text:
1.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/29
 Sag anlagt den 20. februar 2009 — Dennekamp mod Parlamentet
 (Sag T-82/09)
 2009/C 102/44
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: G.-J. Dennekamp (Giethoorn, Nederlandene) (ved lawyers O. Brouwer og A. Stoffer)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 I henhold til artikel 87 i Rettens procesreglement tilpligtes Parlamentet at betale sagsøgerens sagsomkostninger, samt enhver intervenerende parts sagsomkostninger og omkostningerne forbundet med anmodningen om behandling efter den fremskyndede procedure.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den 20. oktober 2008 begærede sagsøgeren med hjemmel i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) ved Europa-Parlamentet aktindsigt i i) alle dokumenter, som viser, hvilke parlamentsmedlemmer (MEP’ere) der også er omfattet af den supplerende pensionsordning, ii) en liste over navne på de MEP’ere, som den 1. september 2005 var omfattet af den supplerende pensionsordning, og iii) en liste over navne på de nuværende medlemmer, som er omfattet af den supplerende pensionsordning, og for hvem Parlamentet betaler et månedligt bidrag. Parlamentet afslog sagsøgerens begæring, og bekræftede dette afslag i dets afgørelse af 17. december 2008.
 Med det foreliggende søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om, at Europa-Parlamentets afgørelse A(2008) 22050 af 17. december 2008 om afslag på aktindsigt, som begæret af sagsøgeren med hjemmel i forordning (EF) nr. 1049/2001, annulleres.
 Sagsøgeren påstår, at afslaget bygger på et urigtigt skøn og udgør en åbenbar tilsidesættelse af bestemmelserne og principperne vedrørende aktindsigt i forordning (EF) nr. 1049/2001 og af de bestemmelser, som er opstillet i forordning (EF) nr. 45/2001 (2). Følgelig har Parlamentet krænket sagsøgerens ret til aktindsigt i dokumenter fra Fællesskabets institutioner som opstillet i artikel 255 EF, i artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at afgørelsen er behæftet med følgende retlige fejl og urigtige skøn.
 a)
 Ifølge sagsøgeren tilsidesatte Parlamentet artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 og støttede med urette sit afslag på forordningens artikel 4, stk. 1, litra b), idet udbredelsen af de dokumenter, der var begæret aktindsigt i, ikke kunne være til skade for de pågældende MEP’eres privatliv.
 b)
 Desuden påstås Parlamentet at have anvendt forordning (EF) nr. 45/2001 forkert, da det med urette fandt, at sagsøgerens begæring skulle bedømmes i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001.
 c)
 Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at Parlamentet undlod at foretage en rimelig afvejning mellem den offentlige interesse i udbredelsen og de private interesser, der påstås at være påvirket. Parlamentet undlod også at vurdere, i hvilken udstrækning de påståede private interesser konkret og faktisk ville blive skadet.
 d)
 Ifølge sagsøgeren tilsidesatte Parlamentet artikel 235 EF, da det ikke i fornødent omfang har begrundet sit afslag. Endelig er det gjort gældende, at afgørelsen ikke viser, at Parlamentet har foretaget en konkret vurdering i forhold til hvert enkelt dokument, der henvises til i sagsøgerens begæring om aktindsigt.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001 L 145, s. 43).
 (2) Europa-Parlamentets og


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/44
 Appel iværksat den 16. september 2015 af Fernando De Esteban Alonso til prøvelse af Personalerettens kendelse af 15. juli 2015 i sag F-35/15, De Esteban Alonso mod Kommissionen
 (Sag T-557/15 P)
 (2015/C 371/45)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Frankrig) (ved advokat C. Huglo)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Annullation af kendelse F-35/15 af 15. juli 2015, hvorved Personalerettens præsident afviste hans stævning.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 21. november 2014, modtaget den 3. december 2014, om afslag på klage nr. R/865/14, udfærdiget af sagsøgeren den 5. august 2014.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale 17 242,51 EUR, idet beløbet efter ajourføring er opgjort til 24 242,51 EUR på datoen for appellen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale 3 000 EUR til dækning af omkostninger, der ikke kan erstattes, og sagsomkostninger, eller et beløb efter Personalerettens skøn.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører retsnægtelse, idet Personaleretten traf afgørelse ved kendelse, uden at tillade en ny skriftveksling eller et offentligt retsmøde.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet og af retten til forsvar, idet Personaleretten traf afgørelse ved kendelse, uden at tillade en ny skriftveksling eller et offentligt retsmøde.
 3.
 Tredje anbringende vedrører en retlig fejl, idet Personaleretten tilføjede en ny betingelse til de betingelser, der er fastsat for institutionens bistand i artikel 24 i vedtægten for tjenestemænd i Den europæiske Union.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/6
 Appel iværksat den 21. september 2011 af Affi Pascal N'Guessan til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 13. juli 2011 i sag T-352/11, N'Guessan mod Rådet
 (Sag C-482/11 P)
 2012/C 6/07
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Affi Pascal N'Guessan (ved avocats L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas og M. Ceccaldi)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Affi Pascal N'Guessans søgsmål antages til realitetsbehandling.
 —
 Kendelsen af 13. juli 2011 i sag T-352/11, hvorved sagen blev afvist, ophæves.
 —
 Appellantens søgsmål hjemvises til Retten, således at sagsøgeren kan gøre sine rettigheder gældende.
 —
 Rådet for den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 69 og 73 i Domstolens procesreglement.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har appellanten gjort følgende anbringender gældende:
 —
 Force majeure som følge af krig afbryder forældelsesfristen. De begivenheder, som appellanten stod over for i november 2010 i Côte d’Ivoire, udgør force majeure i henhold til artikel 45 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol, idet krigstilstand bevirker, at fristerne i forhold til retsakter truffet af Rådet vedrørende appellanten afbrydes.
 —
 Det foreliggende tilfælde af force majeure som følge af krig hindrede appellantens mulighed for frit at kunne udøve sin ret til at anlægge sag til prøvelse af retsakter, som åbenbart tilsidesætter grundlæggende rettigheder.
 —
 De grundlæggende rettigheder og friheder har forrang for retssikkerhedsprincippet. Ved at anføre retssikkerhedsprincippet som begrundelse for at afvise appellantens søgsmål har Retten gjort indgreb i den grundlæggende ret til domstolsadgang og retten til forsvar. Appellanten er således blevet frataget sin ret til at blive hørt af en kompetent domstol.
 —
 Frister, der tager hensyn til afstande, og søgsmålsfrister kan ikke gøres gældende i tilfælde af krig. Fristen under hensyn til afstanden og søgsmålsfristen kan ikke gøres gældende over for en adressat, der er bosat i en stat i åben krig. Sådanne frister kan kun finde anvendelse i fredstid og på det europæiske kontinent. Appellanten befinder sig imidlertid på et andet kontinent og den strenge håndhævelse af artikel 102 i Rettens procesreglement i det foreliggende tilfælde er uden tvivl en tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og af artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 —
 Forrangen for artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Artikel 102 i Rettens procesreglement medfører, at enhver meddelelsesforpligtelse bliver virkningsløs, såsom den i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fastsatte, hvori bestemmes, at søgsmålsfristen begynder at løbe fra en retsakts meddelelse eller offentliggørelse eller fra det tidspunkt, hvor den pågældende har fået kendskab til den. Artikel 102 i Rettens procesreglement ser bort fra meddelelsesforpligtelsen, og den tager heller ikke hensyn til den dag, hvor appellanten faktisk har fået kendskab til retsakten, hvilket således begrænser ordlyden af og formålet med artikel 263 TEUF. Artikel 102 skader dermed de rettigheder, som er fastsat i og beskyttet ved traktaten,


text:
som har en højere juridisk værdi og som er pålagt de institutioner, der udgør Den Europæiske Union. Da de anfægtede retsakter i strid med artikel 263, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ikke er blevet meddelt appellanten, kan søgsmålsfristen følgelig ikke begynde at løbe før det tidspunkt, hvor appellanten fik kendskab til de retsakter, der er vedtaget vedrørende ham.
 —
 Et alvorligt indgreb i de grundlæggende rettigheder og friheder. Retssikkerhedsprincippet som fastslået af Retten bringer retssikkerheden som helhed alvorligt i fare, idet de borgere, som er bosat uden for Den Europæiske Union i et land i krig, ser sig ramt af sanktioner, som de ikke kan imødegå effektivt med deres søgsmålsret, idet de ikke har kendskab til sanktionen.
 —
 Subsidiært har appellanten nedlagt påstand om annullation af de retsakter, som Rådet har vedtaget vedrørende appellanten, henset til den alvorlige karakter af tilsidesættelsen af de grundlæggende rettigheder og friheder. Eftersom de anfægtede retsakter tilsidesætter de grundlæggende friheder, som er beskyttet ved flere internationale traktater, tilkommer det Domstolen at annullere disse retsakter, idet deres ulovlighed er i strid med den fastsatte europæiske retsorden, og idet en søgsmålsfrist ikke kan gøres gældende på grund af den alvorlige karakter af tilsidesættelsen af de beskyttede grundlæggende rettigheder og friheder.


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/24
 Sag anlagt den 28. maj 2004 af Regionen Autonom delta Sardegna mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-200/04)
 (2004/C 217/45)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Regione Autonoma della Sardegna ved avvocato Domenico Dodaro.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at den anfægtede beslutning er ugyldig, for så vidt som den erklærer en støtteordning, som Italien har fastsat i henhold til artikel 5 i regionen Sardiniens lov nr. 22 af 17. november 2000, uforenelig med fællesmarkedet.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I den anfægtede beslutning har Kommissionen fulgt proceduren i artikel 88, stk. 2, EF idet den har erklæret støtte fastsat i henhold til artikel 5 i regionallov nr. 22 vedrørende »støtte til fordel for fåreavlere som følge af kreatursygen kataralsk feber hos får («blue tongue»)« uforenelig med fællesmarkedet. Loven fastsætter en række foranstaltninger til fordel for fåreavlere, som er berørt af sygdommen »blue tongue«.
 Regionen har gjort følgende anbringender gældende til støtte for sine påstande:
 —
 tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter for så vidt som den sagsbehandling, Kommissionen har foretaget i forbindelsen med vurderingen af støttens forenelighed, ikke var tilstrækkelig, idet den ikke tog hensyn til de informationer, der var tilgængelige i meddelelsen og efterfølgende uddybet af regionen Sardinien, og navnlig følgende omstændigheder:
 —
 støtten er ikke bestemt til forarbejdningsvirksomheder, men er udtryk for en nødvendig foranstaltning til supplement af producenternes erstatning for tabt fortjeneste, som følger af den store betydning, som kooperativernes faste omkostninger har for udlodningen af nettoudbyttet
 —
 beviset for årsagssammenhængen mellem kreatursygen og den nedsatte fortjeneste nås ikke abstrakt, men afhænger af gennemførelsen i praksis af støtteordningen, som er tilrettelagt på en måde, som skal forhindre, at der tildeles støtte af andre årsager end dem, der følger af »blue tongue«. Begrebet andre hypotetiske årsager end nedsættelse i fortjenesten er ikke tilstrækkeligt underbygget og modsiges af de faktiske omstændigheder, der er blevet meddelt Kommissionen
 —
 de kooperativer, som modtager støtte, har ikke let adgang til andre forsyningskilder
 —
 tilsidesættelse af EF-traktatens bestemmelser og af retsprincipper vedrørende dens anvendelse, for så vidt som:
 —
 Kommissionen har tilsidesat princippet om effektiv virkning ved at undlade at anvende artikel 87, stk. 2, litra b), også selvom de italienske myndigheder ikke har gjort bestemmelsen gældende. Det er sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen burde have givet en tilstrækkelig begrundelse for, hvorfor den havde undladt at anvende bestemmelsen. Det ligger fast, at i henhold til princippet om effektiv virkning afhænger anvendelsen af denne bestemmelse ikke af, hvorvidt de italienske myndigheder har gjort bestemmelsen gældende eller ej.
 —
 Kommissionen har tilsidesat artikel 87, stk. 3, litra c), for så vidt som den ikke har anerkendt ligheden mellem den foranstaltning, den har fundet uforenelig, og de foranstaltninger, den selv har godkendt i beslutning SG(01) D/285817 af 2. februar 2001 vedrørende artikel 3 i regionallov nr. 22/2000.


text:
C 299/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 16. juli 1998 af 16. juli 1998
 i sag C-235/95, AGS Assedic Pas-de-Calais mod FrancËois i sag C-136/96, The Scotch Whisky Association mod
 Dumon og Froment, som kurator i selskabet EÂtablisse- Compagnie financieÁre europeÂenne de prises de participa-
 ments Pierre Gilson (anmodning om prñjudiciel afgùrelse tion (Cofepp), Prisunic SA og Centrale d'achats et de servi-
 fra Cour d'appel de Douai) (1) ces alimentaires SARL (Casal) (anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse fra Tribunal de grande instance de Paris) (1)
 (»Socialpolitik Ð beskyttelse af arbejdstagerne i tilfñlde af
 arbejdsgiverens insolvens Ð direktiv 80/987/EéF Ð (»Definition, betegnelse og prñsentation af spiritus Ð for-
 artikel 4 Ð direkte virkning Ð muligheden for anvendelse ordning (EéF) nr. 1576/89 Ð betingelser for at anvende
 på borgerne af nationale bestemmelser, som fastsñtter et artsbetegnelsen »whisky« Ð drikkevarer, der udelukkende
 loft over garantien for betaling i tilfñlde af manglende består af whisky og vand«)
 underretning til Kommissionen«)
 (98/C 299/10)
 (98/C 299/09)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-136/96, angående en anmodning, som Tribunal de
 grande instance de Paris i medfùr af EF-traktatens
 I sag C-235/95, angående en anmodning, som Cour artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 d'appel de Douai i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har ret verserende sag, The Scotch Whisky Association mod
 indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende Compagnie financieÁre europeÂenne de prises de participa-
 sag, AGS Assedic Pas-de-Calais mod FrancËois Dumon og tion (Cofepp), Prisunic SA og Centrale d'achats et de servi-
 Froment, som kurator i selskabet EÂtablissements Pierre ces alimentaires SARL (Casal), at opnå en prñjudiciel
 Gilson, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende for- afgùrelse vedrùrende fortolkningen af Rådets forordning
 tolkningen af Rådets direktiv 80/987/EéF af 20. oktober (EéF) nr. 1576/89 af 29. maj 1989 om fastlñggelse af
 1980 om indbyrdes tilnñrmelse af medlemsstaternes lov- almindelige regler for definition, betegnelse og prñsenta-
 givning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfñlde af tion af spiritus (EFT L 160 af 12.6.1989, s. 1), har Dom-
 arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283 af 20.10.1980, stolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 s. 23), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af den, C. Gulmann, og dommerne M. Wathelet (refererende
 afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og dommerne G. F. dommer), J. C. Moitinho de Almeida, P. Jann og L. Sevón;
 Mancini (refererende dommer) og J. L. Murray; generalad- generaladvokat: J. Mischo; justitssekretñr: ekspeditionsse-
 vokat: G. Cosmas; justitssekretñr: R. Grass, den 16. juli kretñr H. A. Rühl, den 16. juli 1998 afsagt dom, hvis
 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: konklusion lyder således:
 Artikel 4, stk. 3, og artikel 11 i Rådets direktiv 80/987/ Artikel 5 i Rådets forordning (EéF) nr. 1576/89 af 29. maj
 EéF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnñrmelse af 1989 om fastlñggelse af almindelige regler for definition,
 medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse


text:
af arbejdsta- betegnelse og prñsentation af spiritus er til hinder for, at
 gerne i tilfñlde af arbejdsgiverens insolvens er ikke til hin- artsbetegnelsen »whisky« indgår i salgsbetegnelsen for spi-
 der for anvendelsen af bestemmelser, som fastsñtter et loft ritus, som indeholder whisky, der er fortyndet med vand,
 over garantien for betaling af arbejdstagernes tilgodeha- og som har et alkoholindhold på under 40 % vol., og at
 vender, når medlemsstaten har undladt at underrette Kom- ordet »whisky« fùjes til betegnelsen »spiritus«, der anven-
 missionen om fremgangsmåderne ved fastsñttelse af loftet. des for en sådan drikkevare.
 (1) EFT C 229 af 2.9.1995. (1) EFT C 180 af 22.6.1996.


text:
C 233/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.8.2000
 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for Products Ltd, Chesterfield (Det Forenede Kongerige), ved
 nævnte ret verserende sag, Gascogne Limousin viandes SA K.P.E. Lasok, QC, og barrister P. Harris for solicitor A. Mott,
 mod Office national interprofessionnel des viandes de l’élevage og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Zeyen,
 et de l’aviculture (Ofival), at opnå en præjudiciel afgørelse Beghin, Feider, Loeff, Claeys et Verbeke, 56-58, rue Charles
 vedrørende gyldigheden, i forhold til EF-traktatens artikel 40, Martel, hvorunder Kommissionen for De Europæiske Fæl-
 stk. 3 (efter ændring nu artikel 34, stk. 2, EF), af artikel 4i, lesskaber i medfør af EKSF-traktatens artikel 42 har nedlagt
 stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 påstand om tilbagebetaling af 252 558 ECU, svarende til en
 om den fælles markedsordning for oksekød (EFT 1968 I, rentegodtgørelse, Kommissionen havde ydet Coal Products Ltd
 s. 179), som ændret ved Rådet forordning (EF) nr. 2222/96 af i henhold til en aftale med henblik på at fremme selskabets
 18. november 1996 (EFT L 296, s. 50), og af artikel 50, forbrug af kul, der produceres i Fællesskabet, med tillæg af
 stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3886/92 af renter 8 % p.a. fra den 1. november 1995, og Coal Products
 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for de har fremsat et modkrav på 46 010 ECU, med tillæg af renter
 præmieordninger, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 805/68 fra den 3. februar 1995, har Domstolen (Første Afdeling),
 om den fælles markedsordning for oksekød, og om ophævelse sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón, og dommerne
 af forordning (EØF) nr. 1244/82 og (EØF) nr. 714/89 (EFT D.A.O. Edward (refererende dommer) og P. Jann; generaladvo-
 L 391, s. 20), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) kat: N. Fennelly; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 nr. 2311/96 af 2. december 1996 (EFT L 313, s. 9), har 16. maj 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, J.C. Moitinho de Almeida, og dommerne R. Schintgen 1) Coal Products Ltd frifindes for de af Kommissionen for De
 (refererende dommer), C. Gulmann, J.-P. Puissochet og F. Mac- Europæiske Fællesskaber nedlagte påstande, og Kommissionen
 ken; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: ekspeditions- for De Europæiske Fællesskaber frifindes for Coal Products Ltd’s
 sekretær H.A. Rühl, den 11. maj 2000 afsagt dom, hvis modkrav.
 konklusion lyder således:
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der
 kan påvirke gyldigheden af artikel 4i, stk. 2, i Rådets forordning
 (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968, om den fælles markedsordning (1) EFT C 271 af 6.9.1997.
 for oksekød, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2222/96
 af 18. november 1996, og artikel 50, stk. 1, i Kommissionens
 forordning (EØF) nr. 3886/92 af 23. december 1992 om gennem-
 førelsesbestemmelser for de præmieordninger, der er fastsat i forord-
 ning (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød,
 og om ophævelse af forordning (EØF)


text:
nr. 1244/82 og (EØF)
 nr. 714/89, som ændret ved Kommissionens forordning (EF)
 nr. 2311/96 af 2. december 1996. DOMSTOLENS DOM
 af 16. maj 2000
 (1) EFT C 100 af 10.4.1999.
 i sag C-78/98, Shirley Preston m.fl.mod Wolverhampton
 Healthcare NHS Trust m.fl. mod Midland Bank plc (an-
 modning om præjudiciel afgørelse fra House of Lords (1)
 DOMSTOLENS DOM (»Socialpolitik — mandlige og kvindelige arbejdstagere —
 lige løn — medlemskab af en erhvervstilknyttet pensionsord-
 (Første Afdeling) ning — deltidsansatte — ikke omfattet — nationale proces-
 regler — effektivitetsprincippet — ækvivalensprincippet«)
 af 16. maj 2000
 (2000/C 233/05)
 i sag C-274/97, Kommissionen for De Europæiske Fæl-
 lesskaber mod Coal Products Ltd (1)
 (Processprog: engelsk)
 (»Voldgiftsbestemmelse — rentegodtgørelse«)
 (2000/C 233/04) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentligg-
 jort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: engelsk)
 I sag C-78/98, angående en anmodning, som House of Lords
 (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentligg- (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den
 jort i Samling af Afgørelser) for nævnte ret verserende sag, Shirley Preston m.fl. mod
 Wolverhampton Healthcare NHS Trust m.fl. og Dorothy
 I sag C-274/97, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Fletcher m.fl. mod Midland Bank plc, at opnå en præjudiciel
 ber (befuldmægtigede: P. Oliver og B. Doherty) mod Coal afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 119


text:
C 258/34 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 cËois Sarda, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos J. Pirrung og P. Mengozzi; justitssekretñr: H. Jung, den
 advokaterne Bonn og Schmitt, 7, Val Sainte-Croix, mod 30. juni 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle-
 Rådet for Den Europñiske Union (befuldmñgtiget: John des:
 Carbery), stùttet af Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtiget: GeÂrard Berscheid), 1) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse i nñrvñrende
 angående en påstand om annullation af artikel 1, nr. 4, i sag.
 Rådets forordning (EF) nr. 2222/96 af 18. november 1996
 om ñndring af forordning (EéF) nr. 805/68 om den fñlles 2) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse om de begñrin-
 markedsordning for oksekùd (EFT L 296 af 21.11.1996, ger om intervention, som er fremsat af Foreign Trade
 s. 50), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde- Association og af ConfeÂdeÂration EuropeÂenne de
 lingsformanden, J. Azizi, og dommerne R. García-Valdeca- l'Industrie de la Chaussure, og om den begñring om
 sas og M. Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den 25. juni fortrolig behandling, som er fremsat af sagsùgerne.
 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 3) Kommissionen bñrer sine egne og halvdelen af sagsù-
 gernes omkostninger. Sagsùgerne bñrer resten af deres
 1) Sagen afvises.
 omkostninger.
 2) Sagsùgerne betaler sagens omkostninger og bñrer in 4) Intervenienterne bñrer deres egne omkostninger.
 solidum Rådets omkostninger. Kommissionen bñrer
 sine egne omkostninger. (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 (1) EFT C 94 af 22.3.1997 og EFT C 166 af 31.5.1997.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 8. juni 1998
 i sag T-148/97, David T. Keeling mod Harmoniserings-
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS kontoret for det Indre Marked (varemñrker og mùn-
 den 30. juni 1998 stre) (1)
 i sag T-73/97, British Shoe Corporation Footwear (Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemñr-
 Supplies Ltd m.fl. mod Kommissionen for De Europñiske ker og mùnstre) Ð afgùrelse truffet af kontorets prñsident
 Fñllesskaber (1) vedrùrende appelkamrenes organisation Ð annullations-
 sùgsmål Ð EF-traktatens artikel 173 Ð afvisning)
 (Dumping Ð fodtùj af tekstilmaterialer med oprindelse i
 Folkerepublikken Kina og Indonesien Ð Kommissionens (98/C 258/60)
 forordning om indfùrelse af en midlertidig antidumping-
 told Ð annullationssùgsmål Ð senere vedtagelse af en for- (Processprog: engelsk)
 ordning om indfùrelse af en endelig antidumpingtold Ð
 ufornùdent at trñffe afgùrelse) I sag T-148/97, David T. Keeling, medlem af et appelkam-
 mer ved Harmoniseringskontoret for det Indre Marked
 (98/C 258/59) (varemñrker og mùnstre), med bopñl i Alicante (Spanien),
 ved barrister Arthur Alan Dashwood, Bar of England and
 Wales, og solicitor Edward Lewis, og med valgt adresse i
 (Processprog: engelsk)
 Luxembourg hos advokat ArseÁne Kronshagen, 22, rue
 Marie-AdeÂlaïde, mod Harmoniseringskontoret for det
 I sag T-73/97, British Shoe Corporation Footwear Supplies Indre Marked (varemñrker og mùnstre) (befuldmñgtigede:
 Ltd, Leicester (Det Forenede Kongerige), Clarks Oreste Montalto og JoaÄo Paulo Miranda de Sousa),
 International Ltd, Somerset (Det Forenede Kongerige), angående en påstand om annullation af afgùrelse ADM-
 Deichmann-Schuhe GmbH & Co Vertrieb KG, Essen 97-3 af 21. februar 1997 fra prñsidenten for Harmonise-
 (Tyskland), Groupe AndreÂ SA, Paris, Reno Versandhandel


text:
ringskontoret for det Indre Marked (varemñrker og mùn-
 GmbH, Thaleischweiler-Froschen (Tyskland), Leder & stre) vedrùrende appelkamrenes organisation, har Retten
 Schuh AG, Graz (éstrig), ved solicitors Alasdair Bell og (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V.
 Mark Powell, og med valgt adresse i Luxembourg hos Tiili, og dommerne C. P. BrieÈt og A. Potocki; justitssekre-
 advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe, mod Kommissio- tñr: H. Jung, den 8. juni 1998 afsagt kendelse, hvis kon-
 nen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: klusion lyder således:
 Nicholas Khan), angående en påstand om annullation af
 Kommissionens forordning (EF) nr. 165/97 af 28. januar 1) Sagen afvises.
 1997 om indfùrelse af en midlertidig antidumpingtold på
 importen af visse typer fodtùj med overdel af tekstilmate- 2) Sagsùgeren bñrer sagens omkostninger.
 rialer med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indone-
 sien (EFT L 29 af 31.1.1997, s. 3), har Retten (Fùrste (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten, B. Vester-
 dorf, og dommerne C. W. Bellamy, R. M. Moura Ramos,


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/37
 Sag anlagt den 25. november 2013 — The Tea Board mod KHIM — Delta Lingerie (Darjeeling)
 (Sag T-624/13)
 2014/C 45/64
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Tea Board (Calcutta, Indien) (ved advokat A. Nordemann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Delta Lingerie (Cachan, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 17. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1504-2012-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Delta Lingerie
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket i farven grøn, der indeholder ordbestanddelen »Darjeeling«, for klasse 25, 35, og 38 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 466 269
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: The Tea Board
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-fællesmærkeregistrering nr. 4 325 718 af ordmærket »DARJEELING« for varer i klasse 30; EF-fællesmærkeregistrering nr. 8 674 327 af figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »DARJEELING«, for varer i klasse 30
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5.


text:
Nr. C 199/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 fællesskab og solidarisk — om finansiel støtte fra Fælles træffer medlemsstaterne alle almindelige eller særlige for
 skabet til projektet » Plan d'eau sur le Lot — Intégration anstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de
 d'une microcentrale hydroélectrique basse chute dans le forpligtelser, som følger af denne traktat eller af retsakter
 seuil «. foretaget af Fællesskabets institutioner.
 Den 17. januar 1991 fik de nævnte medkontrahenter ud
 betalt et forskud på 83 928 ECU. Kommissionen fastslår, at Den Hellenske Republik indtil
 dato endnu ikke har truffet egnede foranstaltninger med
 henblik på fuld gennemførelse af det omhandlede direktiv
 Projektet blev senere ændret, og bygningen af en hydro i den græske retsorden .
 elektrisk mikrocentral blev opgivet. SIVU meddelte ved
 skrivelse af 6 . november 1992, at det gav afkald på finan
 siel støtte fra Fællesskabet, og ved skrivelse af 18 . novem (') EFT nr. L 375 af 31 . 12 . 1991 , s . 1 .
 ber 1992 ophævede Kommissionen aftalen og anmodede
 om tilbagebetaling af forskuddet.
 De foranstaltninger, som Kommissionen senere har truffet
 for at opnå den nævnte tilbagebetaling, er forblevet resul
 tatløse .
 Appel iværksat den 5 , maj 1997 af Fédération française
 des sociétés d'assurance ( FFSA), Union des sociétés étran
 (') EFT nr. L 350 af 27. 12 . 1985 , s . 29 . gères d'assurances ( USEA ), Groupe des assurances mutuel
 les agricoles ( Groupama ), Fédération nationale des syndi
 cats d'agents généraux d'assurances ( FNSAGA ), Fédéra
 tion française des courtiers d'assurances et de réassurances
 ( FCA ) og Bureau international des producteurs d'assuran
 ces et de réassurances (BIPAR) til prøvelse af dom afsagt
 Sag anlagt den 5 . maj 1997 af Kommissionen for De den 27 . februar 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik i Første Instans ( Tredje Udvidede Afdeling ) i sag T-106/
 95 , Fédération française des sociétés d'assurances ( FFSA),
 ( Sag C-173/97 ) Union des sociétés étrangères d'assurance ( USEA), Groupe
 ( 97/C 199/27 ) des assurances mutuelles agricoles ( Groupama ), Fédération
 nationale des syndicats d'agents généraux d'assurances
 (FNSAGA), Fédération française des courtiers d'assurances
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den et de réassurances ( FCA ) og Bureau international des
 5 . mai 1997 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af producteurs d'assurances et de réassurances ( BIPAR ) mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af
 Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Den Franske Republik og af La Poste
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la ( Sag C- 174/97 P)
 Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret,
 Kirchberg. ( 97/C 199/28 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden 5 , maj 1997 iværksat appel af Federation française des so
 for den fastsatte frist at


text:
have sat de nødvendige admi ciétés d'assurance ( FFSA), Union des sociétés étrangères
 nistrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft d'assurances (USEA), Groupe des assurances mutuelles
 for at efterkomme Rådets direktiv 91 /676/EØF af agricoles ( Groupama ), Fédération nationale des syndicats
 d'agents généraux d'assurances ( FNSAGA ), Fédération
 12 . december 1991 om beskyttelse af vand mod for
 française des courtiers d'assurances et de réassurances
 urening forårsaget af nitrater, der stammer fra land
 ( FCA ) og Bureau international des producteurs d'assuran
 bruget ('), og ved ikke at have udpeget de zoner, der
 anses for sårbare , har tilsidesat forpligtelser, som på ces et de réassurances ( BIPAR ) ved advokat Dominique
 hviler den i henhold til traktaten og nævnte direktiv.
 Voillemot og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Jacques Loesch, 11 , rue Goethe, til prøvelse af dom afsagt
 den 27. februar 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens om i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling ) i sag T-106/95 ,
 kostninger. Fédération française des sociétés d'assurances ( FFSA ),
 Union syndicale des sociétés étrangères d'assurances
 ( USEA ), Groupe des assurances mutuelles agricoles ( Grou
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 pama ), Fédération des syndicats d'agents généraux d'assu
 rances ( FNSAGA ), Fédération française des courtiers d'as
 I henhold til artikel 189, stk. 3 , i traktaten om oprettelse surances et de réassurances ( FCA ) og Bureau international
 af Det Europæiske Fællesskab er et direktiv med hensyn des producteurs d'assurances et de réassurances ( BIPAR)
 til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, støt
 som det rettes til . I henhold til traktatens artikel 5 , stk . 1 , tet af Den Franske Republik og af La Poste .
 ---pagebreak--- 28.6.97 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/ 15
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : Sag anlagt den 5 . maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 — Ophævelse af den af De Europæiske Fællesskabers Ret
 ( Sag C-175/97)
 i Første Instans den 27 . februar 1997 i sag T-106/95
 afsagte dom. ( 97/C 199/29 )
 — Følgelig annullation af Kommissionens beslutning af
 8 . februar 1995 (').
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 — Det fastslås, at de anfægtede bestemmelser i den fran 5 . maj 1997 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 ske lov af 2 . juli 1990 i henhold til artikel 92, stk. 1 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Mi
 er uforenelige med fællesmarkedet. chel Nolin og Laura Pignataro, som befuldmægtigede, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Ved dommen har Retten tilsidesat EF-traktatens artikel 90,
 stk . 2 , og artikel 92 . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande :
 Det savner grundlag, når Retten har antaget, at den omtvi
 stede støtte, som består i et nedslag på


text:
85 % i beregnings
 grundlaget for ejendomsskatter og lønafgift, alene kom — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 penserer for de meromkostninger som følge af udførelse af forpligtelser som påhviler den i henhold til EF-trakta
 offentlige tjenesteydelser, som det franske postvæsen må ten og Rådets direktiv 93/89/EØF af 25 . oktober 1993
 bære . Den tilkendte støtte er en fordel for alle de former om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse
 for virksomhed, som postvæsenet udøver, herunder aktivi køretøjer, der anvendes til vejgodstransport, samt af
 teter på områder, der er underlagt fri konkurrence, hvorfor vejafgifter og brugsafgifter for benyttelse af visse infra
 der foreligger en krydssubsidiering. Retten har opretholdt strukturer ('), idet den ikke inden for den fastsatte frist
 Kommissionens beslutning, selv om der ikke forelå nogen har vedtaget og under alle omstændigheder ikke har
 analytiske regnskabsmæssige oplysninger, idet alene så givet underretning om de love og administrative be
 danne ville have gjort det muligt at undersøge, hvorvidt stemmelser, som er nødvendige for at efterkomme
 det udelukkende var de former for virksomhed, der er for direktivet .
 beholdt postvæsenet, som blev subsidieret.
 Vurderingen af de meromkostninger, der er forbundet med — Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens om
 de former for virksomhed, som er forbeholdt postvæsenet, kostninger.
 er ganske uden hold i virkeligheden . Der må sondres mel
 lem disse former for virksomhed og aktiviteterne på områ
 der, der er underlagt fri konkurrence, og som bør udøves Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 på markedet for disse på de vilkår, der gælder dér. Trakta
 tens artikel 92 finder fuldt ud anvendelse på disse aktivite
 ter. Kommissionen er forpligtet til at sikre, at støtten ikke I henhold til EF-traktatens artikel 189 , stk. 3 , er et direk
 indebærer en subsidiering af disse . tiv med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver
 medlemsstat, som det rettes til , og ifølge traktatens
 Det antages i den appellerede dom, at postvæsenet udøver artikel 5 skal medlemsstaterne træffe alle almindelige eller
 sin virksomhed som helhed på vilkår, der er udtryk for en særlige foranstaltninger, som er egnet til at sikre opfyldel
 økonomisk balance . Det er ikke støtten, der gør det muligt sen af de forpligtelser, som navnlig følger af retsakter ud
 at opnå dette, men den fortjeneste, der med urette opnås i stedt af Fællesskabets institutioner.
 forbindelse med udøvelsen af de aktiviteter på områder
 underlagt fri konkurrence, som er begunstiget af skattefor
 delen .
 Det pågældende direktivs artikel 13 foreskriver, at med
 lemsstaterne skal sætte de nødvendige love og administra
 Den vejede andel på 34,7% , som Kommissionen er gået tive bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet in
 ud fra med henblik på at tage hensyn til postvæsenets for den den 1 . januar 1995 .
 dele i forbindelse med udøvelsen af dets aktiviteter på om
 råder, der er underlagt fri konkurrence — nærmere be
 stemt som følge af opretholdelsen af postnettet i landdi
 Domstolen har ved dom af 5 . juli 1995 i sag C-21 /94


text:
,
 strikterne — og som er blevet tiltrådt ved den appellerede
 Europa-Parlamentet mod Rådet ( Sml . I, s . 1827), annulle
 dom, er ikke i overensstemmelse med de faktiske forhold,
 ret direktiv 93/89/EØF, men har opretholdt dets retsvirk
 Det fremgår af omsætningen, af 75 % af de aktiviteter, der
 ninger, indtil Rådet har udstedt et nyt direktiv. Denne
 udøves af postkontorerne i landdistrikterne, falder inden
 dom kan ikke begrunde en manglende gennemførelse af
 for de områder, der er underlagt fri konkurrence . Når hen direktivet .
 ses til denne andel , repræsenterer støtten et betydeligt
 højere beløb end meromkostningerne.
 (•) EFT nr. L 279 af 12 . 11 . 1993 , s . 32 .
 (') EFT nr. C 262 af 7. 10 . 1995 , s . 11 .


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/40
 Sag anlagt den 30. juni 2011 — Ecologistas en Acción-CODA mod Kommissionen
 (Sag T-341/11)
 2011/C 252/89
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Spanien) (ved advokat J. Doreste Hernández)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens Generalsekretariats stiltiende afgørelse — idet Kommissionen ikke svarede inden for fristen — om afslag på aktindsigt i de dokumenter, der blev ansøgt om i forbindelse med proceduren GESTDEM 2011/6, annulleres
 —
 ECOLOGISTAS EN ACCION erklæres berettiget til at få aktindsigt i de ønskede dokumenter, der derfor er givet uberettiget afslag på:
 a)
 Summary by the Spanish Ministry of Environment of the information submitted to the European Commission concerning the environmental assessment of the construction of the Granadilla Port, transmitted to the Permanent Representation of Spain to the European Union on 4 November 2005,
 b)
 Afklarende note med complementary information by Gobierno de Canarias, November 2005
 c)
 Alternative analysis concerning the location of the Granadilla Port by Gobierno de Canarias, July 2005.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Baggrunden for den foreliggende sag er en ansøgning om aktindsigt i dokumentation af miljømæssig karakter, hvorpå Europa-Kommissionen meddelte stiltiende afslag.
 Der blev givet afslag på aktindsigt i tre dokumenter, som den spanske forvaltning har forelagt for Kommissionen med henblik på dennes udtalelse i henhold til artikel 6, stk. 4, i Rådets direktiv 92/43/EØS af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) i forbindelse med konstruktionen af en havn i Granadilla (Tenerife, Spanien).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører tilsidesættelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 —
 Det anføres i den henseende, at sagsøgte ikke skriftligt har oplyst ECOLOGISTA EN ACCION om begrundelsen for afslaget på aktindsigt i de tre ønskede dokumenter og har overladt det til Kongeriget Spanien at træffe afgørelse om aktindsigt i de nævnte dokumenter, idet disse ikke er omfattet af nogen af undtagelserne i artikel 4, stk. 1, 2 og 3, i den nævnte forordning.
 2)
 Det andet anbringende vedrører overtrædelse af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6. september 2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
 —
 Ifølge sagsøgeren udgør et stiltiende afslag en overtrædelse af forordningens bogstav og ånd og af Århuskonventionen, idet de tre ønskede dokumenter vedrører »miljømæssige oplysninger«.


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/38
 Sag anlagt den 30. juli 2012 — Grupo T Diffusión mod KHIM — ABR Producción Contemporánea (Lámparas)
 (Sag T-343/12)
 2012/C 287/69
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Grupo T Diffusión, SA (El Prat de Llobregat, Spanien) (ved advokat A. Lasala Grimalt)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: ABR Producción Contemporánea, SL (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstand
 Afgørelse truffet den 1. juni 2012 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i sag R 1622/2010-3 vedrørende ugyldighedserklæring af EF-design nr. 000 42 7448-0001 annulleres, og det nævnte EF-design erklæres helt virkningsfuldt og gyldigt, idet Grupo T Difusión, S.A. ikke tilpligtes at betale ABR’s og Harmoniseringskontorets omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: Lampemodel — EF-design nr. 000 42 7448-0001
 Indehaver af EF-designet: Grupo T Diffusión, SA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: ABR Producción Contemporánea, SL
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ældre standerlampe, »Cypress«
 Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Medhold i begæringen om ugyldighed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 6 og 7 i forordning (EF) nr. 6/2002.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/49
 Sag anlagt den 5. september 2008 — Abouchar mod Kommissionen
 (Sag T-367/08)
 (2008/C 285/89)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Michel Abouchar (Dakar, Senegal) (ved avocats B. Dubreuil Basire og J.-J. Lorang)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at ansatte ved Kommissionen/Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) har begået ansvarspådragende fejl under udøvelsen af deres hverv.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen/EUF har tilsidesat bestemmelserne i artikel 155 EF, artikel 311 i den fjerde Lomé-konvention og de almindelige principper om god forvaltningsskik, bistandspligt og beskyttelse af den berettigede forventning.
 —
 Det fastslås, at disse fejl direkte har forvoldt et tab for sagsøgeren, og Kommissionen/EUF tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren et samlet beløb på 4 500 000 EUR i skadeserstatning.
 —
 Kommissionen/EUF tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100 000 EUR til dækning af de udenretlige omkostninger, sagsøgeren har måttet afholde.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med søgsmålet med påstand om erstatning uden for kontraktforhold ønsker sagsøgeren fastslået, at Kommissionen har tilsidesat finansforordningerne om iværksættelse af 6. og 7. Europæiske Udviklingsfond (herefter »EUF«) samt konventionerne mellem Fællesskabet og landene i Afrika, Caribien og Stillehavet (»AVS-landene«), benævnt »Lomé-konvention III« og »Lomé-konvention IV« (1) inden for rammerne af forvaltningen af EUF's midler vedrørende et projekt om finansiering til fordel for små og mellemstore virksomheder i Saint-Louisregionen i Senegal.
 Sagsøgeren, der konkret fik tildelt et lån i relation til et projekt vedrørende dyrkning af grøntsager i den berettigede region, er af den opfattelse, at den fejlagtige forvaltning og det underslæb, som ansatte ved Kommissionen angiveligt har gjort sig skyld i, har medført en øjeblikkelig standsning af det landbrugsprojekt, han har etableret inden for rammerne af Den Europæiske Udviklingsfond.
 Sagsøgeren har i det væsentlige påberåbt sig, at Kommissionen har udvist to ansvarspådragende forhold, der kan udløse Fællesskabets erstatningsansvar uden for kontraktforhold. Sagsøgeren har konkret gjort gældende, at der — dels som følge af de fejl, der er begået af EF-ansatte under udøvelsen af deres hverv, dels som følge af den manglende kontrol med de midler, der er stillet til rådighed af Kommissionen — foreligger en tilsidesættelse af artikel 155 EF og artikel 311 i den fjerde Lomé-konvention samt af almindelige principper om god forvaltningsskik, bistandspligt og beskyttelse af den berettigede forventning.
 (1) Med virkning fra den 23.6.2000 er Lomé-konventionen blevet erstattet af Cotonouaftalen (EUT L 317, s. 3). Sagsøgeren henviser imidlertid i stævningen fortsat til Lomé III-konventionen og Lomé IV-konventionen.


text:
11 . 1 . 97 1 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 9 15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Er artikel 3a , stk. 3 , første afsnit, i forordning ( EØF)
 afsagt den 13 . november 1996 af Finanzgericht Düsseldorf nr. 1546/88 ( ] ), som ændret ved forordning (EØF)
 i sagen Florian Vorderbrüggen mod Hauptzollamt Biele nr. 1033/89 ( 2 ), gyldig, for så vidt det udover betingelserne
 feld i artikel 3a, stk. 3 , første punktum, i forordning ( EØF )
 ( Sag C-3 74/96 ) nr. 857/84 ( 3 ), som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 764/
 89 ( 4 ) og (EØF) nr. 1639/91 ( 5 ), kræves, at producenten
 ( 97/C 9/25 )
 faktisk har genoptaget direkte salg og/eller leverancer af
 mælk for mindst tolv måneder siden ?
 Ved kendelse afsagt den 13 . november 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26 . november 1996, har Fi (!) EFT nr. L 139 af 4 . 6 . 1988 , s . 12 .
 nanzgericht Düsseldorf — IV. Afdeling — i sagen Florian (2) EFT nr. L 110 af 21 . 4 . 1989 , s . 27.
 Vorderbrüggen mod Hauptzollamt Bielefeld forelagt De (3) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984, s . 13 .
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om (4) EFT nr. L 84 af 29 . 3 . 1989 , s . 2 .
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : (5) EFT nr. L 150 af 15 . 6 . 1991 , s. 35 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 12 . november 1996
 ( Femte Afdeling )
 den 8 . november 1996
 i sag T-47/96, Syndicat départemental de défense du droit
 des agriculteurs ( SDDDA) mod Kommissionen for De
 i sag T-120/89(92 ), Stahlwerke Peine-Salzgitter AG (nu Europæiske Fællesskaber ( ] )
 Preussag Stahl AG ) mod Kommissionen for De Europæ (Kommissionens afvisning af at indlede traktatbrudssag —
 iske Fællesskaber (^ passivitetssøgsmål — formaliteten)
 (Fastsættelse af sagsomkostninger) ( 97/C 9/27 )
 ( 97/C 9/26 ) (Processprog: fransk)
 I sag T-47/96, Syndicat departemental de défense du droit
 (Processprog: tysk) des agriculteurs ( SDDDA ), Beaucaire ( Frankrig), først ved
 advokat Olivier Girard, Nîmes, og derefter ved advokat
 Maryse Joissains-Masini, Aix-en-Provence, mod Kommis
 I sag T-120/89(92 ), Stahlwerke Peine-Salzgitter AG ( nu sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 Preussag Stahl AG ) ved advokaterne Deringer, Tessin, Denise Sorasio ), angående en påstand om at det fastslås,
 Herrmann og Sedemund, Charlottenstraße 65 , Berlin, mod at Kommissionen har udvist passivitet, idet den har und
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld ladt at anlægge sag mod Den Franske Republik i henhold
 mægtiget: Gotz zur Hausen ) angående en begæring om til EF-traktatens artikel 169 og hermed har tilsidesat sine
 fastsættelse af de sagsomkostninger, som sagsøgte skal er forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 175 , har
 statte


text:
sagsøgeren efter Rettens dom af 27. juni 1991 ( sag Retten ( Anden Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 T-120/89, Stahlwerke Peine-Salzgitter AG mod Kommissi den, C. W. Bellamy, og dommerne H. Kirschner og A. Ka
 onen, Sml . II, s . 279 ), har Retten ( Femte Afdeling ), sam logeropoulos; justitssekretær: H. Jung, den 12 . november
 1996 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 mensat af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas, og
 dommer J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: H. Jung,
 den 8 . november 1996 afsagt kendelse', hvis konklusion ly 1 ) Sagen afvises.
 der således :
 2 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende inter
 venienternes påstande.
 De omkostninger, Kommissionen skal erstatte Stahlwerke
 Peine-Salzgitter (PSAG), fastsættes til i alt 160 000 DM. 3 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. Kongeriget
 Spanien og Den Franske Republik afholder deres egne
 omkostninger.
 (') EFT nr. C 207 af 12 . 8 . 1989 , s . 15 .
 (M EFT nr. C 180 af 22 . 6 . 1996 , s . 32 .


text:
2.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 157/4
 Sag anlagt den 26. marts 2012 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-146/12)
 2012/C 157/05
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch og G. Braun, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke har fastsat de love eller administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 1 og 2, artikel 4, stk. 2, artikel 5, stk. 2, 5, 6 og 8, artikel 6, stk. 1, 2, 3, 9 og 10, artikel 7, 8 og 9, artikel 11, stk. 4 og 5, artikel 12, artikel 13, stk. 5, artikel 15, 16 og 17, artikel 18, stk. 1, 2, 4 og 5, artikel 19, stk. 3, artikel 20-27, artikel 28, stk. 4 og 6, artikel 32-35, og bilag I-IX i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (1), eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 215 409,60 EUR pr. dag, der skal indbetales på Den Europæiske Unions konto for egne indtægter, for tilsidesættelse af forpligtelsen til at meddele gennemførelsesforanstaltninger.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 19. juli 2010.
 (1) EUT L 191, s. 1.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/11
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-341/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2004/48/EF - håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2008/C 171/18)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Wils og P. Dejmek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige (ved A. Kruse, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder (EUT L 157, s. 45 og — berigtigelse — EUT L 195, s. 16)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet.
 2)
 Kongeriget Sverige betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 211 af 8.9.2007.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/48
 Sag anlagt den 7. december 2016 — fritz-kulturgüter mod EUIPO — Sumol + Compal Marcas (fritz-wasser)
 (Sag T-862/16)
 (2017/C 038/63)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: fritz-kulturgüter GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved advokat G Schindler)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Sumol + Compal Marcas, SA (Oeiras Carnaxide, Portugal)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger om det omtvistede varemærke: fritz-kulturgüter GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »fritz-wasser« — ansøgning nr. 12 314 753
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. oktober 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1510/2015-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse ændres således, at klagen afslås i sin helhed.
 —
 Ansøgning nr. 12 314 753 fremmes til registrering.
 —
 Indsigeren tilpligtes at betale omkostningerne ved klagesagen; EUIPO tilpligtes at betale de øvrige omkostninger
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/21
 Sag anlagt den 1. august 2007 — TridonicAtco mod KHIM (Intelligent Voltage Guard)
 (Sag T-297/07)
 (2007/C 235/38)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: TridonicAtco GmbH & Co. KG (Dornbirn, Østrig) (ved Rechtsanwalt L. Wiltschek)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 31. maj 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 108/2007-2) ændres således, at det internationale ord- og firgurmærke nr. 874 778 »Intelligent Voltage Guard« opnår fællesskabsbeskyttelse.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med sagen for appelkammeret og sagen for Retten i Første Instans.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Intelligent Voltage Guard« for varer i klasse 9 og 11 (internationalt registrerings nr. W 874 778).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da mærket »Intelligent Voltage Guard« har fornødent særpræg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
C 366/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.12.1999
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: — den anfægtede fortolkning gør indgreb i grundlæggen-
 de rettigheder, idet den bade tilsidesætter foreningsfri-
 heden og ligebehandlingsprincippet.
 — Europa-Parlamentets afgørelse af 14. september 1999
 vedrørende fortolkning af forretningsordenen annulleres
 — Det fastslås, at den fortolkning af forretningsordenens
 artikel 29, stk. 1, som er blevet foreslået af Udvalget om
 Forfatningsspørgsmål, og Forretningsordnen, er i strid med
 fællesskabsretten, retsstatsprincippet, Unionens grundprin-
 cipper og grundlæggende rettigheder. Sag anlagt den 26. oktober 1999 af Marie-Josée Bollen-
 dorff mod Europa-Parlamentet
 (Sag T-260/99)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1999/C 366/64)
 Sagsøgerne, der er medlemmer af Europa-Parlamentet, har
 anført, at det den 19. juli 1999 blev meddelt Parlamentets (Processprog: fransk)
 formand, at »Teknisk Gruppe af Uafhængige Medlemmer (TDI)
 — Blandet Gruppe« var blevet dannet i overensstemmelse med
 artikel 29 i Parlamentets forretningsorden. Under plenarmødet Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 20. juli 1999 modsatte samtlige politiske grupper sig den 26. oktober 1999 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 dannelsen af denne blandede gruppe. Udvalget om Forfatnings- Marie-Josée Bollendorff, Bertrange (Luxembourg), ved advokat
 spørgsmål og Forretningsordenen skulle afgive udtalelse om, Laurent Mosar, Luxembourg, og med valgt adresse i Luxem-
 hvorvidt denne nye gruppe var i overensstemmelse med bourg på dennes kontor 8, rue Notre-Dame.
 forretningsordenens artikel 29. Det foreslog en fortolkning,
 hvorefter det i henhold til denne bestemmelse ikke kan tillades, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 at der dannes en gruppe, hvor der åbenlyst ikke består
 nogen politisk karakter og politisk samhørighed mellem dens — Annullation af den afgørelse, hvorved ansættelsesmyndig-
 medlemmer. Den 14. september 1999 blev spørgsmålet sat til heden anså sagsøgerens fravær mellem den 9. og den
 afstemning i Parlamentet, der med simpelt flertal vedtog den 12. marts 1999 for ulovligt og fradrog 28,50 arbejdstimer
 af udvalget foreslåede fortolkning. Det er denne parlamentsaf- i hendes årlige ferie.
 gørelse, der anfægtes i nærværende sag.
 — Subsidiært annulleres om nødvendigt Europa-Parlamentets
 udtrykkelige afgørelse om afvisning af sagsøgerens klage,
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort to anbringender: som blev indgivet i henhold til vedtægtens artikel 90, stk.
 2, og hvilken afgørelse blev meddelt den 26. juli 1999.
 a) D e n a n f æ g t e d e a f g ø r e l s e e r d i s k r i m i n e - — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb
 rende: på 100 000 LUF i økonomisk og ikke-økonomisk erstat-
 ning.
 — den anfægtede fortolkning medfører en forskelsbe-
 handling, for så vidt den bevirker, at de pågældende — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 parlamentsmedlemmer afskæres fra administrative for- ninger.
 dele og fordelene i forbindelse med deltagelse Parla-
 mentets arbejde, som tilhørsforholdet til en gruppe
 giver Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren bestrider, at hendes fravær var ulovligt og henviser
 — den anfægtede fortolkning afviger fra hovedparten af herved til følgende omstændigheder:
 den europæiske lovgivning og praksis i de nationale
 parlamenter. — Tjenestemandsvedtægtens artikel 25, stk. 2, er tilsidesat, da
 Parlamentet ikke


text:
gav hende meddelelse om, at det havde
 b) T i l s i d e s æ t t e l s e a f f æ l l e s s k a b s r e t t e n o g foretaget fradrag i hendes ferie.
 retsstatsprincippet i materiel forstand:
 — Tilsidesættelse af retten til forsvar, da sagsøgeren ikke blev
 opfordret til at give en forklaring på sin handlemåde,
 — den anfægtede fortolkning gør indgreb i det almindeli- navnlig hvad angår hendes udeblivelse ved de lægelige
 ge retssikkerhedsprincip, idet den klart er i strid med kontrolundersøgelser. Desuden burde gyldigheden af den
 anden i forretningsordenen og beskyttelsen af den lægeattest, sagsøgeren fremlagde, ikke have været draget
 berettigede forventning, der er opstået omkring denne i tvivl, uden at hun først var blevet underkastet en
 bestemmelse i løbet af de seneste tyve år lægeundersøgelse.
 ---pagebreak--- 18.12.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 366/31
 — Fejlagtig anvendelse af vedtægtens artikel 60, da formålet Delvis slettelse af de forenede sager T-320/94 m.fl. (1)
 med denne bestemmelse er at sanktionere fremlæggelsen
 af lægeattester, der udfærdiges som en tjeneste, og ikke (1999/C 366/67)
 at sanktionere tilsidesættelsen af en loyalitetspligt. Da
 Parlamentet foreholdt sagsøgeren, at hun havde tilsidesat
 en loyalitetspligt, var det forpligtet til udelukkende at (Processprog: tysk)
 basere sin afgørelse på vedtægtens artikel 86 og ikke på
 vedtægtens artikel 60. Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Endelig anfører sagsøgeren, at Parlamentet har tilsidesat ved- besluttet, at sagerne T-320/94, T-323/94, T-324/94,
 tægtens artikel 24 ved at negligere vedtægtens bestemmelser T-332/94, T-333/94, T-344/94, T-345/94 og T-351/94 skal
 og ved at nægte at bistå hende i hendes retsforfølgning af den slettes på fortegnelsen over de forenede sager T-320/94 m.fl.,
 kontrollerende læge, hvorved Parlamentet har pådraget sig et Klaus Harings m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union og
 ansvar. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (1) EFT C 351 af 10.12.1994.
 Delvis slettelse i de forenede sager T-85/93 m.fl. (1)
 (1999/C 366/65) Slettelse af de forenede sager T-363/94 m.fl. (1)
 (Processprog: tysk) (1999/C 366/68)
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde (Processprog: tysk)
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sagerne T-85/93, T-87/93,
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 T-126/93, T-130/93, T-35/94, T-40/94, T-198/94, T-212/94,
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 T-227/94, T-236/94, T-237/94, T-238/94, T-278/94,
 Første Instans besluttet, at de forenede sager T-363/94 m.fl.,
 T-279/94, T-281/94, T-283/94, T-284/94, T-349/94,
 Benno og Hans Georg Theunissen m.fl. mod Rådet for Den
 T-350/94, T-357/94 og T-360/94, skal slettes på fortegnelsen
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 over de forenede sager T-85/93 m.fl., Helmut Bösl m.fl. mod
 Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber.
 (1) EFT C 370 af 24.12.1994, EFT C 400 af 31.12.1994, EFT C 54 af
 4.3.1995, EFT C 74 af 25.3.1995 og EFT C 119 af 13.5.1995.
 (1) EFT C 178


text:
af 18.7.1990, EFT C 34 af 9.2.1991, EFT C 90 af
 26.3.1994, EFT C 218 af 6.8.1994, EFT C 304 af 29.10.1994 og
 EFT C 370 af 24.12.1994.
 Delvis slettelse af de forenede sager T-366/94 m.fl. (1)
 Delvis slettelse i de forenede sager T-85/93 m.fl. (1)
 (1999/C 366/69)
 (1999/C 366/66)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk )
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde besluttet, at sagerne T-366/94, T-3/95, T-14/95, T-120/95 og
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i T-124/95 skal slettes på fortegnelsen over de forenede sager
 Første Instans besluttet, at navnene på sagsøgerne Peter T-366/94 m.fl., Hilde Diekmeier m.fl. mod Rådet for Den
 Dalhaus, Klaus Buck, Karl-Heinz Rohler og Ludger Beckhoff Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 skal slettes på fortegnelsen over sagsøgerne i sag T-247/94 — Fællesskaber.
 forenede sager T-85/93 m.fl., Helmut Bösl m.fl. mod Rådet for
 Den Europæiske Union.
 (1) EFT C 370 af 24.12.1994, EFT C 54 af 4.3.1995, EFT C 74 af
 25.3.1995, EFT C 174 af 8.7.1995 og EFT C 208 af 12.8.1995.
 (1) EFT C 233 af 20.8.1994.


text:
24.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 392/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 7. juli 2016 — Finanzamt Bergisch Gladbach mod Igor Butin
 (Sag C-375/16)
 (2016/C 392/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Sagsøgt: Igor Butin
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Forudsætter artikel 226, nr. 5), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (momsdirektivet) (1) angivelse af en adresse for den afgiftspligtige person, på hvilken han udøver sine erhvervsaktiviteter?
 2.
 Såfremt første spørgsmål besvares benægtende:
 a)
 Er en postkasseadresse tilstrækkeligt for angivelsen af adressen i henhold til momsdirektivets artikel 226, nr. 5)?
 b)
 Hvilken adresse skal en afgiftspligtig person, som driver en virksomhed (f.eks. med internethandel), der ikke råder over et forretningslokale, angive på fakturaen?
 3.
 Skal momsfradraget i tilfælde af, at de formelle fakturakrav som omhandlet i momsdirektivets artikel 226 ikke er opfyldt, altid indrømmes, hvis der ikke foreligger momssvig eller den afgiftspligtige person ikke vidste eller kunne vide, at han var inddraget i et svig, eller forudsætter princippet om beskyttelse af den berettigede forventning i dette tilfælde, at den afgiftspligtige person har gjort alt, hvad der med rimelighed kan forlanges af ham, for at kontrollere fakturaoplysningernes rigtighed?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/22
 Domstolens kendelse af 9. marts 2007 — Schneider Electric SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-188/06 P) (1)
 (Appel - fusioner og virksomhedsovertagelser - markedet for elektricitetsforsyning - beslutninger om iværksættelse og afslutning af proceduren)
 (2007/C 96/39)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Schneider Electric SA (ved avocats A. Winckler, I. Girgenson og M. Pittie)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Bouquet og O. Beynet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt den 31. januar 2006 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-48/03, Schneider Electric SA mod Kommissionen, hvorved søgsmål med påstand om annullation dels af Kommissionens beslutning af 4. december 2002 om at indlede en grundig undersøgelse af fusionen mellem Schneider og Legrand (sag COMP/M.2283 — Schneider/Legrand II), dels af Kommissionens beslutning af 13. december 2002 om afslutningen af kontrolproceduren med hensyn til denne fusion, blev afvist.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Schneider Electric SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 165 af 15.7.2006.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/56
 Sag anlagt den 27. august 2010 — Kraft Foods Schweiz mod KHIM — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)
 (Sag T-357/10)
 ()
 (2010/C 288/104)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Schweiz) (ved lawyers P. Péters og T. de Haan)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Compañía Nacional de Chocolates SA (Medellín, Colombia)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 29. juni af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 696/2009-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Compañía Nacional de Chocolates SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »CORONA« for varer i klasse 30
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Estisk varemærkeregistrering nr. 20671 af ordmærket »KARUNA« for varer i klasse 30; lettisk varemærkeregistrering nr. M36592 af ordmærket »KARUNA« for varer i klasse 30; litauisk varemærkeregistrering nr. 28143 af ordmærket »KARŪNA« for varer i klasse 30
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse og afslag på indsigelsen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at der ikke var risiko for forveksling, tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt vurderede, at varemærkerne ikke ligner hinanden eller er identiske.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. november 2014 — Snezhana Somova mod Glaven director na Stolichno upravlenie »Sotsialno osiguryavane« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)
 (Sag C-103/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 12, 45, 46 og 94 - national lovgivning, der som betingelse for tildelingen af en pension kræver, at bidragsbetaling til aldersforsikringen er afbrudt - erhvervelse af en manglende forsikringsperiode mod betalingen af bidrag - sammenfaldende forsikringsperioder i flere medlemsstater - den forsikredes mulighed for at se bort fra reglen om kumulation af varigheden af bidrags- og forsikringsperioder - inddragelse af den tildelte pension og inddrivelse af det for meget udbetalte beløb - forpligtelse til at betale renter))
 (2015/C 007/05)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Snezhana Somova
 Sagsøgt: Glaven director na Stolichno upravlenie »Sotsialno osiguryavane«
 Konklusion
 1)
 Artikel 49 TEUF er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat såsom artikel 94, stk. 1, i Kodeks za sotsialnoto osiguryavane (den bulgarske socialsikringslov), hvorefter fastsættelsen af alderspensionsrettigheder er underlagt den forudgående betingelse, at betalingen af socialsikringsbidrag vedrørende en beskæftigelse udøvet i en anden medlemsstat er blevet afbrudt.
 2)
 Artikel 45, artikel 46, stk. 2, og artikel 94, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1992/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at de ikke med henblik på afgørelsen af ret til ydelser i en medlemsstat giver de socialsikrede mulighed for at vælge, at der ikke skal tages hensyn til de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i en anden medlemsstat før datoen for denne forordnings anvendelse i denne første medlemsstat.
 (1) EUT C 129 af 4.5.2013.


text:
19.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 304/2
 Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 4. juli 2013 — Menidzherski biznes reshenia OOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Veliko Tarnovo — Bulgarien)
 (Sag C-572/11) (1)
 (Direktiv 2006/112/EF - moms - ret til fradrag - afslag - afgift, der er anført på en faktura - faktisk gennemførelse af en afgiftspligtig transaktion - foreligger ikke - bevis - princippet om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning)
 2013/C 304/02
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Veliko Tarnovo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Menidzherski biznes reshenia OOD
 Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto« — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Veliko Tarnovo — fortolkning af artikel 203, sammenholdt med artikel 168, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — fradrag for indgående moms — nægtelse af adgang til momsfradrag for modtageren af leverede tjenesteydelser som følge af manglende bevis for faktisk levering i fakturaerne — kontrol af samme fakturaer inden for rammerne af en skattekontrol hos leverandøren, der ikke gav anledning til momsberigtigelse — princippet om afgiftsneutralitet
 Konklusion
 Artikel 168, litra a), og artikel 203 i Rådets direktiv 2006/112 af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem samt princippet om afgiftsneutralitet og om beskyttelse af den berettigede forventning skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at adressaten for en faktura bliver nægtet retten til at fradrage den merværdiafgift, som er anført på fakturaen, såfremt de transaktioner, som fakturaen vedrører, ikke faktisk har fundet sted, og dette selv om risikoen for afgiftsprovenuet er fjernet med den begrundelse, at udstederen af den pågældende faktura har betalt den merværdiafgift, der er anført på fakturaen. Det tilkommer den forelæggende ret i overensstemmelse med de nationale regler om bevisførelse at foretage en samlet vurdering af alle forhold og faktiske omstændigheder i den tvist, som er forelagt denne, med henblik på at fastlægge, om dette er tilfældet med hensyn til de transaktioner, som de i hovedsagen omhandlede fakturaer vedrører.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012.


text:
C 26/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 1. januar 1995, uden at Den Italienske Republik har fast- Sag anlagt den 2. december 1997 af Kommissionen for De
 sat de bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme Europñiske Fñllesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk-
 de direktiver, der er nñvnt i Kommissionens påstande. land
 (Sag C-403/97)
 (1) EFT L 340 af 31.12.1993, s. 35.
 (2) EFT L 340 af 31.12.1993, s. 39. (98/C 26/08)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 2. december 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Sag anlagt den 25. november 1997 af Kommissionen for Tyskland af Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik skaber ved Hans Stùvlbñk, Kommissionens Juridiske Tje-
 neste, og Karin Schreyer, der er udstationeret som national
 (Sag C-398/97)
 ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 (98/C 26/07) valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret 254,
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Kirchberg.
 25. november 1997 anlagt sag mod Den Italienske Repu-
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 Francesco Ruggeri Laderchi og GeÂrard Berscheid, Kom- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmñgtigede, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. 1) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til-
 sidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 i Rådets
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: direktiv 93/39/EéF af 14. juni 1993 om ñndring af
 direktiv 65/65/EéF, 75/318/EéF og 75/319/EéF om
 Ð Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har over- lñgemidler (1) og artikel 3 i Rådets direktiv 93/40/EéF
 holdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til af 14. juni 1993 om ñndring af direktiv 81/851/EéF
 Kommissionens direktiv 94/59/EF af 2. december 1994 og 81/852/EéF om indbyrdes tilnñrmelse af medlems-
 om tredje ñndring af bilagene til Rådets direktiv 77/ staternes lovgivning om veterinñrlñgemidler (2), idet
 96/EéF om trikinundersùgelse i forbindelse med ind- den ikke har vedtaget de love og administrative
 fùrsel af fersk kùd af tamsvin fra tredjelande (1), idet bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 den ikke har vedtaget de love og administrative direktiverne, bortset fra disses artikel 1, nr. 7.
 bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 direktivet, eller i hvert fald ikke har meddelt Kommis-
 sionen disse retsforskrifter. 2) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 sagens omkostninger.
 Ð Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn Direktivers bindende karakter i henhold til EF-traktatens
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, artikel 189, stk. 3, indebñrer, at de medlemsstater, som et
 som det rettes til, indebñrer en forpligtelse for medlems- direktiv er rettet til, har pligt til at gennemfùre direktivets
 staterne til at overholde de frister for gennemfùrelsen, der bestemmelser i national ret på en sådan måde, at de senest
 er fastsat i direktiverne. Denne frist er udlùbet den ved gennemfùrelsesfristens udlùb får fuld virkning. I det
 1. januar 1995, uden at Den


text:
12.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/11
 Rettens dom af 16. december 2010 — Ilink Kommunikationssysteme mod KHIM (ilink)
 (Sag T-161/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket ilink - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2011/C 46/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Ilink Kommunikationssysteme GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat B. Schütze)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. februar 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1849/2007-4) vedrørende registrering af ordmærket ilink som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Ilink Kommunikationssysteme GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 153 af 4.7.2009.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/32
 Sag anlagt den 26. januar 2016 — Republikken Litauen mod Kommissionen
 (Sag T-34/16)
 (2016/C 118/37)
 Processprog: litauisk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė og T. Orlickas, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/2098 af 13. november 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2015) 7716) annulleres, for så vidt som denne afgørelse foreskriver en finansiel korrektion på 1 113 589,65 EUR, der skal anvendes i forhold til Litauen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende, hvorved det gøres gældende, at artikel 52, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1306/2013 af 17. december 2013 om finansiering, forvaltning og overvågning af den fælles landbrugspolitik og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 352/78, (EF) nr. 165/94, (EF) nr. 2799/98, (EF) nr. 814/2000, (EF) nr. 1290/2005 og (EF) nr. 485/2008, sammenholdt med proportionalitetsprincippet, er blevet tilsidesat, for så vidt som Kommissionen ved sin afgørelse om at anvende en korrektion med en fast sats på 5 %:
 —
 undlod at tage hensyn til den omstændighed, at den konkrete og præcise skade, Den Europæiske Union var blevet påført, blev godtgjort ved den første og den fjerde tilsidesættelse, som Kommissionen fastslog. Kommissionen burde derfor i forhold til disse tilsidesættelser kun have pålagt en punktvis finansiel korrektion og burde endvidere ikke have taget disse tilsidesættelser i betragtning i forbindelse med andre tilsidesættelser ved afgørelsen af, om der var en betydelig risiko for et økonomisk tab for fonden
 —
 med urette opdelte direkte forbundne tilsidesættelser og dermed kunstigt skabte en angiveligt betydelig risiko for tab for fonden
 —
 ved vurderingen af de andre tilsidesættelser, den havde fastslået, ukorrekt fastsatte og ukorrekt tog hensyn til uoverensstemmelsens omfang, tilsidesættelsernes karakter og den økonomiske skade, Den Europæiske Union var blevet påført
 —
 med urette anvendte en uforholdsmæssig finansiel korrektion på 5 % for 2011, fordi den risiko for tab for fonden, der fulgte af tilsidesættelserne — henset til karakteren af de tilsidesættelser, Kommissionen havde fastslået og til andre omstændigheder — ikke var betydelig
 —
 med urette anvendte en 5 % finansiel korrektion for 2012, fordi anvendelsen deraf kun er foreskrevet for tilfælde, hvor der foreligger en betydelig deraf følgende risiko for tab for fonden, selv om de kontroller, Republikken Litauen foretog og de fremlagte oplysninger godtgjorde, at antallet, omfanget og karakteren af de uoverensstemmelser, der blev fastslået for 2012 og den deraf følgende risiko for fonden, var betydeligt lavere sammenlignet med de for 2011 fastslåede uoverensstemmelser, således at der kun kunne være opstået en lille økonomisk risiko for fonden.
 2.
 Andet anbringende, hvorved det gøres gældende, at artikel 41 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1122/2009 af 30. november 2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for så vidt angår


text:
krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem inden for rammerne af de ordninger for direkte støtte til landbrugerne, som er omhandlet i nævnte forordning, og om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår krydsoverensstemmelse inden for rammerne af støtteordningen for vin er blevet tilsidesat, for så vidt som Kommissionen ikke antog det synspunkt, at kontrol på stedet af kvæg og får kunne finde sted på forskellige tidspunkter, med det resultat at denne konkrete tilsidesættelse ikke er nær så betydelig, som Kommissionen har anført.
 3.
 Tredje anbringende, hvorved det gøres gældende, at begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF er blevet tilsidesat, for så vidt som Kommissionen ved sin afgørelse om at anvende en korrektion med en fast sats på 5 %:
 —
 undlod at give en tilstrækkelig begrundelse for og underbygge sin konstatering af tilsidesættelserne eller karakteren af tilsidesættelserne og den deraf følgende risiko for fonden
 —
 undlod at give en begrundelse for, hvorfor de uoverensstemmelser, der blev fastslået i 2011 og 2012 med henblik på anvendelsen af den finansielle korrektion på 5 %, blev vurderet samlet, selv om deres antal og karakter var forskelligt i betydelig grad for hvert år, og den gav under alle omstændigheder ikke nogen overbevisende begrundelse for, hvorfor en ensartet korrektion med en fast sats på 5 % skulle pålægges for de uoverensstemmelser, der var fastslagt i 2011 og for dem, der var fastslagt i 2012.


text:
29.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/49
 Sag anlagt den 18. december 2006 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein
 (Sag E-6/06)
 (2007/C 72/24)
 Ved EFTA-Domstolen er der den 18. december 2006 anlagt sag mod Fyrstendømmet Liechtenstein af EFTA-Tilsynsmyndigheden, Rue Belliard 35, B-1040 Bruxelles, ved Niels Fenger og Lorna Young som befuldmægtigede.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Fyrstendømmet Liechtenstein har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 14 i den retsakt, der er nævnt i punkt 32g i bilag XX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/49/EF af 25. juni 2002 om vurdering og styring af ekstern støj), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og artikel 7 i EØS-aftalen, idet landet ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelsen af den pågældende retsakt, eller ikke har givet Tilsynsmyndigheden meddelelse herom.
 2.
 Fyrstendømmet Liechtenstein tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagen vedrører manglende gennemførelse af direktivet om ekstern støj.
 —
 Under den administrative procedure har Liechtenstein ikke bestridt, at landet ved fristens udløb ikke havde truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af direktivet.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/49
 Personalerettens kendelse (enedommer) af 4. juni 2013 Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-119/11) (1)
 (Personalesag - procesreglementets artikel 34, stk. 1 - stævning indgivet ved telefax inden for søgsmålsfristen og underskrevet ved et stempel eller en anden form for gengivelse af advokatens underskrift - for sent anlagt søgsmål)
 2013/C 252/89
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om at afslå sagsøgerens ansøgning dels om erstatning for den skade, der blev forvoldt ved den omstændighed, at Kommissionens ansatte angiveligt trængte ind i sagsøgerens tjenestebolig i Luanda den 14., 16. og 19. marts 2002, dels om udlevering af kopierne af de fotos, der blev taget ved den pågældende lejlighed, og tilintetgørelse af enhver form for dokumentation vedrørende denne begivenhed.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 25, af 28.1.2012, s. 71.


text:
15.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 257/9
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. september 2005 — Fernández Gómez — Kommissionen
 (Sag T-272/03) (1)
 (»Tjenestemandssag - midlertidig ansat - artikel 2, litra a), i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte - formaliteten - bekræftende retsakt - begrænsning af kontraktens varighed - mulighed for forlængelse - antikumuleringsregel - gennemført periode som udstationeret national ekspert - Kommissionens skønsbeføjelse«)
 (2005/C 257/17)
 Processprog: fransk
 Parter:
 Sagsøger: Maria Dolores Fernández Gómez (Bruxelles, Belgien) [først ved: avocats J. Iturriagagoitia Bassas og K. Delvolvé, derefter ved: avocat J. Iturriagagoitia Bassas]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [først ved: befuldmægtigede J. Currall, H. Tserepa-Lacombe og F. Clotuche-Duvieusart, derefter ved: befuldmægtigede J. Currall og H. Tserepa-Lacombe]
 Sagens genstand:
 Påstand dels om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 12. maj 2003 om afslag på anmodningen om forlængelse af sagsøgerens kontrakt som midlertidig ansat, dels om, at Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på 101 328,60 EUR med tillæg af morarenter i erstatning for det lidte tab.
 Domskonklusion:
 1)
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 12. maj 2003 om afvisning af anmodningen om forlængelse af sagsøgerens kontrakt annulleres.
 2)
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR (halvtreds tusinde EUR) i erstatning for det lidte tab.
 3)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger samt de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 251 af 18.10.2003.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/13
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. november 2013 — Jan Sneller mod DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-442/12) (1)
 (Retshjælpsforsikring - direktiv 87/344/EØF - artikel 4, stk. 1 - forsikringstagerens frie advokatvalg - klausul fastsat i de almindelige betingelser i forbindelse med aftalen, hvorved der sikres retshjælp i retslige og administrative sager ved en af forsikrerens ansatte - udgifter til ekstern juridisk rådgivning godtgøres kun, såfremt det i henhold til forsikrerens vurdering er nødvendigt at undergive sagens behandling ekstern juridisk rådgivning)
 2014/C 9/18
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jan Sneller
 Sagsøgt: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshælpsforsikring (EFT L 185, s. 77) — frit valg af advokat for den forsikrede
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 87/344/EØF af 22. juni 1987 om samordning af de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om retshjælpsforsikring skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en retshjælpsforsikrer, som i sine forsikringsaftaler fastsætter, at retshjælpen i princippet ydes af forsikrerens medarbejdere, ligeledes fastsætter, at udgifterne til retshjælp ydet af en advokat eller repræsentant, som forsikringstageren frit har valgt, kun godtgøres, såfremt forsikreren finder, at sagens behandling skal overdrages til en ekstern rådgiver.
 2)
 Det har ikke nogen betydning for besvarelsen af det første spørgsmål, om der i henhold til national ret er pligt til juridisk rådgivning i den omhandlede retssag eller administrative sag.
 (1) EUT C 9 af 12.1.2013.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/18
 Sag anlagt den 12. oktober 2012 — Europa-Kommissionen mod Ungarn
 (Sag C-462/12)
 2012/C 379/30
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Ungarn
 Sagsøgerens påstande
 1)
 Det fastslås, at Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 og 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet),
 —
 idet Ungarn med vedtagelsen af lov nr. XCIV fra 2010 om den særlige afgift, som pålægges visse erhvervssektorer (Az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV törvény) pålægger virksomheder, der leverer telekommunikationstjenester i henhold til en generel tilladelse, at betale en særlig afgift
 —
 idet Ungarn undlod behørigt at underrette de berørte parter om, at den agtede at foretage ændringer med hensyn til de generelle tilladelser, rettigheder og betingelser [for anvendelse eller installering], og idet den ikke meddelte de berørte parter en rimelig frist til at fremføre deres synspunkter vedrørende de foreslåede ændringer.
 2)
 Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Lov nr. XCIV fra 2010 om den særlige afgift, som pålægges visse erhvervssektorer (Az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV törvény) har indført en ny afgift, der betegnes en særlig afgift, som pålægges tre hovedsektorer i den ungarske økonomi — detailsalg, telekommunikationsvirksomhed og alle former for forretningsaktiviteter inden for energiforsyning — der skal betales af de berørte parter i tre på hinanden følgende år på grundlag af selskabets omsætning før skat.
 Til støtte for sin påstand om, at det fastslås, at der foreligger et traktatbrud, har Kommissionen fremført følgende anbringender og argumenter:
 Det anføres i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF, at målet er gennem en harmonisering og forenkling af regler og vilkår for tilladelser at skabe et indre marked for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester. Med henblik herpå fremhæver direktivet, at lovgiver er fast besluttet på, at de generelle tilladelsesordninger hverken fordrejer konkurrencen eller hindrer adgangen til markederne.
 Direktivet foreskriver regler vedrørende godkendelsesprocedurerne og indholdet af tilladelserne, herunder arten og størrelsen af de økonomiske byrder, der kan kræves for de nævnte procedurer. I overensstemmelse med artikel 12 må administrationsgebyrer, som afkræves elektroniske kommunikationstjenester, kun dække de administrationsomkostninger, der påløber som led i administration, kontrol og gennemførelse af den generelle tilladelsesordning, brugsrettigheder og særlige forpligtelser samt lovgivningsarbejde vedrørende udarbejdelse og gennemførelse af sekundær ret og administrative afgørelser.
 For så vidt angår den særlige afgift bærer elektroniske kommunikationstjenester — foruden administrations- og kontrolgebyrer — en anden økonomisk byrde, som når alt kommer til alt, og i strid med direktivets artikel 12, ikke er beregnet til at finansiere de administrationsomkostninger, der er forbundet med den generelle tilladelsesordning, men derimod bestemt til at dække udgifterne for det ungarske statsbudget.
 Det er Kommissionens opfattelse, at den således opkrævede særlige afgift har karakter af en byrde, som elektroniske kommunikationstjenester er omfattet af med hensyn til den generelle tilladelse, i betydelig grad forøger den økonomiske byrde, som udbydere af den nævnte tjeneste bærer, hindrer den frie udveksling


text:
af telekommunikationstjenester samt har til formål at finansiere omkostninger, der ikke er tilladte i henhold til direktivet, og som sådan er uforenelig med direktivets artikel 12.
 Endelig anfører Kommissionen, at Ungarn ikke i tilstrækkelig grad har meddelt de berørte parter sin hensigt om at ændre de generelle tilladelser, rettigheder og betingelser [for anvendelse eller installering] eller meddelt de berørte parter en rimelig frist til at fremføre deres synspunkter vedrørende de foreslåede ændringer. Ved denne fremgangsmåde har Ungarn tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 14.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/19
 Sag anlagt den 4. december 2006 — Nynäs Petroleum og Nynas Belgium mod Kommissionen
 (Sag T-347/06)
 (2007/C 20/27)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: AB Nynäs Petroleum (Stockholm, Sverige) og Nynas Belgium AB (Zaventem, Belgien) (ved barrister A. Howard, og solicitor M. Dean)
 Sagsøgt: Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Beslutningens artikel 1 annulleres, for så vidt AB Nynäs deri anses for solidarisk ansvarlig
 —
 Beslutningens artikel 2 annulleres, for så vidt som den pålægger Nynäs en bøde på 13,5 mio. EUR, subsidiært nedsættes bøden i passende omfang, og
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig udg. af 13. september 2006 i sag COMP/F/38.456 — Asfalt — NL, hvorved Kommissionen fandt, at sagsøgerne, sammen med andre virksomheder, havde overtrådt artikel 81 EF ved regelmæssigt og kollektivt at fastsætte bruttopriser for vejasfalt i Nederlandene og en fælles minimumsrabat for de vejbygningsvirksomheder, der er medlemmer af kartellet, og en mindre maksimumsrabat, der anvendes på andre vejbygningsvirksomheder.
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne for det første anført, at Kommissionen har begået retlige og faktiske vildfarelser ved at anse Nynäs for solidarisk ansvarlig for den overtrædelse, der blev begået af Nynas Belgium, da Nynas Belgium handlede som retligt selvstændig enhed, der fastlagde sin forretningspolitik uafhængigt af Nynäs Petroleum. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen ikke godtgjort, at Nynäs Petroleum havde mulighed for at styre Nynas Belgiums transaktioner i en sådan grad, at sidstnævnte ikke reelt uafhængigt kunne bestemme sin handlemåde på markedet.
 For det andet har sagsøgerne anført, at Kommissionen har set bort fra bestemmelserne i samarbejdsmeddelelsen (1), hvilket er i strid med principperne om beskyttelse af den berettigede forventning og om ligebehandling, da den afviste, at de oplysninger, som sagsøgerne frivilligt fremlagde i henhold til punkt B i samarbejdsmeddelelsen, havde værdi, og afslog at give sagsøgerne en bødenedsættelse for samarbejde. Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen blandt andet gjorde sig skyldig i retsvildfarelse og fejlskøn:
 —
 Kommissionen har fejlagtigt konkluderet, at de af sagsøgerne fremlagte oplysninger ikke efter deres art styrkede Kommissionens muligheder for at bevise overtrædelsen, da andre deltagere i overtrædelsen allerede havde erkendt overtrædelsen, og andre svar på begæringen om oplysninger allerede havde bekræftet, at der forelå et mødesystem
 —
 Kommissionen har fejlagtigt konkluderet, at de af sagsøgerne fremlagte oplysninger ikke repræsenterede en betydelig merværdi.
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3)


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 27. januar 2005
 i sag C-125/04, Guy Denuit, Betty Cordenier mod Transorient – Mosaïque Voyages et Culture SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commission de Litiges Voyages) (1)
 (Præjudicielle spørgsmål - forelæggelse for Domstolen - en ret i en medlemsstat i artikel 234 EF's forstand - voldgiftsret indsæt nøgleord fra dommen)
 (2005/C 82/10)
 Processprog: fransk
 I sag C-125/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF indgivet af collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages (Belgien) ved afgørelse af 4. december 2003, indgået til Domstolen den 8. marts 2004, i sagen Guy Denuit, Betty Cordenier mod Transorient – Mosaïque Voyages og Culture SA, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne N. Colneric og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 27. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 De Europæiske Fællesskabers Domstol har ikke kompetence til at besvare de spørgsmål, der er forelagt af Collège d'arbitrage de la Commission de Litiges Voyages.
 (1) EUT C 156 af 12.6.2004.