 terne har valgt, medmindre dette af tvingende grunde,
 f.eks. forekomsten af en ranghùjere bestemmelse, er ude-
 lukket. Det spùrges, om bestemmelserne i Rådets direktiv a) Finder artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7/
 86/653/EéF (1) under disse omstñndigheder, og således EéF anvendelse under omstñndighederne i denne
 som dette direktiv og navnlig dets bestemmelser om beta- sag?
 ling af godtgùrelse til handelsagenter ved kontraktforhol-
 dets ophùr er blevet gennemfùrt i medlemsstaternes lovgiv- b) Spùrgsmålet er navnlig, om appelindstñvnte er
 ning, finder anvendelse, når afskåret fra et påberåbe sig artikel 7, stk. 1, litra a),
 i direktiv 79/7/EéF, når både 1998-bekendtgùrel-
 sen om Social Fund Winter Fuel Payment og 1992-
 i) en agenturgiver udpeger en agent, der med eneret skal loven om Social Security Contributions and
 forhandle agenturgiverens varer i Det Forenede Kon- Benefits Ð der var hjemmel for disse Regulations
 gerige og Republikken Irland, og Ð trådte i kraft efter den 23. december 1984, sid-
 ste frist for at gennemfùre nñvnte direktiv i natio-
 nal ret.
 ii) agenten for så vidt angår salget af varerne i Det For-
 enede Kongerige udùver sin virksomhed i Det For-
 enede Kongerige, og (1) Rådets direktiv 79/7/EéF af 19. december 1978 om gradvis
 gennemfùrelse af princippet om ligebehandling af mñnd og
 kvinder med hensyn til social sikring (EFT L 6 af 10.1.1979,
 s. 24).
 iii) agenturgiveren er et selskab, der ikke er stiftet i en
 stat, der er medlem af Den Europñiske Union og spe-
 cielt er stiftet i USA-delstaten Californien og har sit
 hjemsted deÂr, og
 iv) den lovgivning, som efter agentaftalens udtrykkelige
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 bestemmelse skal finde anvendelse, er USA-delstaten
 afsagt den 29. september 1998 af Republikken éstrigs
 Californiens lovgivning.
 Oberster Gerichtshof i sagen The Polo/Lauren Company
 mod PT. Dwidua Langgeng Pratama International Freight
 (1) Rådets direktiv 86/653/EéF af 18. december 1986 om sam- Forwarders
 ordning af


text:
medlemsstaternes lovgivning om selvstñndige han-
 delsagenter (EFT L 382 af 31.12.1986, s. 17). (Sag C-383/98)
 (98/C 397/37)
 Ved kendelse afsagt den 29. september 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. oktober 1998, har
 Republikken éstrigs Oberster Gerichtshof i sagen The
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Polo/Lauren Company mod PT. Dwidua Langgeng Pra-
 afsagt den 9. oktober 1998 af High Court of Justice
 tama International Freight Forwarders forelagt De Euro-
 (England and Wales), Queen's Bench Division, Divisional
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi-
 Court, i sagen The Queen mod Secretary of State for
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Social Security, ex parte: John Henry Taylor
 (Sag C-382/98)
 (98/C 397/36) Skal artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af
 22. december 1994 om foranstaltninger med henblik på at
 forbyde overgang til fri omsñtning, udfùrsel, genudfùrsel
 og henfùrsel under en suspensionsprocedure af varemñrke-
 Ved kendelse afsagt den 9. oktober 1998, indgået til Dom- forfalskede og piratkopierede varer (L 341 af 30.12.1994)
 stolens Justitskontor den 26. oktober 1998, har High fortolkes således, at denne forordning også finder anven-
 Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench delse i den situation, hvor varer af den i forordningen nñr-
 Division, Divisional Court, i sagen The Queen mod mere angivne art, som er under transit fra en stat, der ikke
 Secretary of State for Social Security, ex parte: John Henry hùrer til Det Europñiske Fñllesskab, til en stat, der heller
 Taylor, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en ikke hùrer til Det Europñiske Fñllesskab, på anmodning
 anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs- fra en rettighedsindehaver, hvis virksomhed har hjemsted i
 mål: et tredjeland, og som gùr gñldende, at hans rettigheder er
 blevet krñnket, forelùbig standses i en medlemsstat af
 medlemsstatens toldmyndigheder under henvisning til den
 1) Omfatter artikel 3 i direktiv 79/7/EéF (1) brñndsels- nñvnte forordning?
 hjñlp ifùlge Regulation 2(5), 2(6) og 3(1)(b) i 1998-
 bekendtgùrelsen om Social Fund Winter Fuel
 Payment?


text:
17.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 370/23
 Rettens dom af 8. november 2011 — Idromacchine m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-88/09) (1)
 (Erstatning uden for kontrakt - statsstøtte - Kommissionens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure - skadevoldende oplysninger om et udenforstående selskab - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemmelse, som tillægger borgerne rettigheder - tjenstlig tavshedspligt - ikke-økonomisk skade - økonomisk skade - årsagsforbindelse - mora- og udligningsrenter)
 2011/C 370/37
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Italien), Alessandro Capuzzo (Mirano, Italien) og Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Italien) (ved advokaterne W. Viscardini og G. Donà)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Grespan og E. Righini, som befuldmægtigede, bistået af advokat F. Ruggeri Laderchi)
 Sagens genstand
 Erstatningssøgsmål med henblik på udbedring af det tab, sagsøgerne angiveligt har lidt som følge af offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende af vildledende oplysninger, der bl.a. skader Idormacchines gode navn og rygte, i Kommissionens beslutning K(2002) 5426 endelig af 30. december 2004»Statsstøtte — Italien — statsstøtte N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 & C 48/2004 (ex N 595/2003) — forlængelse af leveringsfristen på tre år for et kemikalietankskib — opfordring til at fremsætte bemærkninger efter artikel 88, stk. 2, (EF)«.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen betaler en erstatning på 20 000 EUR til Idromacchine Srl for den ikke-økonomiske skade, som dette selskab har lidt.
 2)
 Den erstatning, der udbetales til Idromacchine, forhøjes med udligningsrenter at regne fra offentliggørelsen den 18. februar 2005 af den anfægtede beslutning til afsigelsen af denne dom til den af Den Europæiske Centralbank (ECB) fastsatte sats for de vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med 2 procentpoint.
 3)
 Den erstatning, der udbetales til Idromacchine, forhøjes med morarenter fra afsigelsen af denne dom, indtil det fulde beløb for godtgørelsen er blevet betalt, på grundlag af den sats, som er fastsat af ECB for de vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med to procentpoint.
 4)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 5)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler to-tredjedele af omkostningerne for Idromacchine og for Alessandro Capuzzo og Roberto Capuzzo, som bærer en tredjedel af deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. juni 2010 — The Queen, på begæring af: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG og Orange Personal Communications Services Ltd mod Secretary of State for Business og Enterprise and Regulatory Reform (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-58/08) (1)
 (Forordning (EF) nr. 717/2007 - roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet - gyldighed - hjemmel - artikel 95 EF - proportionalitetsprincippet og subsidiaritetsprincippet)
 2010/C 209/04
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: The Queen, på begæring af: Vodafone Ltd, Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG og Orange Personal Communications Services Ltd
 Sagsøgte: Secretary of State for Business og Enterprise and Regulatory Reform
 Procesdeltagere: Office of Communications, Hutchison 3G UK Ltd og GSM Association
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — High Court of Justice, Queen’s Bench Division (Administrative Court) — gyldigheden af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27. juni 2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF (EFT L 171, s. 32) — valg af hjemmel — gyldigheden af forordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 6, stk. 3, der fastsætter et prisloft på detailopkald, i forhold til proportionalitetsprincippet og subsidiaritetsprincippet
 Konklusion
 Undersøgelsen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan påvirke gyldigheden af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27. juni 2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
17.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 370/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 23. september 2011 — Fruition Po Limited mod Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health
 (Sag C-500/11)
 2011/C 370/28
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Fruition Po Limited
 Sagsøgt: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Under omstændigheder, hvor:
 a)
 en medlemsstat traf afgørelse om anerkendelse af en organisation som producentorganisation i henhold til artikel 11 i Rådets forordning nr. 2200/96 (1);
 b)
 denne organisation havde formål og vedtægter, som opfyldte kravene i artikel 11;
 c)
 de producenter, som var medlemmer af organisationen, modtog alle de tjenester, som skal ydes af en producentorganisation i henhold til artikel 11; og
 d)
 organisationen havde indgået kontrakt med leverandører om at levere en betydelig del af disse tjenester, skulle artikel 11 da fortolkes — i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet — således, at den kræver, at organisationen skal have en vis grad af kontrol over leverandørerne?
 2)
 Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende, hvilken grad af kontrol er da påkrævet ifølge fortolkningen af artikel 11?
 3)
 Det ønskes navnlig oplyst, om organisationen havde den grad af kontrol, som eventuelt kræves i artikel 11, under omstændigheder, hvor
 a)
 leverandørerne var:
 1)
 et selskab, hvori medlemmer af organisationen ejede 93 % af aktierne, og
 2)
 et selskab, hvori det første selskab ejede 50 % af aktierne, og hvis vedtægter fastsatte, at selskabets beslutninger skulle træffes med enstemmighed;
 b)
 ingen af selskaberne var kontraktligt forpligtet til at følge organisationens instrukser til dem vedrørende de pågældende aktiviteter; men
 c)
 som følge af den ejerstruktur, der er beskrevet ovenfor, var organisationens og leverandørernes aktiviteter baseret på konsensus?
 4)
 Er følgende relevant for afgørelsen af de ovenstående spørgsmål:
 a)
 Artikel 6, stk. 2, i Kommissionens forordning nr. 1432/03 (2) om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning nr. 2200/96 for så vidt angår anerkendelse af producentorganisationer fastsatte på tidspunktet for de faktiske omstændigheder udtrykkeligt, at »(m)edlemsstaterne fastsætter betingelser« for, at producentorganisationer kan betro deres opgaver til tredjepersoner;
 b)
 Den i spørgsmål 1 omhandlede medlemsstat havde på tidspunktet for de faktiske omstændigheder ikke fastsat disse betingelser?
 (1) Rådets Forordning (EF) nr. 2200/96 af 28. oktober 1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (EFT L 297, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1432/2003 af 11. august 2003 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 2200/96 for så vidt angår anerkendelse af producentorganisationer og foreløbig anerkendelse af producentsammenslutninger (EUT L 203, s. 18).


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/7
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. marts 2006 — C.D. Robinson-Steele mod R.D. Retail Services Ltd (sag C-131/04) — Michael Jason Clarke mod Frank Staddon Ltd (sag C-257/04) og J.C. Caulfield, C.F. Caulfield, K.V. Barnes mod Hanson Clay Products Ltd, tidligere Marshalls Clay Products Ltd (sag C-257/04) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal, Employment Tribunal)
 (Forenede sager C-131/04 og C-257/04) (1)
 (Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 93/104/EF - ret til årlig betalt ferie - betaling for årlig ferie inkluderet i time- eller daglønnen (»rolled-up holiday pay«)
 (2006/C 143/14)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal, Employment Tribunal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: C.D. Robinson-Steele (sag C-131/04), Michael Jason Clarke (sag C-257/04), J.C. Caulfield, C. F. Caulfield, K. V. Barnes (sag C-257/04)
 Sagsøgte: R.D. Retail Services Ltd (sag C-131/04), Frank Staddon Ltd (sag C-257/04), Hanson Clay Products Ltd, tidligere Marshalls Clay, Products Ltd (sag C-257/04)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Employment Tribunal (Det Forenede Kongerige) — fortolkning af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EFT L 307. s. 18) — spøgsmålet, om det er EF-konformt med nationale bestemmelser, hvorefter feriegodtgørelse indgår i en arbejdstagers timebetaling og udredes med denne, således at der lovligt ikke ydes godtgørelse i forhold til den faktisk afholdte ferie (»rolled up holiday pay«)
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden er til hinder for, at en del af den løn, som udbetales til arbejdstageren for udført arbejde, anvendes til betaling for årlig ferie, uden at arbejdstageren herfor modtager betaling ud over den, som udbetales for udført arbejde. Denne ret kan ikke fraviges ved aftale.
 2)
 Artikel 7 i direktiv 93/104 er til hinder for, at betaling for den minimale årlige ferieperiode i bestemmelsens forstand sker i delvise udbetalinger, der er spredt ud over det pågældende arbejdsår og udbetalt sammen med lønnen for udført arbejde, og ikke som en udbetaling for en bestemt periode, hvor arbejdstageren reelt holder ferie.
 3)
 Artikel 7 i direktiv 93/104 er principielt ikke til hinder for, at beløb for den minimale årlige ferieperiode i bestemmelsens forstand, som udbetales på en gennemsigtig og forståelig måde i form af delvise udbetalinger, der er spredt ud over det pågældende arbejdsår og udbetalt sammen med lønnen for udført arbejde, henregnes til betaling for en nærmere bestemt ferie, som arbejdstageren reelt holder.
 (1) EUT C 106 af 30.4.2004.
 EUT C 217 af 28.8.2004.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/40
 Sag anlagt den 6. april 2017 — International Gaming Projects mod EUIPO — Zitro IP (TRIPLE TURBO)
 (Sag T-210/17)
 (2017/C 161/57)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (ved advokat M.D. Garayalde Niño)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Zitro IP Sàrl (Luxembourg, Luxembourg)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger: International Gaming Projects Ltd
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »TRIPLE TURBO« — registreringsansøgning nr. 13 140 207
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. februar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 119/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/13
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. juli 2008 — Arcor AG & Co. KG (sag C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (sag C-153/07) og Firma 01051 Telekom GmbH (sag C-154/07) mod Bundesrepublik Deutschland (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Forenede sager C-152/07 — C-154/07) (1)
 (Telekommunikationssektoren - net og tjenester - takstudligning - artikel 4c i direktiv 90/388/EØF - artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33/EF - artikel 12, stk. 7, i direktiv 98/61/EF - tilsynsmyndighed - direktivers direkte virkning - trekantskonstellation)
 (2008/C 223/20)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Arcor AG & Co. KG (sag C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (sag C-153/07) og Firma 01051 Telekom GmbH (sag C-154/07)
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Procesdeltager: Deutsche Telekom AG
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester (EFT L 192, s. 10) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (EFT L 199, s. 32) — nationale regler, hvorefter operatøren af et forbindelsesnet ud over et tilslutningsbidrag yderligere skal yde et bidrag til udligning af det underskud, der opstår for abonnentoperatøren som følge af abonnenttilslutninger — medlemsstaternes forpligtelse til at afskaffe hindringer for takstudligningen opstillet af historiske teleselskaber som følge af implementeringen af samtrafikken — spørgsmålet, om en borger ved en national domstol kan påberåbe sig et direktivs direkte virkning for at få annulleret en forvaltningsakt, der pålægger ham en økonomisk byrde til fordel for en anden borger.
 Konklusion
 1)
 Artikel 12, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/61/EF af 24. september 1998, og artikel 4c i Kommissionens direktiv 90/388/EF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester, som ændret ved Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996, sidstnævnte bestemmelse sammenholdt med betragtning 5 og 20 til direktiv 96/19, skal fortolkes således, at en national tilsynsmyndighed ikke har mulighed for i 2003 at pålægge en operatør af et forbindelsesnet, der er sammenkoblet med et offentligt teleabonnentnet, at yde den markedsdominerende operatør af abonnentnettet et supplerende tilslutningsbidrag ud over en samtrafikafgift, som har til formål at dække det underskud, der opstår for sidstnævnte operatør som følge af udbud af abonnenttilslutninger.
 2)
 Artikel 4c i direktiv 90/388, som ændret ved direktiv 96/19, og artikel 12, stk. 7, i direktiv 97/33, som ændret ved direktiv 98/61, har direkte virkning og kan påberåbes direkte af borgere ved en national domstol med henblik på at anfægte en afgørelse truffet af den nationale tilsynsmyndighed.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Varhoven administrativen Sad (Bulgarien) den 6. januar 2009 — Peter Dimotrov Kalinchev mod Regionalna Mitnicheska Direktsia — Plovdiv
 (Sag C-2/09)
 (2009/C 55/31)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Varhoven administrativen Sad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Peter Dimotrov Kalinchev
 Sagsøgt: Regionalna Mitnicheska Direktsia — Plovdiv
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Giver artikel 3, stk. 3, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (1) medlemsstaterne mulighed for at fastsætte en lovgivning, hvorefter der opkræves punktafgifter af brugte motorkøretøjer ved disses indførsel på den pågældende medlemsstats område, når en sådan afgift ikke umiddelbart skal betales ved erhvervelse af et brugt motorkøretøj, der allerede befinder sig i landet, og med hensyn til hvilket der betales punktafgift ved den første indførsel på medlemsstatens område?
 2.
 Skal der ved udtrykket »lignende indenlandske varer« i artikel 90, stk. 1, EF, forstås:
 a)
 varer med oprindelse i den medlemsstat, der fastsætter bestemte indenlandske afgifter, eller
 b)
 varer, som uanset deres oprindelse allerede befinder sig på denne medlemsstats område?
 3.
 I betragtning af besvarelserne af de ovenstående spørgsmål: Skal artikel 25 EF og artikel 90, stk. 1, EF fortolkes som et forbud mod forskellige bestemmelser om opkrævning af punktafgifter af motorkøretøjer, som Republikken Bulgarien har fastsat i ZADS' artikel 30 og 40 i henhold til kriterier om køretøjernes fremstillingsår og kilometerstand?
 (1) EFT L 76, s. 1.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/40
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 5. marts 2007 — Beyatli og Candan mod Kommissionen
 (Sag T-455/04) (1)
 (Tjenestemænd - almindelig udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve - frist - klage - afvisning)
 (2007/C 95/81)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Derya Beyatli (Nicosia, Cypern) og Armagan Candan (Istanbul, Tyrkiet) (ved avocat, A. Demetriades)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og H. Kraemer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse af 5. maj 2004 truffet af formanden for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/A/1/03, hvorved sagsøgerne fik meddelelse om, at de ikke havde bestået de skriftlige prøver.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 57 af 5.3.2005.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/21
 Rettens dom af 19. september 2012 — Fraas mod KHIM (ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, sort, beige, mørkerød og lyserød)
 (Sag T-50/11) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærke, der gengiver et ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, sort, beige, mørkerød og lyserød - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 75 og artikel 76, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 (2012/C 331/36)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved B. Schmidt, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. november 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1316/2010-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, sort, beige, mørkerød og lyserød som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 V. Fraas GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 19.3.2011.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/7
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-206/10) (1)
 (Traktatbrud - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 4, stk. 1, litra a) - forordning (EØF) nr. 1612/68 - artikel 7, stk. 2 - tyske delstaters ydelser til blinde, døve og handicappede - bopælskrav)
 2011/C 186/12
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Kreuschitz, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og C. Blaschke, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved M. Noort, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467) og af artikel 4, stk. 1, litra a), sammenholdt med afsnit III, kapitel 1, Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366) — national lovgivning, som betinger tildeling af ydelser fra delstater til handicappede og blinde af, at modtageren er bosiddende i den omhandlede delstat — ydelser nævnt i bilag II, nr. III, i forordning (EØF) nr. 1408/71 — begrebet »særlige ikke-bidragspligtige ydelser«
 Konklusion
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2006 af 13. april 2005, sammenholdt med afsnit III, kapitel 1, i denne forordning og artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, idet den gør tildelingen af ydelser i henhold til delstaternes lovgivninger til blinde, døve og handicappede til personer, for hvem Forbundsrepublikken Tyskland er den kompetente medlemsstat, betinget af et krav om bopæl eller sædvanligt opholdsted i den pågældende delstat.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 3.7.2010.


text:
22 . 11 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 357/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF)
 (Første Afdeling ) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983, og som ændret ved Rådets
 forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 er til hin
 af 25 . september 1997 der for, at en medlemsstats kompetente institution af egen
 i sag C-307/96, Salvatore Baldone mod Institut national drift anvender beregningsreglerne i ændringsforordningen
 d'assurance maladie-invalidité (INAMI) ( anmodning om til skade for den sikrede, når denne før reglernes ikrafttræ
 præjudiciel afgørelse fra Tribunal du travail de Bruxel den den 1 . juni 1992 har fået fastsat en invalidepension i
 les) (') henhold til de bestemmelser i forordning (EØF) nr. 1408/
 71 , der var anvendlige før dette tidspunkt, og når afgørel
 (Artikel 95a i forordning (EØF) nr. 1408/71 — forordning sen vedrørende nævnte pension er blevet berigtiget efter
 (EØF) nr. 1248/92 — overgangsbestemmelse — uanmodet den 31 . maj 1992 .
 omberegning af en ydelse — den sikredes rettigheder)
 ( 97/C 357/01 ) (') EFT C 354 af 23 . 11 . 1996 .
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 I sag C-307/96 , angående en anmodning, som Tribunal du
 travail de Bruxelles i medfør af EF-traktatens artikel 177 af 30. september 1997
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse i sag C-36/96, Faik Günaydin, Hatice Günaydin, Günes
 rende sag Salvatore Baldone mod Institut national d'assu Günaydin, Seda Günaydin mod Freistaat Bayern ( anmod
 rance maladie-invalidité ( INAMI ) at opnå en præjudiciel ning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsge
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 95a i Rådets richt) (')
 forordning ( EØF ) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anven
 delse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selv (Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — Associeringsrådets
 stændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der afgørelse — arbejdskraftens frie bevægeligbed — begre
 flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført berne tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en med
 ved Rådets forordning ( EØF) nr. 2001/83 af 2 . juni 1983 lemsstat og lovlig beskæftigelse — tidsbegrænsede og
 ( EFT L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 6 ), og som ændret ved betingede arbejds- og opholdstilladelser — ansøgning om
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 1248/92 af 30. april 1992 forlængelse af opholdstilladelse — svig)
 ( EFT L 136 af 19 . 5 . 1992, s . 7), har Domstolen ( Første ( 97/C 357/02 )
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón , og
 dommerne D. A. O. Edward ( refererende dommer ) og R
 Jann; generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær: R. (Processprog: tysk)
 Grass, den 25 . september 1997 afsagt dom, hvis konklu
 sion lyder således :
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Artikel 95a i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af
 14. juni 1971 om anvendelse af de


text:
5.6.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 160/21
 Sag anlagt den 28. oktober 1998 af Fresh Marine Company For det andet har Kommissionen tilsidesat sagsøgerens ret til
 AS mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber at blive hørt ved ikke at have givet sagsøgeren underretning
 om resultatet af dens undersøgelser, inden der blev truffet
 afgørelse om midlertidige foranstaltninger, og ved ikke at
 (Sag T-178/98) give sagsøgeren mulighed for at fremsætte bemærkninger til
 resultatet af Kommissionens undersøgelser.
 (1999/C 160/40)
 (1) EFT L 346 af 17.12.1997, s. 63.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. oktober 1998 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Fresh Marine Company AS ved
 Jean-Francois Bellis, og med valgt adresse i Luxembourg hos San anlagt den 7. december 1998 af Committee of the
 Loesch & Wolter, 11, rue Goethe. Cotton and Allied Textile Industries of the European
 Union (Eurocoton) mod Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (Sag T-192/98)
 — Kommissionen dømmes til at betale en erstatning på (1999/C 160/41)
 2 115 000 NOK, og
 (Processprog: engelsk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 7. december 1998 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Committee of the Cotton and Allied
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Textile Industries of the European Union (Eurocoton) ved Clive
 Stanbrook, QC, og professor Alan Dashwood, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Arsène Kronshagen, 22, rue Marie
 Adélaïde.
 Sagsøgeren, der er et norsk aktieselskab, er specialiseret i salg
 af opdrættede atlanterhavslaks. Med virkning fra den 18.
 december 1997 pålagde Kommissionen midlertidig antidum- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ping- og udligningstold på importen af opdrættede atlanter-
 havslaks med oprindelse i Norge (1).
 — Rådets beslutning om at afvise Kommissionens forslag til
 en forordning 1) om indførelse af endelig antidumpingtold
 på importen af ubleget stof af bomuld fra Indien, Indone-
 Sagsøgeren har anslået det lidte tab som følge af indførelsen af sien, Pakistan, Tyrkiet, Kina og Egypten, og 2) om opkræv-
 midlertidige foranstaltninger (særlig tabet af en betydelig del af ning af den foreløbige told, som er blevet indført ved
 indtægterne fra julesalget 1997) til 1 115 000 NOK. Foruden forordning (EF) nr. 773/98 af 7. april 1998, annulleres i
 den skade, som er blevet påført selskabet, i form mistet salg på medfør af EF-traktatens artikel 173 og 174, og
 fællesmarkedet, hævder sagsøgeren at have haft og stadig vil
 have betydelige omkostninger i forbindelse med genetablerin-
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 gen på fællesmarkedet. Sagsøgeren anser det for rimeligt at
 anslå denne skade til 1 000 000 NOK.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har begået en
 åbenbar tilsidesættelse af to overordnede retsprincipper til Påstande og argumenter svarer til dem, der blev påberåbt i sag
 beskyttelse af private ved at pålægge selskabet midlertidig T-213/97 (1).
 antidumping- og udligningstold.
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997, s. 23.
 For det første har Kommissionen tilsidesat sin omsorgspligt og
 princippet


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/59
 Sag anlagt den 2. september 2004 af FG Marine S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-360/04)
 (2004/C 262/108)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 2. september 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af selskabet FG Marine S.A., Roissy (Frankrig) ved advokat Marie-Aline Michel, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerne erstatning, da den har pådraget sig et erstatningsansvar uden for kontraktforhold med vedtagelsen af beslutning 2000/513/EF af 8. september 1999 om tilbagekrævning af Frankrigs støtte til selskabet Stardust Marine (EFT L 206, s. 6), og det fastslås, at selskabet Stardust Marine retmæssigt kan gøre krav på en erstatning ikke under 200 000 000 franske franc (30 489 803,44 EUR).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det sagsøgende selskab i denne sag, som er hovedaktionær i selskabet Stardust Marine, ønsker under sagen fastslået, at Fællesskabet er ansvarligt uden for kontraktforhold for den skade, selskabet har lidt som følge af Kommissionens beslutning af 8. september 1999, hvorved de kapitalforhøjelser, kontokurantlån og kapitaltilførsler i Stardust Marine, som blev foretaget af Consortium de Réalisation (CDRE) som led i saneringsplanen for Crédit Lyonnais, blev erklæret uforenelige med fællesmarked og krævet tilbagebetalt.
 Det i nævnte beslutning indeholdte pålæg om tilbagebetaling medførte, at Stardust Marine måtte indgive konkursbegæring, hvorved sagsøgeren blev afskåret fra at udnytte resultaterne af sin omstrukturering.
 Til støtte for sine påstande gør FG Marine for det første gældende, at den beslutning, som tvisten vedrører, og som blev annulleret ved Domstolens dom af 16. maj 2002 i sag C-482/99, Den Franske Republik mod Kommissionen (1), strider mod det private investorprincip. Endvidere satte Kommissionen sig ikke ind i de daværende forhold, da den vedtog beslutningen, og behandlede ikke Crédit Lyonnais og dennes datterselskaber som aktionærer i Stardust Marine, men som bankvirksomheder. Endelig er der overhovedet ikke i den anfægtede beslutning taget hensyn til udsigterne for saneringen af Stardust Marine.
 (1) Sml. 2002 I, s. 4397.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/20
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Fjerde Afdeling)
 den 30. juni 2004
 i sag T-281/02, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - ordmærket Mehr für Ihr Geld - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2004/C 239/41)
 Processprog: tysk
 I sag T-281/02, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG, Nürnberg (Tyskland), ved Rechtsanwälte S. Rojahn og S. Freytag, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtiget: D. Schennen), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 3. juli 2002 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering af det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 239/2002-3) vedrørende registrering af ordmærket Mehr für Ihr Geld som EF-varemærke, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 30. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 274 af 9.11.2002.


text:
C 246/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 2) Hver part afholder sine egne omkostninger, herunder omkostnin- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 gerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 den 6. juli 1999
 (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 i de forenede sager T-112/96 og T-115/96, Jean-Claude
 Séché mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 (Tjenestemænd — afslag på forfremmelse — sammenligning
 af fortjenester — begrundelse — udnævnelse af hensyn til
 rangfølgen — ligebehandlingsprincippet — forskelsbehand-
 ling på grundlag af alder, køn og nationalitet — omsorg-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS spligt — sammenhæng mellem lønklasse og arbejdsområde
 — vedtægtens artikel 27, stk. 3 — magt- og procedurefor-
 drejning — principperne om beskyttelse af den berettigede
 den 8. juli 1999 forventning og om god tro — ret til at gøre midlertidig
 tjeneste — afgørelse om midlertidig tjeneste — administra-
 tionens skønsbeføjelse — ret til udligningstillæg — tjenstlig
 i sag T-36/96, Giuliana Gaspari mod Europa-Parlamentet (1) fejl — ikke-økonomisk skade — afslag på begæringer om
 bevisoptagelse)
 (Tjenestemænd — appel — hjemvisning til Retten —
 sygeorlov — lægeattest — lægeligt kontrolbesøg — konklu-
 sioner i strid med lægeattesten) (1999/C 246/49)
 (1999/C 246/48)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 I de forenede sager T-112/96 og T-115/96, Jean-Claude Séché,
 tidligere tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske
 I sag T-36/96, Giuliana Gaspari, tjenestemand ved Europa- Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot,
 Parlamentet, Sandweiler (Luxembourg), ved advokat Lucette Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Defalque, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, støttet af Union
 revisionsselskabet Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod syndicale — Bruxelles, Bruxelles, først ved advokat Véronique
 Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: Manfred Peter og Anto- Lebrun, Bruxelles, derefter ved advokat Pierre Monville, Bruxel-
 nio Caiola), angående en påstand om annullation af afgørelse les, og med vagt adresse i Luxembourg hos advokat Louis
 af 22. maj 1995, hvorved Parlamentet anså sagsøgerens fravær Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod Kommissionen for De
 den 5. maj 1995 for uberettiget og i medfør af artikel 60 i Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Gianluigi Valsesia,
 vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber Julian Currall og Denis Waelbroeck), i sag T-112/96 angående
 fratrak en dag i hendes ferie, og, i givet fald, afgørelsen af en påstand om bl. a. annullation af to afgørelser truffet af
 9. august 1995, hvorved afgørelsen blev fastholdt, har Retten Kommissionen den 22. maj 1996 i forbindelse med procedu-
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, ren for besættelse af en stilling i lønklasse A2 i Kommissionens
 og dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: ekspedi- Juridiske Tjeneste, som var opslået ledig ved meddelelse
 tionssekretær B. Pastor, den 8. juli 1999 afsagt dom, hvis KOM/20/96, henholdsvis om udnævnelse af fru D. til ledende
 konklusion lyder således: juridisk konsulent i lønklasse A2 og om afslag på sagsøgerens
 ansøgning om den nævnte stilling, og i sag T-115/96 angående
 en påstand om bl. a. annullation af Kommissionens afgørelse
 1) Europa-Parlamentet frifindes. af


text:
1. december 1995 om afslag på en ansøgning, hvorved
 sagsøgeren i det væsentlige anmodede om opnormering af sin
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger i sagerne for Retten og stilling til lønklasse A2 fra den 1. juni 1991, subsidiært om at
 Domstolen. blive omfattet af ordningen med midlertidig tjeneste, har
 Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 J.D. Cooke, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh;
 justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, den 6. juli 1999 afsagt
 (1) EFT C 145 af 18.5.1996. dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende den i sag
 T-112/96 nedlagt påstand om annullation af afgørelsen om at
 udnævne fru D. til den omtvistede stilling.


text:
24.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 176/15
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Sag anlagt den 25. april 2000 af Kommissionen for De
 følgende påstande: Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 — Det fastslas, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 86/609/EØF
 (Sag C-154/00)
 af 24. november 1986 om indbyrdes tilnærmelse af
 medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om
 beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre
 videnskabelige formål (1) og til traktaten om oprettelse af (2000/C 176/26)
 Det Europæiske Fællesskab, idet den ikke fuldstændigt og
 korrekt har efterkommet dette direktiv, herunder navnlig
 dets artikel 4, 7, 11, 12, 18 og 22.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. april
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- 2000 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 ninger. nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Patakia, Kom-
 missionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Manglende gennemførelse af artikel 4 og ufuldstændig
 gennemførelse af direktivets artikel 7, stk. 3: de bestemmel- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ser og procedurer, som de franske myndigheder har
 fremsendt til Kommissionen, kan samlet set ikke anses for
 at sikre en korrekt gennemførelse af de pågældende artikler — Det fastslås, at Den Hellenske Republik, idet den ikke ved
 i direktivet. Med hensyn til de procedurer, som det gennemførelsen af direktiv 85/374/EØF (1) i den nationale
 franske miljøministerium iværksatte i forbindelse med retsorden har anvendt en selvrisiko på 500 ECU som
 gennemgangen af en ansøgning om tilladelse, fremgår det omhandlet af direktivets artikel 9, litra b), kun delvis har
 klart af de franske myndigheders præsentation, at disse gennemført artikel 9, litra b), i direktiv 85/374/EØF.
 procedurer blot følger af administrativ praksis, og ikke kan
 betragtes som en korrekt opfyldelse af de forpligtelser,
 som i henhold til traktatens artikel 149 påhviler de — Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens om-
 medlemsstater, som direktivet er rettet til. kostninger.
 — Manglende gennemførelse af direktivets artikel 11: ifølge
 Kommissionen kan artikel 2, punkt b), i dekret 87-848
 ikke anses for at sikre gennemførelsen af direktivets artikel
 11, for så vidt som løsladelsen af et dyr, som har været Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 anvendt til forsøg i direktivets forstand, ikke er underlagt
 retligt bindende bestemmelser.
 En medlemsstat kan ikke anvende sin egen vurdering med
 — Ufuldstændig gennemførelse af direktivets artikel 12, stk. 2: hensyn til den beskyttelse af de forskellige interesser, som
 der findes ingen bestemmelse i fransk ret, som stiller krav fællesskabslovgiver har fastsat, og kan navnlig ikke øge
 om en erklæring eller anmeldelse, som er påkrævet i producentens objektive ansvar ud over de grænser, som
 henhold til artikel 12, stk. 2, med hensyn til forsøg, som direktivet fastsætter.
 påfører dyr stærke og muligvis langvarige smerter.
 — Manglende gennemførelse af direktivets artikel 18, stk. 1
 og 3: det er ikke muligt at udlede af oplysningerne i de Som Kommissionen har


text:
anført i sin begrundede udtalelse, er
 franske myndigheders svar, at disse bestemmelser er blevet selvrisikoen på 500 ECU i direktivets artikel 9, litra b), ikke
 gennemført. deklaratorisk og udgør heller ikke »en mindste beskyttelses-
 klausul«, men er fastsat i en ensartet og fælles ordning for
 — Manglende gennemførelse af direktivets artikel 22, stk. 1: alle medlemsstaterne, hvorved direktivets anvendelsesområde
 Kommissionen har ikke modtaget nogen endelig retsakt, begrænses til materiel skade, som overstiger det nævnte beløb.
 som vedrører spørgsmålet om anerkendelsen af gyldighe-
 den af data hidrørende fra forsøg, der er udført på en
 anden medlemsstats område.
 (1) EFT L 210 af 7.8.1985, s. 29.
 (1) EFT L 358 af 18.12.1986, s. 1.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/48
 Sag anlagt den 2. maj 2014 — Fricopan Back mod Kommissionen
 (Sag T-300/14)
 2014/C 223/51
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Tyskland) (ved advokaterne T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme og T. Wielsch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF over for Forbundsrepublikken Tyskland vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere, Statsstøtte SA.33.995 (2013/C) (ex 2013/NN) annulleres, for så vidt som den omfatter reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende: ingen begunstigelse som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter»EEG«) fastsatte reducerede EEG-afgift for energiintensive forbrugere ikke udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har herved anført, at el-intensive forbrugere ikke begunstiges med ordningen. Den særlige godtgørelsesordning udgør derimod en godtgørelse for ekstraordinære omkostninger, som sagsøgeren og sammenlignelige forbrugere er særligt berørt af i forbindelse med støtten til el fra vedvarende energi, og har til formål at genoprette konkurrenceevnen for energiintensive forbrugere, der indledningsvis blev negativt påvirket i betydelig grad af EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: ingen statsmidler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at den særlige godtgørelsesordning ikke udgør »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler«. Sagsøgeren har herved anført, at EEG-afgiften i sig selv ikke udgør statsmidler, og at et afkald på disse midler via den særlige godtgørelsesordning derfor heller ikke kan udgøre støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler.
 —
 EEG-afgiften opkræves, forvaltes eller fordeles ikke af staten eller af en offentlig eller privat institution, der er udpeget eller oprettet af staten. Derimod kan EEG-afgiften opkræves direkte af transmissionssystemoperatørerne på grundlag af et tilsvarende civilretligt krav. EEG-afgiften kommer ikke statsbudgettet til gode, og følgelig nedsætter den særlige godtgørelsesordning hverken direkte eller indirekte statens indtægter.
 —
 EEG-midlerne står heller ikke til rådighed for de statslige myndigheder. Der er endvidere ingen offentlig kontrol med EEG-midlerne som f.eks. den kontrol, som foretages af Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) (forbundsøkonomi- og eksportkontrolstyrelsen) eller Bundesnetzagentur (forbundsnetagenturet).


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte Suprema di Cassazione (Italien) den 23. august 2010 — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate mod 3 M Italia Spa
 (Sag C-417/10)
 ()
 (2010/C 288/41)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte Suprema di Cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Sagsøgt: 3 M Italia Spa
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør princippet om bekæmpelse af misbrug af rettigheder på skatteområdet, således som defineret i sag C-255/02, Halifax, og i sag C-425/06, Part Service, kun et almindeligt fællesskabsretligt princip på området for harmoniseret beskatning og på områder, der er reguleret i sekundære fællesskabsretsakter, eller kan det, i tilfælde af misbrug af grundlæggende friheder, udvides til at omfatte ikke-harmoniseret beskatning, såsom direkte skat, når beskatningen knytter sig til transnationale økonomiske omstændigheder, såsom et selskabs erhvervelse af retten til udbytte af aktier fra et andet selskab, som har hjemsted i en anden medlemsstat eller i et tredjeland?
 2)
 Uanset besvarelsen af det første spørgsmål består der en fællesskabsmæssig interesse i at medlemsstaterne indfører egnede instrumenter til bekæmpelse af skatteomgåelse på området for ikke-harmoniseret beskatning; er en sådan interesse til hinder for at undlade at anvende princippet om bekæmpelse af misbrug af rettigheder i form af en eftergivelsesforanstaltning, når dette princip også er et princip, der gælder i national ret, og foreligger der i et sådant tilfælde en tilsidesættelse af de principper, der kan udledes artikel 4, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Union?
 3)
 Kan der af de principper, som regulerer det indre marked, udledes et forbud — udover et forbud mod ekstraordinære foranstaltninger såsom fuldstændigt afkald på inddrivelse af skatter — mod en ekstraordinær foranstaltning med henblik på bilæggelse af skattesager, som er tidsbegrænset, og som er betinget af delvis betaling af den skyldige skat med et beløb, som er betydeligt lavere end det fulde beløb?
 4)
 Er princippet om forbud mod forskelsbehandling og reglerne om statsstøtte til hinder for den ordning for bilæggelse af skattesager, som er omhandlet i denne sag?
 5)
 Er princippet om en effektiv anvendelse af fællesskabsretten til hinder for ekstraordinære processuelle regler, der er tidsbegrænsede, og som fjerner beføjelsen til legalitetsprøvelse (og navnlig prøvelse af den korrekte fortolkning og anvendelse af fællesskabsretten) fra den ret i sidste instans, som har pligt til at forelægge præjudicielle spørgsmål vedrørende gyldighed og fortolkning til Den Europæiske Unions Domstol?


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/16
 Sag anlagt den 17. april 2014 — Steinbeis Papier mod Kommissionen
 (Sag T-237/14)
 2014/C 223/21
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Tyskland) (ved advokaterne H. Janssen og G. Engel)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift og den særlige godtgørelsesordning ikke udgjorde tildeling af statsmidler eller statsligt kontrollere midler. Samtlige faktiske omstændigheder af relevans for kvalificeringen af disse foranstaltninger blev fastslået i den indledende procedure mellem Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland. Der var ikke længere tvivl, hvilket Kommissionen under en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) skulle have fastslået.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og af retssikkerhedsprincippet.
 —
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet, får så vidt som den har anvendt proceduren vedrørende ny støtte i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 i stedet for proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 17 ff. i forordning nr. 659/1999 med henblik på at kontrollere sin foreløbige vurdering, hvorefter EEG udgjorde statsstøtte. Sagsøgeren har i den forbindelse navnlig gjort gældende, at Kommissionen med beslutning af 22. maj 2002 ikke kvalificerede EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler. Ændringerne af EEG 2000 til EEG 2012 var ikke væsentlige i forhold til Kommissionens beslutning af 22. maj 2002. Kommissionen kunne derfor have gjort en ændret retsopfattelse gældende inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF uden at belaste sagsøgeren.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder og af retten til forsvar
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har vedtaget den anfægtede afgørelse uden at give sagsøgeren mulighed for at fremsætte bemærkninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/46
 Sag anlagt den 9. marts 2009 — Juvyns mod Rådet
 (Sag F-20/09)
 2009/C 113/98
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Marc Juvyns (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AST 7 for forfremmelsesåret 2008 samt om fornødent af afgørelserne om at forfremme mindre fortjenstfulde tjenestemænd til denne lønklasse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AST 7 for forfremmelsesåret 2008 samt om fornødent af afgørelserne om at forfremme mindre fortjenstfulde tjenestemænd til denne lønklasse.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/18
 Slettelse af sag C-108/04 (1)
 (2005/C 271/34)
 Processprog: spansk
 Ved kendelse af 3. maj 2005 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-108/04, Divina Cortiñas Yáñez mod Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia), skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/22
 Sag anlagt den 31. maj 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-257/07)
 (2007/C 183/37)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Kukovec og K. Nyberg)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (forsyningsvirksomhedsdirektivet), idet det ikke har vedtaget de love og administrative (1) bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. januar 2006.
 (1) EUT L 305, s. 46.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Ungarn) den 21. januar 2011 — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft. og Paragon-Alkusz Zrt. (mint a Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. jogutódja) mod Gazdasági Versenyhivatal
 (Sag C-32/11)
 2011/C 145/04
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft. og Paragon-Alkusz Zrt. (mint a Magyar Opelkereskedők Bróker Kft. jogutódja)
 Sagsøgt: Gazdasági Versenyhivatal
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan bilaterale aftaler indgået mellem et forsikringsselskab og bestemte motorkøretøjsværksteder eller mellem et forsikringsselskab og en sammenslutning af motorkøretøjsværksteder, hvorefter prisen per reparationstime, som betales af forsikringsselskabet til værkstedet for reparation af de af selskabet forsikrede motorkøretøjer blandt andet afhænger af antallet og procentdelen af forsikringer tegnet med forsikringsselskabet via værkstedet, som handler som forsikringsagent for nævnte forsikringsselskab, anses for at være aftaler, der er i strid med artikel 101, stk. 1, TEUF (som har til formål og/eller følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet)?


text:
C 135/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 for De Europæiske Fællesskaber ved B. Stromsky, som befuld- afsnit 1 i Disposición Transitoria Única del Real Decreto
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. nr. 1215/1997 af 18. juli 1997, hvorved det er fastsat
 minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbin-
 delse med arbejdstagernes brug af arbejdsudstyr under
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: arbejdet, er fastsat en yderligere tilpasningsperiode for
 arbejdsudstyr, der allerede er stillet til rådighed for
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine arbejdstagerne i virksomheden og/eller institutionen før
 forpligtelser i henhold til artikel 28 EF, idet den har den 27. august 1997.
 forbeholdt betegnelsen »guld« for arbejder med en holdig-
 hed på 750/000, mens arbejder med en holdighed på 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at bære sagens omkost-
 375 eller 585/000 har betegnelsen »guldlegering«. ninger.
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I første stykke af afsnit 1 i Disposición Transitoria Única til
 De omhandlede bestemmelser forbyder markedsføring under Real Decreto blev der fastsat en frist på tolv måneder fra
 betegnelsen »guld« af arbejder, der har en guldholdighed på dekretets ikrafttræden til at tilpasse det udstyr, som allerede
 585 eller 375 promille, der kan bære denne betegnelse i deres blev brugt i virksomheden, til de krav, der er angivet bilag 1 til
 oprindelsesland, og vanskeliggør således markedsføringen af dekretet (der svarer til bilag I til direktivet). Eftersom dekretet
 sådanne arbejder. trådte i kraft den 27. august 1997, fik de spanske erhvervsdri-
 vende som følge af denne frist indrømmet en meget længere
 overgangsperiode end den, der er fastsat i direktivets artikel 4,
 Dette forbud kan ikke begrundes i hensynet til forbrugerbeskyt- stk. 1, litra b).
 telsen eller god handelsskik, da en passende mærkning er
 tilstrækkeligt.
 I andet, tredje og fjerde stykke af afsnit 1 i Disposición
 Transitoria Única er det fastsat, at arbejdsmarkedsmyndighe-
 den, når der i visse sektorer som følge af særlige objektive
 situationer, ikke kan ske en tilpasning af arbejdsudstyret inden
 for en frist af tolv måneder, efter begrundet indstilling fra de
 mest repræsentative arbejdsgiversammenslutninger inden for
 sektoren og i samråd med de mest repræsentative fagforeninger
 Sag anlagt den 11. april 2003 af Kommissionen for De inden for samme sektor, undtagelsesvist kan tillade, at der
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien udarbejdes en plan med henblik på at bringe arbejdsudstyr i
 overensstemmelse med bilag I til dekretet (som svarer til bilag I
 til direktivet), der ikke strækker sig over længere end fem år
 (Sag C-168/03) under hensyntagen til alvorligheden, betydningen og vigtighe-
 den af den påståede objektive situation. Anmodningen om
 (2003/C 135/30) godkendelse af en sådan plan skulle i henhold til denne
 bestemmelse indgives inden for en frist af højst ni måneder
 efter dekretets ikrafttræden (dvs. senest den 27. juni 1998),
 og den kompetente arbejdsmarkedsmyndighed skulle træffe
 afgørelse herom i løbet af de tre efterfølgende måneder.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. april
 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for