text:
således, at beviset
 for, at retsafgørelsen er forkyndt, i tilfælde hvor de nationale 0 ) EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 processuelle regler giver adgang hertil, kan føres efter
 fremsættelsen af begæringen, herunder også under en appel
 eller genoptagelsessag, som senere er iværksat af den part,
 mod hvem fuldbyrdelse begæres, dog således at denne skal
 råde over en rimelig frist til frivilligt at opfylde retsafgørel
 sen, og således, at den part, der begærer fuldbyrdelse, skal
 bære omkostningerne ved enhver unødvendig procedure.
 C ) EFT nr . C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Femte Afdeling )
 af 14 . marts 1996
 i sag C-238/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Den Italienske Republik ( ] )
 DOMSTOLENS DOM
 (Traktatbrud — direktiv 93/67/EØF — vurdering af
 ( Sjette Afeling ) risikoen for mennesker og miljøet ved farlige stoffer)
 af 14 . marts 1996 ( 96/C 180/08 )
 i sag C-315/94, Peter de Vos mod Stadt Bielefeld ( anmod
 ning om præjudiciel afgørelse fra Arbeitsgericht Biele
 feld ) ( ] ) (Processprog: italiensk)
 (Fri bevægelighed for personer — værnepligt — social
 fordel)
 ( 96/C 180/07 ) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: tysk)
 I sag C-238/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive skaber ( befuldmægtigede : Laura Pignataro og Maria Con
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) dou Durande ) mod Den Italienske Republik ( befuldmægti
 get: Umberto Leanza, bistået af avvocato dello Stato Pier
 Giorgio Ferri ), angående en påstand om at det fastslås, at
 I sag C-315/94, angående en anmodning, som Arbeitsge Den Italienske Republik ved ikke at have vedtaget og givet
 richt Bielefeld i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har underretning om de nødvendige love og administrative
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende bestemmelser for at efterkomme Kommissionens direktiv
 sag, Peter de Vos mod Stadt Bielefeld, at opnå en præjudiciel 93/67/EØF af 20 . juli 1993 om fastsættelse af principperne
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7 i Rådets for vurderingen af risikoen for mennesker og miljøet ved
 forordning ( EØF ) nr. 1612/68 af 15 . oktober 1968 om stoffer, der anmeldes i overensstemmelse med Rådets
 arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet direktiv 67/548/EØF ( EFT L 227, s . 9 ) har undladt at
 ( EFT 1968 II, s . 467 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling), opfylde sine forpligtelser i henhold til nævnte direktiv og
 sammensat af afdelingsformanden, C. N. Kakouris, og EF-traktaten, har Domstolen ( Femte Afdeling), sammensat
 dommerne G. Hirsch, F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn af afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og dommerne
 ( refererende dommer ) og J. L. Murray; generaladvokat: D. J. -P. Puissochet ( refererende dommer ), J. C. Moitinho de
 Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den Almeida, L. Sevón og M. Wathelet; generaladvokat: N.
 14. marts 1996 afsagt dom, hvis konkusion lyder såle Fennelly; justitssekretær : R. Grass, den 14


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/16
 Rettens dom af 26. september 2013 — Pioneer Hi-Bred International mod Kommissionen
 (Sag T-164/10) (1)
 (Tilnærmelse af lovgivningerne - udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer - godkendelsesprocedure for markedsføring - Kommissionens undladelse af at forelægge Rådet et forslag til afgørelse - passivitetssøgsmål)
 2013/C 336/32
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Iowa, De Forenede Stater) (ved solicitor J. Temple Lang og advokat T. Müller-Ibold)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Pignataro-Nolin, N. Yerell og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om, at det i henhold til artikel 265 TEUF fastslås, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (EFT L 106, s. 1), idet den ikke har forelagt Rådet et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes efter artikel 5, stk. 4, i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EFT L 184, s. 23), og idet den ikke har truffet sådanne andre foranstaltninger, der, alt afhængig af beslutningsprocessens udvikling, er nødvendige for at sikre, at den afgørelse, der er omhandlet i artikel 18 i direktiv 2001/18, vedtages.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, idet den ikke har forelagt Rådet et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes efter artikel 5, stk. 4, i Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28. juni 1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen.
 2)
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/36
 Sag anlagt den 7. august 2017 — SFP Asset Management m.fl. mod SRB
 (Sag T-502/17)
 (2017/C 347/45)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: SFP Asset Management, S.A. (Geneve, Schweiz), Twenty First Trade Inc. (Panama, Panama), Merlos Infor, S.L. (Badalona, Spanien) (ved advokat J. Gálvez Pascual)
 Sagsøgt: Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det fastslås, at Den Fælles Afviklingsinstans har tilsidesat de EU-retlige principper ved vedtagelsen af afgørelse SRB/EES/2017/08 truffet på eksekutivmødet den 7. juni 2017, hvorved der blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A.
 —
 Følgelig annulleres denne retsakt og alle efterfølgende gennemførelsesretsakter, som Den Fælles Afviklingsinstans har kunnet træffe, idet det for alle retsakters vedkommende sker ex tunc.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-497/17, Sáchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans og T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/40
 Sag anlagt den 17. januar 2005 af Ekabe International SCA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-28/05)
 (2005/C 82/72)
 Det sprog, stævningen er affattet på: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. januar 2005 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Ekabe International SCA, Luxembourg, ved avocat Charles de Haas.
 Den anden part i sagen for appelkammeret var Puleva SA.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet af Fjerde Appelkammer annulleres og ændres i det omfang, den i overensstemmelse med indsigelse nr. B 148 132 har stadfæstet afslaget på ansøgningen om EF-varemærket OMEGA 3, nr. 824 573.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Selskabet CEMA. Varemærket er blevet overdraget til Primalliance og herefter til Ekabe International.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Figurmærket »OMEGA 3« for varer i klasse 29 (margarine) – ansøgning nr. 824 573.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Puleva SA.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Det nationale ordmærke »PULEVA-OMEGA 3« for varer i klasse 29 (Kød, fisk, fjerkræ og vildt, konserverede, tørrede og kogte frugter og grøntsager, æg, mælk og mejeriprodukter, [...]).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Afslag på ansøgningen om registrering.
 Appelkammerets afgørelse:
 Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/13
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 4. december 2014 — Kongeriget Spanien mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-513/13 P) (1)
 ((Appel - samhørighedsfonden - projekt vedrørende kloakering og spildevandsrensning af byspildevand fra byen Zaragoza (Spanien) - nedsættelse af finansiel bistand - forsinkelse foreligger - manglende overholdelse af den fastsatte frist - følger))
 (2015/C 046/17)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Kongeriget Spanien (ved A. Rubio González, som befuldmægtiget)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved G. Valero Jordana og A. Steiblytė, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Rettens dom af i sagen Kongeriget Spanien mod Europa-Kommissionen (sag T-358/08) ophæves.
 2)
 Kommissionens beslutning K(2008) 3249 af 25. juni 2008 om nedsættelse af den støtte, der blev ydet af Samhørighedsfonden til Kongeriget Spanien for projekt nr. 96/11/61/018 — »Saneamiento de Zaragoza«, annulleres.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler Kongeriget Spaniens sagsomkostninger og bærer sine egne omkostninger, både i sagen i første instans og i appelsagen.
 (1) EUT C 336 af 16.11.2013.


text:
4.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/39
 Sag anlagt den 5. maj 2016 – Lukash mod Rådet
 (Sag T-210/16)
 (2016/C 243/43)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Olena Lukash (Kiev, Ukraine) (ved advokat M. Cessieux)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det af Olena Lukash anlagte søgsmål antages til realitetsbehandling.
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 De efterfølgende afgørelser og forordninger, hvorved de restriktive foranstaltninger, som er opstillet i Rådets afgørelse 2014/119/FUSP af 5. marts 2014, er blevet forlænget, og hvorved begrundelserne er blevet ajourført, annulleres, dvs.:
 —
 Rådets afgørelse 2015/364/FUSP af 5. marts 2015
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 2015/357 af 5. marts 2015
 —
 Rådets afgørelse 2015/876/FUSP af 5. juni 2015
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 2015/869 af 5. juni 2015
 —
 Rådets afgørelse 2016/318/FUSP af 4. marts 2016
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 208/2014 af 4. marts 2016
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87 og 91 i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af retten til forsvar og retten til adgang til effektive retsmidler.
 2.
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende ikke-overholdelse af kriterierne i artikel 1 i afgørelse 2014/119/FUSP, hvilke er gengivet i fjerde betragtning til forordning (EU) nr. 208/2014, i tredje betragtning til afgørelse 2015/364/FUSP, hvilke er gengivet i anden betragtning til forordning (EU) nr. 2015/357, i fjerde betragtning til afgørelse 2015/876/FUSP, hvilke er gengivet i tredje betragtning til forordning (EU) nr. 2015/357, og i fjerde betragtning til afgørelse 2016/318/FUSP, hvilke er gengivet i anden betragtning til forordning (EU) nr. 2015/357.
 4.
 Fjerde anbringende vedrørende Rådets faktiske vildfarelse.
 5.
 Femte anbringende vedrørende den åbenbare tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret.


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/19
 Rettens dom af 13. juni 2012 — Hartmann mod KHIM — Mölnlycke Health Care (MESILETTE)
 (Sag T-342/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket MESILETTE - de ældre nationale og internationale ordmærker MEDINETTE - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 217/39
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Tyskland) (ved advokat N. Aicher)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Mölnlycke Health Care AB (Göteborg, Sverige)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. maj 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1222/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Paul Hartmann AG og Mölnlycke Health Care AB
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 20. maj 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1222/2009-2) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2013 — Rådet for Den Europæiske Union mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-66/12) (1)
 (Årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union - tjenestemandsvedtægten - annullationssøgsmål - meddelelse KOM(2011) 829 endelig - forslag KOM(2011) 820 endelig - passivitetssøgsmål - forelæggelse af forslag på grundlag af artikel 10 i bilag XI til tjenestemandsvedtægten - Kommissionens undladelse - sagsgenstanden bortfaldet - ufornødent at træffe afgørelse)
 2014/C 39/06
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og J. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, D. Hadroušek og J. Vláčil, som befuldmægtigede), Kongeriget Danmark (ved V. Pasternak Jørgensen og C. Thorning, som befuldmægtigede), Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og N. Graf Vitzthum, som befuldmægtigede), Irland (ved E. Creedon, som befuldmægtiget, bistået af C. Toland, BL, og solicitor A. Joyce), Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad og S. Centeno Huerta, som befuldmægtigede), Den Franske Republik (ved G. de Bergues, D. Colas og J.-S. Pilczer, som befuldmægtigede), Republikken Letland (ved I. Kalniņš og A. Nikolajeva, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels og M. Bulterman, som befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved E. Jenkinson og J. Beeko, som befuldmægtigede, bistået af barrister R. Palmer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, D. Martin og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved A. Neergaard og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullationssøgsmål — Kommissionens meddelelse KOM(2011) 829 endelig af 24. november 2011 om afvisning af at fremsætte et forslag på grundlag af »undtagelsesklausulen« i artikel 10 i bilag XI til tjenestemandsvedtægten — Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2011 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner — passivitetssøgsmål — Kommissionens retsstridige undladelse af at forelægge forslag på grundlag af artikel 10 i bilag XI til vedtægten
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Irland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Republikken Letland, Kongeriget Nederlandene, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, Europa-Parlamentet, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 21.4.2012.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/16
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. oktober 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-302/05) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2000/35/EF - artikel 4, stk. 1 - ejendomsforbehold - muligheden for at gøre ejendomsforbeholdet gældende)
 (2006/C 326/32)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato M. Massella Ducci Teri)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EØF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner (EFT L 200, s. 35) — ejendomsforbehold — national lovgivning, der bestemmer, at det er en betingelse for håndhævelse over for købers kreditorer, at vilkår om ejendomsforbehold skal bekræftes på de enkelte fakturaer vedrørende løbende leverancer med angivelse af en med angivelse af en dato, der ligger forud for udlægget
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 229 af 17.9.2005.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/18
 Sag anlagt den 19. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-226/09)
 2009/C 220/33
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Konstantinidis og A.-A. Gilly, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland ved at foretage vægtning af tildelingskriterierne efter den dato, der var sidste frist for indgivelse af bud, og ved efterfølgende at ændre dem til en indledende undersøgelse af de afgivne bud har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet som fortolket af EF-Domstolen.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I forbindelse med den pågældende udbudsprocedure udarbejdede den ordregivende myndighed et udbudsdokumentet, hvor det med rimelighed blev antaget, at tildelingskriterierne ville blive anvendt, ordnet efter den betydning de ville blive tillagt med de vigtigste først. Efter den dato, der var sidste frist for indgivelse af bud, besluttede den ordregivende myndighed at foretage relativ vægtning af tildelingskriterierne. Efterfølgende drøftede den ordregivende myndigheds evalueringsudvalg ved en indledende undersøgelse af de afgivne bud muligheden for at variere denne vægtning og eventuelt ændre den.
 Den relative vægtning af tildelingskriterierne, der blev foretaget efter indgivelsen af bud, og den indledende undersøgelse ændrede vægten mellem tildelingskriterierne og tillagde det, som en bydende med rimelighed ville have opfattet ud fra udbudsbetingelserne, en væsentlig forskellig relativ betydning.
 Da den pågældende udbudsprocedure drejede sig om levering af tjenesteydelser, som ikke er anført i bilag II A til direktiv 2004/18/EF (1), finder de udførlige procedureregler i direktivet ikke anvendelse. Følgelig fandt direktivets artikel 40, i henhold til hvilken ordregivende myndigheder senest i opfordringen til at afgive tilbud skal specificere den relative vægtning af tildelingskriterierne eller den orden efter den betydning kriterierne tillægges med de vigtigste først, heller ikke anvendelse. Ikke desto mindre skal de ordregivende myndigheder på grundlag af EF-Domstolens retspraksis overholde traktatens grundlæggende principper, herunder ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet.
 Kommissionen gør gældende, at den ordregivende myndighed, som var forpligtet til at overholde EF-traktatens grundlæggende regler og principper, ved at ændre tildelingskriterierne i løbet af udbudsproceduren tilsidesatte ligebehandlings- og gennemsigtighedsprincippet som fortolket af EF-Domstolen.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
9.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 204/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Republikken Malta
 (Sag C-376/09) (1)
 (Traktatbrud - forordning (EF) nr. 2037/2000 - artikel 4, stk. 4, litra v), og artikel 16 - pligt til at tage brandslukningssystemer og brandslukkere, der indeholder haloner, og som ikke er til kritiske anvendelser, ud af brug om bord på fragtskibe - undtagelser - kritiske anvendelser af halon 1301 og 2402)
 2011/C 204/12
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro og E. Depasquale, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Malta (ved S. Camilleri og A. Buhagiar, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 4, stk. 4, nr. v), og artikel 16, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 af 29. juni 2000 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (EFT L 244, s. 1) — kontrol med markedsføring og anvendelse af kontrollerede stoffer — haloner — pligt til at tage brandslukningssystemer og brandslukkere, der indeholder haloner, ud af brug — brandslukningssystemer og brandslukkere på skibe
 Konklusion
 1)
 Republikken Malta frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 267 af 7.11.2009.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/15
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. marts 2016 — Christian Liffers mod Producciones Mandarina SL og Mediaset España Comunicación SA, tidligere Gestevisión Telecinco SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Supremo — Spanien)
 (Sag C-99/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - immaterialrettigheder - direktiv 2004/48/EF - artikel 13, stk. 1 - audiovisuelt værk - krænkende aktivitet - erstatning - bestemmelser om beregning - fast beløb - ikke-økonomisk skade - omfattet))
 (2016/C 156/20)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Christian Liffers
 Sagsøgte: Producciones Mandarina SL og Mediaset España Comunicación SA, tidligere Gestevisión Telecinco SA
 Konklusion
 Artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder skal fortolkes således, at den forurettede i forbindelse med en krænkelse af dennes intellektuelle ejendomsret, som i overensstemmelse med denne artikels stk. 1, andet afsnit, litra b), kræver erstatning for sit økonomiske tab beregnet på grundlag af de gebyr- eller afgiftsbeløb, som den krænkende part skulle have betalt, hvis han havde anmodet om tilladelse til at anvende den pågældende intellektuelle ejendomsrettighed, samtidig kan kræve erstatning for det i den nævnte artikels stk. 1, andet afsnit, litra a), omhandlede ikke-økonomiske tab.
 (1) EUT C 171 af 26.5.2015.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/29
 Sag anlagt den 14. juni 2011 — Leopardi Dittajuti mod KHIM — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)
 (Sag T-303/11)
 2011/C 238/50
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Piervittorio Francesco Leopardi Dittajuti (Numana, Italien) (ved advokaterne D. De Simone, D. Demarinis og G. Orsoni)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Pedro Llopart Vilarós (Sant Sadurní D’Anoia, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. april 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1437/2010-2) annulleres og det pålægges følgelig Harmoniseringskontoret at vedtage de til fuldbyrdelse af dommen nødvendige foranstaltninger.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Piervittorio Francesco Leopardi Dittajuti
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CONTE LEOPARDI DITTAJUTI« for varer og tjenesteydelser i klasse 33, 35, 40 og 43 — EF-varemærkeansøgning Nr. 6428338
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Pedro Llopart Vilarós
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Den spanske varemærkeregistrering nr. 2073540 af figurmærket »Leopardi« for varer i klasse 33
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for en del af de omtvistede varer og tjenesteydelser
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvist fra realitetsbehandling
 Søgsmålsgrunde: Urigtig fortolkning af artikel 60 i Rådets forordning nr. 207/2009, af regel 49, stk. 1, og regel 20, stk. 7, litra c), i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, der finder anvendelse på appelsager i henhold til regel 50, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95, idet appelkammeret: (i) urigtigt fandt, at der ikke skulle ske udsættelse af sagen eller udvidelse af fristen, som begæret af parterne i forening, (ii) ukorrekt først tog hensyn til parternes fælles begæring efter udløbet af fristen for indgivelse af den begrundede klage og således hindrede den omhandlede part i at indgive denne inden for den behørige frist og var årsag til, at fristen udløb, og (iii) foretog tilsidesættelse af formkrav, idet det ikke tog hensyn til anbringenderne, selv om de relevante angivelser var foretaget efter udløbet af tidsfristen, hvilket også er i strid med det generelle princip om procesøkonomi og beskyttelse af gyldigheden af dokumenterne i sagen.


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/14
 Appel iværksat den 20. december 2006 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 27. september 2006 af Retten i Første Instans i sag T-153/04, Ferriere Nord SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-516/06 P)
 (2007/C 42/23)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci og F. Amato, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Ferriere Nord SpA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves, for så vidt den fastslår, at Ferriere Nord SpAs annullationssøgsmål til prøvelse af Kommissionens skrivelse af 5. februar 2004 og telefax af 13. april 2004 kan antages til realitetsbehandling.
 —
 Det fastslås, at det annullationssøgsmål, som Ferriere Nord SpA anlagde ved Retten i Første Instans til prøvelse af de anfægtede retsakter, ikke kan antages til realitetsbehandling og følgelig må afvises.
 —
 Ferriere Nord SpA tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 For så vidt den fastslår, at den ved Retten i Første Instans anlagte sag kan antages til realitetsbehandling, er dommen afsagt den 27. september 2006 af Retten i Første Instans i sag T-153/04, Ferriere Nord SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, i strid med artikel 230, stk. 1 EF, sammenholdt med artikel 249 EF med hensyn til fortolkningen af begrebet anfægtelig retsakt, savner begrundelse eller indeholder en fejlagtig begrundelse og er behæftet med inkompetence.
 Retten har ikke godtgjort, at de anfægtede retsakter har bindende retsvirkninger, der kan berøre sagsøgeren i første instans' interesser og væsentligt ændre dennes retsstilling. Retten har i øvrigt baseret sin egen konklusion med hensyn til sagens antagelse til realitetsbehandling på den antagelse, som heller ikke er godtgjort, at de retsakter, der anfægtes i første instans, måtte antages at være lovlige. Endelig har Retten overskredet sin kompetence efter traktaten.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Italien) den 11. juli 2011 — straffesag mod Raffaele Arrichiello
 (Sag C-368/11)
 2011/C 282/20
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Santa Maria Capua Vetere
 Tiltalt i straffesagen
 Raffaele Arrichiello
 Præjudicielt spørgsmål
 Hvordan skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes med hensyn til etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser i sektoren for indgåelse af væddemål om resultatet af sportsbegivenheder med henblik på at afgøre, om de nævnte traktatbestemmelser muliggør eller hindrer en national lovgivning, som fastlægger en monopolordning for staten og et system med koncessioner og tilladelser, som inden for rammerne af et bestemt antal koncessioner er karakteriseret ved følgende: a) en generel tendens til beskyttelse af indehaverne af koncessioner, der er udstedt på et tidligere tidspunkt på baggrund af en udbudsrunde, som på ulovlig vis har udelukket en del af de erhvervsdrivende; b) bestemmelser, som reelt garanterer en fastholdelse af de markedspositioner, som er blevet opnået på baggrund af en udbudsrunde, som på ulovlig vis har udelukket en del af de erhvervsdrivende (eksempelvis forbuddet mod at nye koncessionshavere åbner centre inden for en vis afstand i forhold til de eksisterende centre); c) mulighed for fortabelse af retten til koncessionen og inddragelse af meget høje sikkerhedsstillelser, herunder i tilfælde, hvor koncessionshaveren direkte eller indirekte administrerer grænseoverskridende spilleaktiviteter, der kan sammenlignes med den af koncessionen omfattede type aktiviteter?


text:
20150731025616762015/C 270/046492013CJC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL201506114411Sag C-649/13: Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. juni 2015 — Comité d’entreprise de Nortel Networks SA m.fl. mod Cosme Rogeau som kurator i den sekundære insolvensbehandling mod Nortel Networks SA og Cosme Rogeau som kurator i den sekundære insolvensbehandling mod Nortel Networks SA mod Alan Robert Bloom m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce de Versailles — Frankrig) (Præjudiciel forelæggelse — forordning (EF) nr. 1346/2000 — artikel 2, litra g), artikel 3, stk. 2, og artikel 27 — forordning (EF) nr. 44/2001 — retligt samarbejde i civile sager — hovedinsolvensbehandling — sekundær insolvensbehandling — kompetencekonflikt — enekompetence eller alternativ kompetence — fastlæggelse af den lovgivning, der finder anvendelse — fastlæggelsen af, hvilke af skyldnerens aktiver, der henhører under en sekundær insolvensbehandling — afgørelse af, hvor disse aktiver befinder sig — aktiver, der befinder sig i en tredjestat)
 ---documentbreak--- C2702015DA410120150611DA00044141Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. juni 2015 — Comité d’entreprise de Nortel Networks SA m.fl. mod Cosme Rogeau som kurator i den sekundære insolvensbehandling mod Nortel Networks SA og Cosme Rogeau som kurator i den sekundære insolvensbehandling mod Nortel Networks SA mod Alan Robert Bloom m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce de Versailles — Frankrig)
 (Sag C-649/13) (
 1
 )
 »(Præjudiciel forelæggelse — forordning (EF) nr. 1346/2000 — artikel 2, litra g), artikel 3, stk. 2, og artikel 27 — forordning (EF) nr. 44/2001 — retligt samarbejde i civile sager — hovedinsolvensbehandling — sekundær insolvensbehandling — kompetencekonflikt — enekompetence eller alternativ kompetence — fastlæggelse af den lovgivning, der finder anvendelse — fastlæggelsen af, hvilke af skyldnerens aktiver, der henhører under en sekundær insolvensbehandling — afgørelse af, hvor disse aktiver befinder sig — aktiver, der befinder sig i en tredjestat)«2015/C 270/04Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de commerce de Versailles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Comité d’entreprise de Nortel Networks SA m.fl. og Cosme Rogeau som kurator i den sekundære insolvensbehandling mod Nortel Networks SA
 Sagsøgte: Cosme Rogeau som kurator i den sekundære insolvensbehandling mod Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom, Alan Michael Hudson, Stephen John Harris og Christopher John Wilkinson Hill
 Konklusion
 Artikel 3, stk. 2, og artikel 27 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling skal fortolkes således, at retterne i den medlemsstat, hvor en sekundær insolvensbehandling indledes, har alternativ kompetence sammen med retterne i den medlemsstat, hvor hovedinsolvensbehandlingen indledes, til at træffe afgørelse vedrørende fastlæggelsen af, hvilke af skyldnerens aktiver, der er omfattet af virkningerne af denne sekundære insolvensbehandling.
 Fastlæggelsen af, hvilke af skyldnerens aktiver, der er omfattet af virkningerne af en sekundær insolvensbehandling, skal foretages i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 2, litra g), i forordning nr. 1346/2000.
 (
 1
 ) – EUT C 39 af 8.2.2014.


text:
1.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 290/18
 Sag anlagt den 12. august 2011 — Charron Inox og Almet mod Kommissionen
 (Sag T-445/11)
 2011/C 290/26
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Charron Inox (Marseille, Frankrig) og Almet (Satolas-et-Bonce, Frankrig) (ved advokat P.O. Koubi-Flotte)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af Kommissionens forordning (EU) nr. 627/2011 af 27. juni 2011.
 —
 Subsidiært; det fastslås, at Kommissionen har begået en fejl ved ikke at fastsætte et tilstrækkeligt tidsrum mellem offentliggørelsen af Kommissionens forordning (EU) nr. 627/2011 af 27. juni 2011 og dets ikrafttrædelse, og at der tildeles en erstatning til de sagsøgende virksomheder på følgende beløb:
 —
 Tab:
 —
 For virksomheden CHARRON: 123 297,69 EUR
 —
 For virksomheden ALMET: 384 210 EUR
 —
 Tabt fortjeneste:
 —
 For virksomheden CHARRON: for så vidt angår kontrakten indgået med virksomheden SURAJ for et beløb på 78 501,76 USD, svarende til 55 211,57 EUR
 —
 For virksomheden ALMET, for så vidt angår kontrakten indgået med virksomheden SURAJ for et beløb på 69 059,18 USD, svarende til 48 827,61 EUR til dags dato
 —
 Mere subsidiært; det fastslås, at Kommissionen er objektivt ansvarlig for ikke at have fastsat et tilstrækkeligt tidsrum mellem offentliggørelsen af Kommissionens forordning (EU) nr. 627/2011 af 27. juni 2011 og dets ikrafttrædelse, og at der tildeles en erstatning til de sagsøgende virksomheder på følgende beløb:
 —
 Tab:
 —
 For virksomheden CHARRON: 123 297,69 EUR
 —
 For virksomheden ALMET: 384 210 EUR
 —
 Tabt fortjeneste:
 —
 For virksomheden CHARRON: for så vidt angår kontrakten indgået med virksomheden SURAJ for et beløb på 78 501,76 USD, svarende til 55 211,57 EUR
 —
 For virksomheden ALMET, for så vidt angår kontrakten indgået med virksomheden SURAJ for et beløb på 69 059,18 USD, svarende til 48 827,61 EUR til dags dato
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger, samt et beløb på 10 000 EUR som bidrag til de sagsøgende virksomheders omkostninger til forsvar.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om alvorlige mangler ved Kommissionens beslutningsgrundlag forud for dens beslutning i det omfang, at disse mangler har medført, at de omstændigheder, der blev lagt til grund, var urigtige.
 2)
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af princippet om berettiget forventning i det omfang, hvor den øjeblikkelige ikrafttrædelse af den anfægtede forordning ikke gav de sagsøgende virksomheder mulighed for at tilpasse deres praksis.


text:
25.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 234/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 17. juni 1998 den 26. maj 1998
 i sag T-174/95, Svenska Journalistförbundet mod Rådet i sag T-205/96, Roland Bieber mod Europa-Parlamentet (1)
 for Den Europñiske Union (1)
 (Tjenestemñnd Ð forsinket genindtrñden Ð ansvar Ð
 (Adgang til oplysninger Ð Rådets afgùrelse 93/731/EF Ð skade)
 afslag på en begñring om aktindsigt i rådsdokumenter Ð
 annullationssùgsmål Ð formaliteten Ð afsnit VI i trakta- (98/C 234/49)
 ten om Den Europñiske Union Ð rñkkevidden af undta-
 gelsen vedrùrende beskyttelsen af den offentlige sikkerhed
 Ð tavshedspligt om Rådets drùftelser Ð begrundelse Ð (Processprog: fransk)
 offentliggùrelse af svarskriftet på Internet Ð unùdig
 trñtte)
 I sag T-205/96, Roland Bieber, tjenestemand ved Europa-
 (98/C 234/48) Parlamentet, Bruxelles, ved advokat Georges Vandersan-
 den, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod
 (Processprog: engelsk) Europa-Parlamentet (befuldmñgtiget: Evelyn Waldherr),
 hvori der er nedlagt påstand dels om annullation af den
 stiltiende afgùrelse om at afvise sagsùgerens ansùgning af
 I sag T-174/95, Svenska Journalistförbundet, Stockholm,
 18. oktober 1995 om genindtrñden efter udlùb af hans tje-
 ved advokat Onno W. Brouwer, Amsterdam, og advokat
 nestefrihed af personlige årsager og hans krav om erstat-
 FreÂdeÂric P. Louis, Bruxelles, bistået af professor Deirdre
 ning for den skade, der angiveligt er lidt ved den ude-
 Curtin, Utrechts universitet, og med valgt adresse i Luxem-
 blevne genindtrñden, dels om et krav om erstatning for
 bourg hos advokatfirmaet Loesch og Wolter, 11, rue Goe-
 den skade, som angiveligt er lidt ved hans forsinkede gen-
 the, stùttet af Kongeriget Sverige (befuldmñgtiget: Lotty
 indtrñden, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af
 Nordling), Kongeriget Danmark (befuldmñgtigede: Peter
 afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne R. García-Val-
 Biering og Laurids Mikaelsen) og Kongeriget Nederlan-
 decasas og M. Jaeger; justitssekretñr: fuldmñgtig J. Pala-
 dene (befuldmñgtigede: Marc Fierstra og Johannes Steven
 cio GonzaÂlez, den 26. maj 1998 afsagt dom, hvis konklu-
 van den Oosterkamp), mod Rådet for Den Europñiske
 sion lyder således:
 Union (befuldmñgtigede: Giorgio Maganza og Diego
 Canga Fano), stùttet af Den Franske Republik (befuld-
 mñgtigede: Catherine de Salins og Denys Wibaux) og Det
 1) Den stiltiende afgùrelse om at afvise ansùgningen om
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuld-
 genindtrñden og af kravet om erstatning, der blev ind-
 mñgtiget: John Collins), angående en påstand om annulla-
 givet af sagsùgeren den 18. oktober 1995, annulleres.
 tion af Rådets afgùrelse af 6. juli 1995 om ikke at give
 sagsùgeren aktindsigt i visse dokumenter vedrùrende Den
 Europñiske Politienhed (Europol), hvilket sagsùgeren
 havde begñret i henhold til Rådets afgùrelse 93/731/EF af 2) Parlamentet dùmmes til at erstatte sagsùgeren den af
 20. december 1993 om aktindsigt i Rådets dokumenter ham lidte skade ved, at han ikke genindtrådte den
 (EFT L 340 af 31.12.1993, s. 43), har Retten (Fjerde Udvi- 1. januar 1995 med indplacering i lùnklasse A 3, sjette
 dede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. lùntrin, i stillingen som juridisk konsulent ved Parla-
 Lenaerts, og dommerne P. Lindh, J. Azizi, J. D.


text:
Cooke og mentet, hvilken stilling var blevet opslået ved stillings-
 M. Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den 17. juni 1998 opslag nr. 7580 af 5. december 1994.
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 3) Det belùb, der skal betales sagsùgeren som dñkning
 1) Rådets afgùrelse af 6. juli 1995 om ikke at give sag- for tabet af erhvervsindtñgt, svarer til forskellen mel-
 sùgeren aktindsigt i visse dokumenter vedrùrende Den lem dels det nettovederlag, han ville have oppebåret
 Europñiske Politienhed (Europol) annulleres. mellem den 1. januar 1995 og den 8. marts 1996, dels
 det samlede belùb af den erhvervsindtñgt, han oppe-
 bar netto ved udfùrelsen af andet arbejde.
 2) Rådet for Den Europñiske Union bñrer sine egne
 omkostninger og betaler to tredjedele af sagsùgerens
 omkostninger. 4) Nñvnte belùb forhùjes med et belùb svarende til tabet
 ved, at sagsùgeren ikke automatisk avancerede til et
 hùjere lùntrin.
 3) Kongeriget Danmark, Den Franske Republik, Kongeri-
 get Nederlandene, Kongeriget Sverige og Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland bñrer deres 5) Totalbelùbet af de summer, der er fastsat i punkt 3 og
 egne omkostninger. 4 ovenfor, forhùjes med renter 4 % p.a. med virkning
 fra den 12. december 1996, indtil betaling sker.
 (1) EFT C 299 af 11.11.1995.
 6) Parlamentet dùmmes til at regulere sagsùgerens pensi-
 onsrettigheder, således at der kompenseres for forskel-
 ---pagebreak--- C 234/26 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 25.7.98
 len mellem de pensionsrettigheder, han havde haft krav 2) Det pålñgges sagsùgerne at betale sagsomkostnin-
 på, såfremt han var genindtrådt den 1. januar 1995, gerne.
 og de rettigheder, han rent faktisk har fået tildelt.
 (1) EFT C 94 af 22.3.1997.
 7) De i punkt 6 tildelte belùb forrentes fra forfaldstid
 med 4 % p.a.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 8) Fùr der afsiges dom om stùrrelsen af den erstatning,
 sagsùgte skal betale sagsùgeren: a) Inden for en frist af den 4. maj 1998
 tre måneder efter afsigelsen af denne dom tilstiller par- i sag T-84/97, Kontoret for De Europñiske Forbrugerorga-
 terne Retten deres fñlles aftale, for det fùrste vedrù- nisationer (BEUC) mod Kommissionen for De Europñiske
 rende den sagsùgeren tilkendte erstatning opgjort i tal, Fñllesskaber (1)
 og for det andet vedrùrende retableringen af hans pen-
 (Antidumpingprocedure Ð berùrt part Ð afslag Ð annul-
 sionsrettigheder og de herved pålùbne renter; b) i man-
 lationssùgsmål Ð bekrñftende retsakt Ð frist Ð afvis-
 gel af en aftale fremsender parterne inden for samme
 ning)
 frist til Retten deres i tal opgjorte påstande, hvorved
 de fremlñgger de prñcise grunde til, at de afviser mod- (98/C 234/51)
 partens forslag.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-84/97, Kontoret for De Europñiske Forbrugerorga-
 9) Parlamentet betaler sagens omkostninger. nisationer (BEUC), Bruxelles, ved solicitor Bernard O'Con-
 nor, bistået af advokat Bonifacio García Porras, Sala-
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997. manca, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 ArseÁne Kronshagen, 22, avenue Marie Adelaïde, mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtiget: Nicholas Khan), angående en anmodning om
 annullation af Kommissionens beslutning af 3. februar
 1997, hvorved den afviste at anse sagsùgeren for


text:
berùrt
 part inden for rammerne af en antidumpingprocedure
 vedrùrende import af ublegede bomuldsstoffer med oprin-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 delse i Den Kinesiske Folkerepublik, ágypten, Indien,
 den 9. juni 1998 Indonesien, Pakistan og Tyrkiet, har Retten (Fjerde Udvi-
 dede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P.
 i de forenede sager T-10/97 og T-11/97, Unifrigo Gadus Lindh, og dommerne R. García-Valdecasas, K. Lenaerts,
 Srl og CPL Imperial 2 SpA mod Kommissionen for De J. D. Cooke og M. Jaeger; justitssekretñr: H. Jung, den
 Europñiske Fñllesskaber (1) 4. maj 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle-
 (Efteropkrñvning af told Ð forordning (EéF) nr. 1697/79 des:
 Ð forordning (EéF) nr. 2454/93)
 1) Sagen afvises.
 (98/C 234/50)
 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997.
 (Processprog: italiensk)
 I de forenede sager T-10/97 og T-11/97, Unifrigo Gadus
 Srl, Napoli (Italien), og CPL Imperial 2 SpA, Pescara (Ita-
 lien), ved advokat Giuseppe Celona, Milano, og med valgt DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 adresse i Luxembourg hos advokat Georges Margue, 20,
 den 11. juni 1998
 rue Philippe II, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: fùrst Fernando Castillo de i sag T-167/97, Kyriakos Skrikas mod Europa-Parlamen-
 la Torre og Paolo Stancanelli og derefter Paolo Stanca- tet (1)
 nelli), angående en påstand om annullation af Kommissio- (Tjenestemñnd Ð beslutning om at undlade forfremmelse
 nens beslutning C(96) 2780 def. af 8. oktober 1996 om Ð annullationssùgsmål Ð formaliteten Ð akt, der inde-
 efteropkrñvning af told samt en påstand om erstatning for holder et klagepunkt Ð sammenlignende undersùgelse af
 det tab, sagsùgerne påstår at have lidt, har Retten (Tredje fortjenester Ð overfùrsel mellem institutionerne Ð ved-
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og tñgtens artikel 45, stk. 1)
 dommerne C. P. BrieÈt og A. Potocki; justitssekretñr: fuld-
 mñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 9. juni 1998 afsagt dom, (98/C 234/52)
 hvis konklusion lyder således: (Processprog: fransk)
 I sag T-167/97, Kyriakos Skrikas, tjenestemand ved
 1) Kommissionen frifindes. Europa-Parlamentet, Luxembourg, ved advokaterne Jean-


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/30
 Sag anlagt den 15. juli 2011 — Pigui mod Kommissionen
 (Sag T-382/11)
 2011/C 282/61
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cristina Pigui (Strejnic, Rumænien) (ved advokat M. Alexe)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen tilpligtes at videregive oplysninger vedrørende identiteten på enhver højere uddannelsesinstitution, der har været involveret i Jean Monnet-programmets online Masteruddannelse 2008-2010.
 —
 Kommissionen tilpligtes at stoppe programmet, såfremt ingen højere uddannelsesinstitutioner er involveret, og til at anmode om skriftlige studiekontrakter mellem de studerende og arrangørerne samt at anmode om et ensartet evalueringssystem for alle de involverede studerende, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at genoprette sagsøgerens ab initio-situation, hvoraf det fremgår, at 2008-2010 programmet ikke levede op til Jean Monnet-programmets krav — i hvert fald ikke for så vidt angår sagsøgeren.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med søgsmålet har sagsøgeren i henhold til artikel 265 TEUF nedlagt påstand om, at det fastslås, at Kommissionen retsstridigt har undladt at handle, idet den ikke har videregivet resultaterne af den offentlige undersøgelse, som sagsøgeren havde anmodet om.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet påberåbt sig fire anbringender:
 1)
 Første anbringende om Kommissionens tilsidesættelse af artikel 6, stk. 3, og artikel 15 i afgørelse nr. 1720/2006/EF (1), eftersom den undlod at undersøge og videregive oplysninger, som sagsøgeren havde anmodet om, samt artikel 11 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, eftersom Kommissionen tilsidesatte gennemsigtighedsprincippet og lovgivningen om forbrugerbeskyttelse.
 2)
 Andet anbringende om Kommissionens tilsidesættelse af artikel 4 og 5 i direktiv 97/7/EF (2) og artikel 2, litra a)–b), samt artikel 5 i direktiv 2005/29/EF (3), eftersom den undlod at undersøge og evaluere Jean Monnet-programmets online masteruddannelse i strid med dets formål i overensstemmelse med artikel 15 i afgørelse nr. 1720/2006/EF.
 3)
 Tredje anbringende om Kommissionens tilsidesættelse af artikel 5 i direktiv 97/7/EF og artikel 2, litra a)–b), og artikel 6 og 7 i direktiv 2005/29/EF, eftersom den undlod at undersøge dobbeltstandarden i de studerendes evalueringssystem
 4)
 Fjerde anbringende om Kommissionens tilsidesættelse af artikel 14 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, samt artikel 2 i protokol 1 til konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, eftersom sagsøgeren ikke modtog en ensartet behandling inden for rammerne af Jean Monnet-programmets online masteruddannelse.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1720/2006/EF af 15.11.2006 om et handlingsprogram for livslang læring (EUT 2006 L 327, s. 45).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF af 20.5.1997 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler vedrørende fjernsalg (EFT 1997 L 144, s. 19)
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT L 149, s. 22).


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/12
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 30. september 2010 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-36/10) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 96/82/EF og 2003/105/EF - kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer - artikel 12, stk. 1, andet afsnit - ukorrekt gennemførelse)
 2010/C 317/23
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Sipos og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved T. Materne, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (EFT 1997 L 10, s. 13), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af 16. december 2003 (EUT L 345, s. 97)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/105/EF af 16. december 2003, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de foranstaltninger, der er nødvendige for korrekt at gennemføre dette direktivs artikel 12, stk. 1, andet afsnit.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
Nr . C 354/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 Ifølge sagsøgerne hviler den beslutning, der er sagens Sag anlagt den 10. september 1996 af MD Foods Amba m.fl.
 genstand, på den betragtning, at CG Vita ikke er selvstæn mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 digt fungerende, fordi : ( Sag T-l 39/96 )
 ( 96/C 354/57 )
 — transaktionen er et led i et mere generelt samarbejde
 mellem de stiftende virksomheder
 — de funktioner af teknisk-administrativ og distributiv (Processprog: dansk)
 karakter, som disse fortsat skal varetage for joint
 venture-selskabet ud over de oprindelige indskud , er af
 særlig rækkevidde og økonomisk betydning Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10 . september 1996 anlagt sag mod Kommissionen for
 — CG Vita's forsikringsprodukter ikke er af en sådan De Europæiske Fællesskaber af MD Foods Amba og af
 karakter, at men let kan skelne dem fra dem, der for Danske Mejeriers Fællesorganisation som mandatar for
 øjeblikket sælges af Generali . Kløvermælk Amba , Løgismose Produktion A/S , Mejerisel
 skabet Vesthimmerland, Nordex Food A/S, Sinai Landme
 Sagsøgerne er imidlertid af den opfattelse, at den omstæn jeri og Sædager Andelsmejeri, ved advokat Georg Lett,
 dighed, at oprettelsen af CG Vita er et led i et mere generelt bistået af advokat N. Scandamis , og med valgt adresse i
 samarbejde mellem Generali og Unicredito, er irrelevant af Luxembourg hos advokat Roland Assa , 1 , rue J.-P . Bras
 seur .
 to grunde : for det første er de andre former for samarbejde i
 den nuværende situation rent hypotetiske , og hvis de skulle
 blive realiseret, vil de blive genstand for passende overens
 komster, som parterne om nødvendigt vil forelægge for de Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 kompetente antitrustmyndigheder til nærmere undersø
 gelse . For det andet har disse former for samarbejde slet ikke
 forbindelse med CG Vita's virksomhed, men vedrører — Kommissionens forordning ( EF ) nr. 1107/96 af 12 . juni
 tilfælde, hvor Generali og Unicredito ville sikre hinanden en 1996 om registrering af geografiske betegnelser og
 fortrinsstilling med hensyn til deres hovedarbejdsområ oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i
 der . Rådets forordning ( EØF ) nr. 208 1 /92 ( 1 ) for så vidt
 angår registreringen af feta som beskyttet oprindelses
 betegnelse er ugyldig og annulleres .
 I øvrigt opfylder CG Vita fuldt ud kravet om, at det skal
 være selvstændigt fungerende, for så vidt som dette selskab
 råder over tilstrækkelige finansielle midler, vil benytte sig af — Kommissionen betaler sagens omkostninger .
 et salgsnet, der er baseret på de strukturer, som de banker,
 der er aktionærer, vil stille til dets position , og fra
 begyndelsen vil have et personale på 15 personer. Den
 restriktive holdning, Kommissionen har intaget i denne Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 henseende, fører til retsusikkerhed for de implicerede parter,
 uden at dette reelt er nødvendigt med henblik på at beskytte
 markedet mod eventuelle konkurrencebegræsninger. Sagsøgerne gør følgende anbringender gældende til støtte
 for deres påstand om annullation


text:
:
 Endvidere bemærkes, at Kommissionen, når den antager, at
 CG Vita ikke er selvstændigt fungerende, ikke tager hensyn 1 ) Artikel 2 , stk . 3 , i Rådets forordning ( EØF ) nr . 2081 /
 til forsikringsmarkedets særlige karakter, hvor en række 92 ( 2 ) er uanvendelig, jf. traktatens artikel 173 og 184,
 kontroller og forudgående godkendelser skal sikre , at de hvilket medfører, at Kommissionens forordning ( EF )
 virksomheder, der opererer i denne sektor, er selvstændige nr . 1107/96 for så vidt angår registreringen af feta er
 og solvente . udstedt uden gyldig hjemmel og derfor lider af en
 væsentlig formel mangel , jf. traktatens artikel 173 ,
 stk . 2 :
 Endelig gør sagsøgerne gældende , at der er tale om en
 mangelfuld begrundelse, idet Kommissionen ikke udeluk
 ker, at CG Vita er selvstændigt fungerende, på grundlag af — artikel 2 , stk . 3 , i forordning 2081 /92 overtræder
 traktatens artikel 30 .
 de oplysninger, der er til rådighed , men finder, at den ikke
 med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed kan konkludere ,
 at det er selvstændigt fungerende . Hvis Kommissionen
 derimod havde givet udtryk for, at den var i tvivl om 2 ) Forordning ( EF ) nr . 1 107/96 lider af væsentlige formelle
 størrelsesordenen og varigheden af moderselskabernes ind mangler, der medfører dens ugyldighed for så vidt angår
 skud , ville parterne have haft mulighed for at give yderligere registreringen af feta , jf. traktatens artikel 173 ,
 stk . 2 :
 relevante oplysninger og eventuelt ændre aftalen .
 — den græske lovgivning er indført for sent til , at feta
 kan registreres i henhold til artikel 17 i forordning
 ( EØF ) nr . 2081 /92
 ---pagebreak--- 23 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/29
 — Kommissionen har ikke fremlagt forslag til generisk Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 liste for Rådet før forordning ( EØF ) nr. 2081 /92's
 ikrafttræden
 — Sagsøgtes disciplinære afgørelse af 19 . januar 1996 om,
 at sagsøgeren fjernes fra tjenesten , annulleres .
 — manglende offentliggørelse af varespecifikationen
 for feta
 — Sagsøgtes udtrykkelige afvisning af 17. juni 1996 af
 — manglende offentliggørelse af listen over godkendte sagsøgerens klage af 5 . marts 1996 annulleres .
 kontrolinstanser
 — Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger .
 — Kommissionen har ved behandlingen af, hvorvidt
 feta skulle registreres, ikke fulgt god administrativ
 praksis . Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 3 ) Feta opfylder ikke betingelserne for registrering i Sagsøgeren har for det første gjort gældende , at begrundel
 medfør af forordning ( EØF ) nr . 2081 /92 , og registre sespligten er tilsidesat . Han har herved henvist til , at den
 ringen af feta strider derfor mod retsregler om trakta anfægtede disciplinære afgørelse er baseret på en straffe
 tens gennemførelse, jf. traktatens artikel 173 , stk . 2 : dom, som sagsøgeren blev idømt ved Tribunal de premiere
 instance de Bruxelles, men at afgørelsen ikke tager hensyn til
 — feta


text:
er en generisk betegnelse de formildende omstændigheder, som retten i to omgange
 lagde til grund under straffesagens behandling. Sagsøgeren
 — betegnelsen » feta « opfylder ikke betingelserne for finder, at disciplinærmyndigheden således ikke har over
 registrering som indirekte oprindelsesbetegnelse, jf. holdt sin begrundelsespligt, der pålægger den at undersøge
 artikel 2 , stk . 3 , i forordning ( EØF ) nr . 2081 /92 . samtlige relevante omstændigheder, inden den træffer
 bestemmelse om fjernelse fra tjenesten , der er den alvorligste
 sanktion , og at den har gjort sig skyldig i et åbenbart
 4 ) Registreringen af feta strider mod grundlæggende fejlskøn .
 retsprincipper i EF-retten og derfor tillige mod trakta
 ten, herunder artikel 6 og artikel 40, stk . 3 , og princippet
 om berettigede forventninger, jf. traktatens artikel 173 , Sagsøgeren har ligeledes påberåbt sig, at sagsøgte har
 stk . 2 : tilsidesat sin omsorgspligt. Han gør således gældende , at
 disciplinærmyndigheden ikke har taget hensyn til hans
 — registreringen af feta som beskyttet oprindelsesbe helbredstilstand , uanset at denne havde kunnet begrunde, at
 tegnelse til fordel for græske producenter udgør i kriminalretten alene havde idømt ham en kortere , betinget
 forhold til sagsøgerne en krænkelse af traktatens frihedsstraf, alene med vilkår om lægeligt tilsyn . For
 forbud mod forskelsbehandling, jf. traktatens arti sagsøgerens vedkommende ville en rimelig anvendelse af
 kel 6 og artikel 40 , stk . 3 omsorgspligten kunne begrunde en mindre indgribende
 disciplinær sanktion end fjernelse fra tjenesten , der er den
 — registreringen af feta i forordning ( EF ) nr . 1107/96 mest vidtgående .
 strider mod princippet om beskyttelse af den beret
 tigede forventning. Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at hans ret til
 kontradiktion er blevet tilsidesat i forbindelse med den
 (') EFT nr . L 148 af 21 . 6 . 1996 , s . 1 .
 disciplinære afgørelse , for så vidt som der i begrundelsen
 ( 2 ) EFT nr . L 208 af 24 . 7 . 1992 , s . 1 . henvises til » hans fortsatte holdning « til de forhold , der
 lægges ham til last, uden at dette udtryk støttes på præcise
 faktiske omstændigheder .
 Sag anlagt den 16 . september 1996 af » Y « mod Europa
 Parlamentet
 Sag anlagt den 19 . september 1996 af Maria de Graga de
 ( Sag T-l 44/96 ) Abreu mod De Europæiske Fællesskabers Domstol
 ( 96/C 354/58 ) ( Sag T-l 46/96 )
 ( 96/C 354/59 )
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 16 . september 1996 anlagt sag mod Europa-Parlamen Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 tet af » Y «, ved advokat Gérard Collin , Bruxelles, og med den 19 . september 1996 anlagt sag mod De Europæiske
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, Fællesskabers Domstol af Maria da Graga de Abreu ,
 30, rue de Cessange . Luxembourg, ved advokaterne Jean-Noél Louis, Thierry


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/34
 Sag anlagt den 23. april 2007 — Suez mod KHIM (Delivering the essentials of life)
 (Sag T-128/07)
 (2007/C 140/58)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Suez SA (Paris, Frankrig) (ved avocat P. Combeau)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Delivering the essentials of life« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 9, 11, 16, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 og 42 (ansøgning nr. 4 102 497)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registreringen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94 (1), idet det varemærke, der er søgt registreret, i modsætning til hvad appelkammeret ved Harmoniseringskontoret fastslog i den anfægtede afgørelse, ikke har en rent lovprisende bibetydning, og idet varemærket ikke beskriver et kendetegn eller en egenskab ved de varer eller tjenesteydelser, det har til formål at betegne.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
16 . 3 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 77/5
 1 ) Ved midlertidig indførsel af bestemte transportmidler til af kendelse afsagt den 11 . oktober 1995 af De Europæiske
 privat brug skal afgiftsfritagelsen i artikel 3 i Rådets Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde Afdeling) i sag
 direktiv af 28 . marts 1983 ( 83/182/EØF ) ( x ) indrømmes T-302/94, Dimitrios Coussios mod Kommissionen for De
 alene for ét køretøj eller for flere køretøjer. Indeholder Europæiske Fællesskaber.
 nævnte direktiv reelt en sondring med hensyn til antallet
 af private køretøjer, som kan indføres midlertidigt med
 afgiftsfritagelse, afhængigt af, om disse er beregnet til Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 privat eller til erhvervsmæssig brug ?
 — Appellen antages til realitetsbehandling.
 2 ) Foreligger der i henhold til direktivet en konkret — Rettens kendelse af 11 . oktober 1995 ( ! ) annulleres .
 forpligtelse for de græske myndigheder, således at disse
 ikke kan fastsætte, at der ikke afgiftsfrit kan foretages
 — Sag anlagt ved stævning indleveret den 28 . september
 parallel eller samtidig indførsel af mere end et køretøj til
 1994 ( sag T-302/94 ) (2 ) antages til realitetsbehand
 privat brug af den samme person ? Kan en retsundergi ling.
 ven over for de offentlige myndigheder ved en national
 retsinstans påberåbe sig bestemmelserne i samme direk
 tivs artikel 3 og 9 og gøre gældende, at den i den — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 nationale lov indeholdte ordning strider imod disse ger .
 direktivbestemmelser ?
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 3 ) Er det foreneligt med det pågældende direktivs formål
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten
 og bestemmelser, at det i national lovgivning fastsættes,
 at der ved overtrædelse af visse bestemmelser ( som
 artikel 8 , stk. 4, der forbyder indførsel af mere end et — med hensyn til anbringendet vedrørende tilsidesættelse
 transportmiddel af den samme person ) i nævnte mini af god forvaltningsskik : Retten havde allerede tiltrådt
 sterielle bekendtgørelse, som blev udstedt for at harmo dette anbringende i sag T-68/92 ( 3 ), og den kunne ikke
 nisere de nationale lovbestemmelser med direktivets derefter fastslå, at da sagsøgeren var blevet tilkendt
 bestemmelser, uden videre skal erlægges gældende told 2 000 ECU, var dette anbringende nu uden genstand
 og andre afgifter samt tillægsafgift af samme størrelse,
 når det er godtgjort, at der er tale om midertidig og ikke — med hensyn til anvendelsen af proportionalitetsprincip
 endelig indførsel af privat køretøj ? pet
 4 ) Er det foreneligt med det fællesskabsretlige proportio — med hensyn til sagsøgerens søgsmålsinteresse : Selv om
 nalitetsprincip, at der efter de nationale bestemmelser i sagsøgeren ikke er opført på den egnethedsliste, der blev
 ovennævnte tilfælde pålægges supplerende afgifter på opstillet efter den generelle udvælgelsesprøve, har han
 100% uafhængigt af, hvor længe det andet private hele tiden taget forbehold med hensyn til deltagelse i
 køretøj er blevet anvendt i Grækenland ? denne udvælgelsesprøve .
 (') Kendelse af 11 . oktober 1995 i sag T-302/94 , EFT nr. C 353 af
 (') Rådets direktiv


text:
af 28 . marts 1983 om afgiftsfritagelse inden for 9 . 12 . 1995 , s . 14 .
 Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler ( 2 ) EFT nr. C 351 af 10 . 12 . 1994 , s . 14 .
 ( 83/182/EØF ) ( EFT nr. L 105 af 23 . 4 . 1983 , s . 59 ). ( 3 ) Dom af 23 . februar 1994, EFT nr. C 90 af 26 . 3 . 1994,
 s . 15 .
 Appel iværksat den 18 . december 1995 af Dimitrios Sag anlagt den 21 . december 1995 af Forbundsrepublikken
 Coussios til prøvelse af kendelse afsagt den 11 . oktober Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans skaber
 ( Fjerde Afdeling) i sag T-302/94, Dimitrios Coussios mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( Sag C-3 99/95 )
 ( 96/C 77/11 )
 ( Sag C-397/95 P)
 ( 96/C 77/ 10 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 21 . december 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den Europæiske Fællesskaber af Forbundsrepublikken Tysk
 18 . december 1995 iværksat appel af Dimitrios Coussios land ved Ministerialrat Ernst Roder, Forbundsøkonomimi
 ved advokat Georges Sakellaropoulos, Athen, til prøvelse nisteriet, Bonn, som befuldmægtiget.
 ---pagebreak--- Nr . C 77/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 3 . 96
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : en privatisering af Neue Maxhütte ( NMH ) derved skulle
 blive mulig. I forbindelse med salget af NMH-andele til
 1 . Kommissionens beslutning af 18 . oktober 1995 om forretningsmanden Max Aicher, skulle fordringerne i
 statsstøtte ydet af delstaten Bayern til EKSF-stålvirk henhold til de ydede lån efterfølgende have været
 somheden Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH, Sulz modregnet som et led i den tabsudligning, som delstaten
 bach-Rosenberg — K(95 ) 2828 endelig udg. — annul Bayern havde planlagt. Eftersom den i henhold til
 leres . aftalerne mellem delstaten Bayern og Aicher planlagte
 privatisering af NMH-andele er økonomisk fornuftig, er
 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin ydelsen af de anfægtede lån til NMH også økonomisk
 ger .
 fornuftig. Delstaten Bayerns frafald af et lånebeløb på
 49,895 mio. DM udgjorde i sidste ende en integrerende
 del af bestræbelserne på at privatisere NMH . Følgelig
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: kan låneforretningerne mellem delstaten Bayern og
 NMH ikke betragtes som støtte, når delstaten Bayerns
 — Tilsidesættelse af væsentlige formkrav ( begrundelses tabsovertagelse i anledning af privatiseringen af dens
 pligten i henhold til EKSF-traktatens artikel 15 ): NMH-andele ikke kan anfægtes efter reglerne om
 støtte .
 — beslutningen begrundes summarisk med, at der er
 tale om kapitaltilskud og ikke interessentlån fra Såfremt Kommissionen allerede på forhånd fraskriver
 delstaten Bayern Bayern retten til at sælge et tabsgivende datterselskab
 med delvis overtagelse af selskabets tab, overtræder
 — det påstås summarisk, at der ikke kunne påregnes Kommissionen også EKSF-traktatens artikel 83 . Denne
 nogen tilbagebetaling, og at der ikke var blevet bestemmelse garanterer det offentliges ret


text:
til at indgå i
 påregnet nogen sådan erhvervslivet og forbyder forskelsbehandling af det
 offentliges erhvervsmæssige aktiviteter.
 — det afvises summarisk af at undlade at udstede den
 anfægtede, selv om udfaldet af sag C-158/95 ( ] ) og — Tilsidesættelse af loyalitetspligten : Kommissionen burde
 sag T-129/95 ( 2 ) derved foregribes have ventet med den anfægtede beslutning, indtil det var
 afklaret, om privatiseringsplanen for de virksomhedsan
 — fejlagtig anvendelse af EKSF-traktatens artikel 4, litra c ), dele, som delstaten Bayern besidder, er lovlig i henhold
 og artikel 83 : De af delstaten Bayern ydede lån udgør til fællesskabsretten ( jf. de verserende sager C-158/95 og
 ikke støtte, men skal betragtes som en ydelse fra en T-129/95 ).
 selskabsdeltager, som på fornuftigt grundlag ligeledes
 ville være blevet indskudt af en privat investor i en (') EFT 1995 C 362 , s . 57.
 sammenlignelig situation . At der forelå, og foreligger, en ( 2 ) EFT 1995 C 229 , s . 21 .
 konkret udsigt til, at lånene ville blive tilbagebetalt, kan
 ses af den omstændighed, at virksomhedens indtjenings
 mæssige situation er blevet stabiliseret, og at der i
 fremtiden kan forventes fortjeneste . Når delstaten alli
 gevel efterfølgende besluttede ikke at kræve lånene Sag anlagt den 5 . januar 1996 af Kommissionen for De
 tilbagebetalt, skete det alene for — i forbindelse med Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 salget af Bayerns andele — at modregne lånene ved den
 tabsudligning for Bayerns vedkommende, som var ( Sag C-3/96 )
 fastsat i privatiseringsaftalerne . Modregningen af lånene ( 96/C 77/ 12 )
 i forbindelse med salget af andele var økonomisk
 forsvarlig og fornuftig, for derved opnår delstaten Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Bayern mulighed for at reorganisere sin koncernpolitik 5 . januar 1996 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af
 og sikre sit image som erhvervsdrivende . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved W.
 Wils, Kommissionens Juridiske Tjeneste , som befuldmægti
 Under hensyntagen til proportionalitetsprincippet burde get, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gomez de la
 Kommissionen under alle omstændigheder ikke kunne Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret,
 kræve, at lånene tilbagebetales, men blot at disse Kirchberg.
 omlægges således, at tilbagebetalingen skal være uaf
 hængig af afkastforventningen. Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 Kommissionen har med urette sammenlignet delstaten — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 Bayerns adfærd med visse private minoritetsanparthave de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets
 res adfærd i en tilsvarende situation . Disses finansielle direktiv 79/409/EØF af 2 . april 1979 om beskyttelse af
 muligheder, interessesituation og virksomhedsmæssige vilde fugle og EF-traktatens artikel 5 og 189 , idet det
 målsætninger var imidlertid anderledes; fremfor alt ikke i tilstrækkeligt omfang har udlagt særligt beskyt
 havde de ingen indflydelse på Maxhütte-gruppens frem tede områder som omhandlet i direktivets artikel 4,
 tidige struktur. stk . 1 .
 Og i hvert fald var delstaten Bayerns ydelse af lån — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens
 fornuftig ud fra en virksomhedsmæssig synsvinkel, fordi omkostninger.


text:
18.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/25
 Sag anlagt den 20. marts 2013 — Selo Medical mod KHIM — biosyn Arzneimittel (SELOGYN)
 (Sag T-173/13)
 2013/C 141/46
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Selo Medical GmbH (Unternberg, Østrig) (ved advokat T. Schneider)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: biosyn Arzneimittel GmbH (Fellbach, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. januar 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2601/2011-4) annulleres, og indsigelsen mod EF-varemærkeansøgningen forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret, henholdsvis intervenienten, tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Selo Medical GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SELOGYN« for varer i klasse 5 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 049 016
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: biosyn Arzneimittel GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »SELESYN« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 29 og 44
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
23.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court (Irland) den 30. december 2014 — James Elliott Construction Limited mod Irish Asphalt Limited
 (Sag C-613/14)
 (2015/C 096/07)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court, Irland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: James Elliott Construction Limited
 Sagsøgt: Irish Asphalt Limited
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 a)
 Såfremt vilkårene i en privatretlig aftale forpligter en part til at levere et produkt, der er fremstillet i overensstemmelse med en national standard, der er udstedt til gennemførelse af en europæisk standard efter et mandat fra Europa-Kommissionen i henhold til bestemmelserne i byggevaredirektivet (89/106/EØF) (1), er fortolkningen af denne standard da et forhold, som Domstolen kan anmodes om at afgøre ved præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 267 TEUF?
 b)
 Såfremt spørgsmål 1(a) besvares bekræftende, er det da et krav efter EN13242:2002 at overholdelse eller tilsidesættelse af denne standard kun kan fastslås ved dokumentation i form af prøvninger i overensstemmelse med standarder (uden mandat) udstedt af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN), som EN13242:2002 henviser til, og som foretages på tidspunktet for produktionen og/eller tidspunktet for leveringen, eller kan tilsidesættelse af en standard (og følgelig manglende opfyldelse af aftalen) fastslås ved dokumentation i form af prøvninger udført senere, såfremt udfaldet af sådanne prøvninger logisk set kan anses som bevis for, at standarden er blevet tilsidesat??
 2)
 Er en national domstol ved behandlingen af et privatretligt krav om manglende opfyldelse af en aftale om et produkt, der er fremstillet i overensstemmelse med en europæisk standard udstedt efter et mandat fra Europa-Kommissionen i henhold til byggevaredirektivet, forpligtet til at afstå fra at anvende nationale bestemmelser, der indebærer krav til handelsmæssig kvalitet og egnethed til formålet, med den begrundelse at enten de lovbestemte vilkår eller deres anvendelse skaber standarder eller pålægger tekniske specifikationer eller krav, der ikke er foretaget underretning om i henhold til bestemmelserne i informationsproceduredirektivet (98/34/EF) (2)?
 3)
 Er en national ret, der behandler en sag om manglende opfyldelse af en privatretlig aftale, der udspringer af manglende opfyldelse af et vilkår om handelsmæssig kvalitet eller egnethed til anvendelse (der indirekte følger af lov i en aftale mellem parterne og ikke ændret eller fraveget af dem) for et produkt, der er fremstillet i overensstemmelse med EN13242:2002, forpligtet til at antage, at produktet er af sædvanlig handelsmæssig kvalitet og egnet til sit formål, og i så fald kan en sådan formodning da kun afvises ved dokumentation for manglende overholdelse af EN13242:2002 ved prøvninger udført i overensstemmelse med de prøvninger og protokoller, der henvises til i EN13242:2002, og som er udført på tidspunktet for leveringen af produktet?
 4)
 Såfremt spørgsmål 1(a), og spørgsmål 3 besvares bekræftende, er en grænse for det samlede svovlindhold i tilslag da foreskrevet ved eller i henhold til EN13242:2002, således at overholdelse af en sådan grænse var et krav for bl.a. at skabe en formodning for sædvanlig handelsmæssig kvalitet eller egnethed til anvendelse?
 5)
 Såfremt både 1 (a), og spørgsmål 3 besvares bekræftende, er dokumentation for, at produktet var forsynet med »CE-mærkning«, da nødvendig


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/68
 EU-Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 4. oktober 2007 — de la Cruz mod Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur
 (Sag F-32/06) (1)
 (Personalesag - kontraktansatte - reform af tjenestemandsvedtægten - tidligere lokalt ansatte - fastsættelse af indplacering og aflønning ved ansættelsen - overensstemmelse mellem stillingerne - høring af Personaleudvalget)
 (2007/C 269/122)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: María del Carmen de la Cruz (Galdakao, Spanien) (ved avocats G. Vandersanden og L. Levi)
 Sagsøgt: Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur (ved E. Ortega, C. Georges og J.G. Blanch, som befuldmægtigede, bistået af avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afslag på at omklassificere sagsøgerne, der er kontraktansatte og indplaceret i ansættelsesgruppe II, til ansættelsesgruppe III, dels en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Arbejdsmiljøagenturs afgørelse, hvorved sagsøgerne indplaceres i ansættelsesgruppe II i medfør af deres ansættelseskontrakter som kontraktansatte, der blev undertegnet den 28. og 29. april 2005, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur.
 3)
 Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 131 af 3.6.2006, s. 51.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/41
 Kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 16. april 2007 — Thierry mod Kommissionen
 (Sag F-82/05) (1)
 (Tjenestemænd - forfremmelse - ikke opførelse på listen over forfremmelsesværdige tjenestemænd - forfremmelsesproceduren for 2004 - prioritetspoint - fortjeneste - anciennitet - formaliteten)
 (2007/C 96/85)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Michel Thierry (Luxembourg, Luxembourg) (først ved avocats G. Bouneóu og F. Frabetti, dernæst ved avocat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af listen over tjenestemænd forfremmet til lønklasse A5 i forbindelse med forfremmelsesproceduren for 2004, for så vidt som sagsøgeren ikke er opført herpå
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises delvist og i øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 12.11.2005, s. 27 (sagen oprindelig anlagt ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-327/05 og henvist til Retten for EU-personalesager ved kendelse af 15.12.2005).


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/35
 Sag anlagt den 23. september 2005 — Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-369/05)
 (2005/C 296/72)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien [ved: D. Fernando Díez Moreno]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 15. juli 2005 (2005/555/2685), hvori der henvises til de finansielle korrektioner, der anvendes i Spanien i forbindelse med omstilling og omstrukturering af vindyrkningsarealer og foranstaltningerne til forbedring af produktion og salg af honning, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Denne sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning af 15. juli 2005 (2005/555/EF), idet den har udelukket bestemte udgifter, der er afholdt af visse medlemsstater for EUGFL, Garantisektionen, fra fællesskabsfinansiering. De af den nævnte beslutning omfattede udelukkelser består bl.a. i finansielle korrektioner, som påvirker Kongeriget Spanien, og som anvendes for frugt og grøntsager, mælk, offentlig oplagring, vin og tobak, husdyrpræmier og honning.
 I stævningen henvises der udelukkende til den korrektion, der blev foretaget for de beløb, der er udbetalt i form af erstatning for indtægtstab i vinsektoren (4 790 799,61 EUR), og den, der blev foretaget for medtagelsen i EUFGL's finansiering af moms for honning (58 315,34 EUR). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har foretaget en restriktiv anvendelse af forordning (EØF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin. Sagsøgeren er også uenig i moms-ordningen i forbedringen af salg og produktion af honning.
 De spanske myndigheder har anført følgende:
 —
 Indkomsttabet er ikke en følge af rydningen, men selve beplantningen.
 —
 Kommissionens anbringende, hvorefter momsen ikke kan betragtes som et indgreb med henblik på at stabilisere markederne, hvorfor det ikke kan finansieres af EUGFL, Garantisektionen, har ikke retligt grundlag.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/26
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 3. september 2008 — Nuova Agricast mod Kommissionen
 (Sag T-479/07) (1)
 (Annullationssøgsmål - aktindsigt - tilbagetrækelse af afgørelsen om afslag på aktindsigt - udbredelse af dokumenter mod ophavsmandens udtrykkelige ønske - unødigt at træffe afgørelse)
 (2008/C 272/51)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Nuova Agricast (Foggia, Italien) (ved avocat A. Calabrese)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Costa de Oliveira og G. Conte, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 17. oktober 2007, hvorved sagsøgeren fik afslag på aktindsigt i visse dokumenter, som de italienske myndigheder havde fremsendt til Kommissionen inden for rammerne af undersøgelsesproceduren vedrørende en statsstøtteordning.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen og tage stilling til Kongeriget Danmarks begæring om intervention.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/27
 Sag anlagt den 24. september 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-412/04)
 (2004/C 300/54)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. september 2004 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus Wiedner og Giuseppe Bambara, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 93/37/EØF (1), 93/36/EØF (2), 92/50/EØF (3) og 93/38/EØF (4) samt i henhold til artikel 43 og 49 EF og principperne om gennemsigtighed og ligebehandling, der følger heraf, idet den har vedtaget bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, artikel 17, stk. 12, artikel 27, stk. 2, artikel 30, stk. 6 a, artikel 37 b og 37 c, stk. 1, i lov nr. 109 af 11. februar 1994, som senest ændret ved artikel 7 i lov nr. 166 af 1. august 2002, artikel 2, stk. 5, i lov nr. 109/94, som senest ændret ved lov nr. 166/2002 sammenholdt med lov nr. 1150 af 1942 og nr. 10 af 1977, der flere gange er ændret og suppleret, artikel 28, stk. 4, i lov nr. 109/94, sammenholdt med artikel 188 i præsidentdekret nr. 554 af 21. december 1999 og artikel 7 i nævnte lov nr. 166/2002, samt artikel 3, stk. 3, i lovdekret nr. 157 af 17. marts 1995.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen har anført, at artikel 2, stk. 1, i lov nr. 109/94 og artikel 3, stk. 3, i lovdekret nr. 157 af 17. marts 1995 — for så vidt som de foreskriver, at bestemmelserne om offentlige bygge- og anlægsarbejder tillige omfatter kontrakter, hvori bestanddelen »arbejde«, som er fremherskende i økonomisk henseende, klart har karakter af en tillægsydelse i forhold til de øvrige ydelser – har til følge, at en række offentlige kontrakter om tjenesteydelser og indkøb unddrages anvendelsen af den relevante fællesskabsregulering, særligt direktiv 92/50/EØF og/eller direktiv 93/36/EØF.
 Da tærskelværdierne for anvendelsen af disse direktiver er mærkbart lavere end tærskelværdien for anvendelsen af direktiv 93/37/EØF, har de omhandlede bestemmelser til virkning, at der — uden at procedurerne iht. direktiv 92/50/EØF og 93/36/EØF overholdes — gives mulighed for at tildele blandede kontrakter, bestående af tjenesteydelser og bygge- og anlægsarbejde, af indkøb og bygge- og anlægsarbejde, eller af indkøb, bygge- og anlægsarbejde og tjenesteydelser, hvis værdi er højere end tærskelværdien for anvendelse af sidstnævnte direktiver, men lavere end de tærskelværdier, der gælder for bygge- og anlægsarbejde omfattet af direktiv 93/37/EØF, alene af den grund, at disse arbejder, selv om de har karakter af tillægsydelse, har en fremherskende karakter i økonomisk henseende. Set i dette lys udgør de omhandlede bestemmelser en tilsidesættelse af direktiv 92/50/EØF og 93/36/EØF.
 Bestemmelserne om foranstaltninger foretaget af private under fradrag af byplanlægningsafgifterne
 Kommissionen er af den opfattelse, at artikel 2, stk. 5, i lov nr. 109/94 udgør en tilsidesættelse af direktiv 93/37/EØF, for så vidt som den fritager for forpligtelsen til


text:
at anvende procedurerne i henhold til direktiv 93/37/EØF i tilfælde, hvor kontrakten mellem private og forvaltningen omfatter flere opgaver eller arbejder, som enkeltvis betragtet har en værdi, der er mindre end tærskelværdien for anvendelsen af det nævnte direktiv, men hvis samlede værdi overstiger tærskelværdien, sammenholdt med lov nr. 1150 af 1942 og 10 af 1997, der senere er ændret og suppleret, og som giver mulighed for at tildele en bygge- og anlægskontrakt direkte til indehaveren af en byggetilladelse eller en godkendt udstykningsplan.
 Bestemmelserne om planlægning og ledelse af bygge- og anlægsarbejder, hvis værdi er mindre end de fællesskabsretlige tærskelværdier.
 Kommissionen har anført, at artikel 17 og 30 i lov nr. 109/94 nødvendigvis må anses for at være i strid med princippet om gennemsigtighed, som følger af artikel 49 EF, for så vidt de giver den ordregivende myndighed mulighed for at tildele de omhandlede kontrakter direkte uden overholdelse af nogen krav til offentliggørelse. Endvidere kan anvendelse af en procedure med undersøgelse af tilbudsgivernes erfaring og kapacitet ikke i sig selv udgøre et bevis for, at princippet om gennemsigtighed er overholdt, hvis der ikke er fastsat minimumsforskrifter om offentliggørelsens form, for at sikre en konkurrencemæssig ligestilling mellem alle de personer, der potentielt ville være interesserede i at udføre tjenesteydelsen.
 Bestemmelserne om tildeling af ydelser vedrørende ledelse af bygge- og anlægsarbejder
 Kommissionen har anført, at artikel 27, stk. 2, i lov nr. 109/94 udgør en tilsidesættelse af henholdsvis direktiv 92/50/EØF og 93/38/EØF eller artikel 43 og 49 EF, alt efter størrelsen af de tildelte kontrakter om tjenesteydelser og den relevante lovgivning, for så vidt som bestemmelsen giver mulighed for direkte at tildele kontrakter om tjenesteydelser vedrørende ledelse af bygge- og anlægsarbejder, til den for konstruktionsarbejdet ansvarlige, uden at kontrakten kommer i udbud.
 Bestemmelserne om tildeling af modtagelsesvirksomhed
 Kommissionen er af den opfattelse, at den mekanisme, der er indeholdt i artikel 28 i lov nr. 109/94, er i strid med henholdsvis direktiv 92/50/EØF og 93/38/EØF eller princippet om gennemsigtighed, som er indeholdt i artikel 43 og 49 EF, alt efter størrelsen af de tildelte kontrakter og den relevante lovgivning, for så vidt som den giver den ordregivende myndighed mulighed for direkte at vælge modtagerne, uden at der sker offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse eller offentliggørelse af andre dokumenter med henblik på at gøre alle potentielle tilbudsgivere bekendt med udbuddet vedrørende modtagelsesvirksomhed.
 Bestemmelserne om projektfinansiering
 Artikel 37 a ff. i lov nr. 109/94 omhandler ordningen med »projektfinansiering«. Ordningen tilsigter at tillade, at et offentligt bygge- og anlægsarbejde gennemføres på grundlag af forslag indgivet af en person uden for forvaltningen, kaldet »initiativtagere«, gennem tildeling af en bygge- og anlægskontrakt.
 Kommissionen har anført, at bestemmelserne om, hvordan kontrakterne skal udbydes, giver to fordele for initiativtagerne over for de potentielle konkurrenter. For det første ud fra et proceduremæssigt synspunkt, idet initiativtageren automatisk opfordres til at deltage i udbud efter forhandling ved tildeling af kontrakter, uafhængigt af sammenhængen mellem dennes tilbud og de tilbud, som de øvrige deltagere i udbudsproceduren har indgivet. Som følge heraf vil et udbud efter forhandling


text:
altid foregå mellem de to bedste tilbud og initiativtageren, selv hvis der efter opfordringen til at afgive tilbud, forelå mere end to tilbud, som forekom bedre end initiativtagerens oprindelige tilbud. For det andet ud fra et materielt synspunkt, idet initiativtageren bevarer en mulighed for at ændre sit tilbud under proceduren med udbud efter forhandling med henblik på at tilpasse dette til de tilbud, som den ordregivende myndighed anser for de mest fordelagtige, hvilket egentlig betyder anerkendelsen af en fortrinsbehandling af initiativtageren ved kontraktens tildeling.
 Kommissionen er af den opfattelse, at anerkendelsen af disse fordele for initiativtageren til skade for potentielle kontrahenter, er i strid med ligebehandlingsprincippet.
 (1) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.
 (2) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1.
 (3) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.
 (4) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 84.


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. juni 2011 — Electrosteel Europe sa mod Edil Centro SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Ordinario di Vicenza — Italien)
 (Sag C-87/10) (1)
 (Retternes kompetence, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - specielle kompetenceregler - artikel 5, nr. 1), litra b), første led - retten på opfyldelsesstedet for den kontraktmæssige forpligtelse, som ligger til grund for sagen - salg af varer - leveringssted - kontrakt, der indeholder klausulen: »Levering: ab fabrik«)
 2011/C 226/09
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Ordinario di Vicenza
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Electrosteel Europe sa
 Sagsøgt: Edil Centro SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Ordinario di Vicenza — fortolkning af artikel 5, nr. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1) — specielle kompetenceregler — begrebet »det sted, hvor varerne i henhold til aftalen er blevet leveret eller skulle have været leveret« — det endelige bestemmelsessted for de i kontrakten omhandlede varer eller det sted, hvor sælgeren opfylder sin leveringsforpligtelse
 Konklusion
 Artikel 5, nr. 1), litra b), første led, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at stedet, hvor varerne er blevet eller skulle have været leveret i henhold til aftalen i forbindelse med forsendelseskøb, skal fastlægges på grundlag af kontraktbestemmelserne.
 Med henblik på at bedømme, om leveringsstedet er bestemt »i henhold til aftalen«, må den nationale ret, for hvilken sagen er indbragt, tage hensyn til alle denne aftales relevante begreber og klausuler, som gør det muligt klart at bestemme leveringsstedet, herunder de begreber og klausuler, der i almindelighed er anerkendt og fastsat ved sædvane i international handel, såsom Incoterms (»international commercial terms«), der er udarbejdet af Det Internationale Handelskammer, i den version, der blev offentliggjort i 2000.
 Hvis det ikke er muligt at fastlægge leveringsstedet på dette grundlag uden at henholde sig til den materielle ret, som finder anvendelse på kontrakten, er dette sted det sted, hvor varerne fysisk overdrages til køberen, hvorved han får eller skulle have fået den faktiske råderet over disse varer på salgstransaktionens endelige bestemmelsessted.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/35
 Sag anlagt den 7. juni 2011 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones mod KHIM — MIP Metro (METROINVEST)
 (Sag T-284/11)
 2011/C 232/61
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokat J.Carbonell Callicó)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 17. marts 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 954/2010-1) ændres og EF-varemærkeansøgning om ordmærket »METROINVEST« imødekommes.
 —
 Subsidiært, og kun for så vidt som den første påstand forkastes, annulleres afgørelse truffet den 17. marts 2001 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 954/2010-1).
 —
 Harmoniseringskontoret og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »METROINVEST« for tjenesteydelser i klasse 36 — EF-varemærke nr. 7112113
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Tysk varemærkeregistrering nr. 30348717 af figurmærket »METRO« i blåt og gult for en række varer og tjenesteydelser i klasse 1-45; EF varemærkeansøgning nr. 779116 af figurmærket »METRO« i gult for en række varer og tjenesteydelser i klasse 1-42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 6 og 14 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder vedrørende en retfærdig rettergang og forbuddet mod forskelsbehandling og det generelle fællesskabsretlige ligebehandlingsprincip. Appelkammerets tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet der ikke forelå risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/58
 Sag anlagt den 3. februar 2017 — Constantin Film Produktion mod EUIPO (Fack Ju Göhte)
 (Sag T-69/17)
 (2017/C 104/81)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Constantin Film Produktion GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne E. Saarmann og P. Baronikians)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Fack Ju Göhte« — registreringsansøgning nr. 2205/2015-5
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 1. december 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2205/2015-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsrets afgørelse af 29. september 2015 nr. 013971163 annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra f), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
28.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 441/31
 Sag anlagt den 4. oktober 2016 — Waldhausen mod EUIPO (Gengivelse af et hestehoveds silhuet)
 (Sag T-717/16)
 (2016/C 441/37)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Waldhausen GmbH & Co. KG (Köln, Tyskland) (ved advokat V. Ekey)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærket (gengivelse af et hestehoveds silhuet) — registreringsansøgning nr. 14 588 933
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 31. august 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1195/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/23
 Sag anlagt den 2. september 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-378/04)
 (2004/C 262/42)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. september 2004 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Denis Martin og Horstpeter Kreppel, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 1999/38/EF af 29. april 1999 om anden ændring af direktiv 90/394/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer og om udvidelse heraf til også at omfatte mutagener (1), idet den ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft med henblik på en fuldstændig gennemførelse af direktivet eller ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2.
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelse af direktiv 1999/38/EF udløb den 29. april 2003.
 (1) EFT L 138, s. 66.