text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/35
 Sag anlagt den 23. januar 2006 — B mod Kommissionen
 (Sag F-7/06)
 (2006/C 96/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: B (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Rodrigues og A. Jaume)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 10. oktober 2005 om afvisning af sagsøgerens klage, samt af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 26. april 2005 om afslag på at tildele sagsøgeren udlandstillæg.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren udlandstillæg fra hendes indtræden i tjenesten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale morarenter fra dommens afsigelse.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, har anfægtet afgørelsen om endelig fastsættelse af hendes rettigheder, hvorved Kommissionen afslog at tildele hende udlandstillæg.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet principalt gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra a), i vedtægtens bilag VII. Sagsøgeren har ligeledes fremsat en formalitetsindsigelse, hvorefter anvendelsen om den betingelse om statsborgerskab, der er anført i førnævnte bestemmelses første led, på tjenestemænd, som har statsborgerskab både i den stat, hvor de gør tjeneste, samt i en anden medlemsstat, tilsidesætter principperne om forbud mod forskelsbehandling og om ligebehandling.
 Sagsøgeren har dernæst anført, at hun under alle omstændigheder opfylder den bopælsbetingelse, der er anført i den omhandlede bestemmelses andet led.
 Sagsøgeren har subsidiært anført, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra b), i vedtægtens bilag VII derved, at der i den anfægtede afgørelse ikke tages hensyn til, at sagsøgeren opfylder såvel kriteriet om statsborgerskab som kriteriet om bopæl, der er anført i nævnte bestemmelse.
 Mest subsidiært har sagsøgeren anført, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 3, i vedtægtens bilag VII derved, at denne bestemmelse ikke kan fortolkes således, at den pålægger en tjenestemand, der har dobbelt statsborgerskab, at frasige sig statsborgerskabet i den medlemsstat, hvor vedkommende gør tjeneste, for at få ret til udlandstillæg.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/23
 Sag anlagt den 21. februar 2013 — Othman mod Rådet
 (Sag T-109/13)
 2013/C 129/46
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Razan Othman (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens søgsmål antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.
 —
 Som følge heraf annulleres afgørelse 2012/739/FUSP af 29. november 2012 og forordning (EU) nr. 1117/2012 af 29. november 2012 samt gennemførelsesretsakterne hertil, for så vidt som de angår sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig tre anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er anført i sag T-432/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT 2011 C 290, s. 13.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
20.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 55/31
 Sag anlagt den 19. december 1997 af Swedish Match stk. 4, litra a), da princippet om retten til at blive hùrt
 Advertising Products NV/SA mod Rådet for Den skal overholdes af fñllesskabsmyndighederne og ikke alene
 Europñiske Union af parterne. Kommissionens manglende meddelelse af
 (Sag T-599/97) oplysninger er også udtryk for en manglende overholdelse
 af det krav om gennemskuelighed, der forudsñtningsvis
 (98/C 55/61) fremgår af artikel 7, stk. 4, litra a), og artikel 8, stk. 2,
 litra b). Derudover har Kommissionen tilsidesat sagsùge-
 (Processprog: engelsk) rens ret til kontradiktion i henhold til antidumping-
 grundforordningens artikel 7, stk. 4, litra b), derved, at
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er den undlod at give oplysninger, der var af afgùrende
 der den 19. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den betydning for spùrgsmålet om den endelige stùrrelse af
 Europñiske Union af Swedish Match Advertising Products den antidumpingtold, som blev pålagt en japansk konkur-
 NV/SA ved advokaterne Francisco Miguel Rodero López rent.
 og Dorio Mutti, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Lucy Dupong, 14A, rue des Bains. Sagsùgeren gùr endvidere gñldende, at der er sket en tilsi-
 desñttelse af antidumpinggrundforordningens artikel 2
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: derved, at fñllesskabsinstitutionernes bestemmelse af dum-
 pingen er behñftet med åbenbare fejl med hensyn til vur-
 deringen af de faktiske omstñndigheder.
 Ð I medfùr af EF-traktatens artikel 174, stk. 2, annulle-
 res artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 2025/97 af
 15. oktober 1997 delvis, for så vidt formålet med sùgs- Endelig gùr sagsùgeren gñldende, at der er sket en tilside-
 målet ikke er at opnå en annullation af bestemmel- sñttelse af EF-traktatens artikel 190. Rådet afviste sag-
 serne om den nugñldende antidumpingtold, men at sùgerens argumenter alene med den begrundelse, at andre
 gennemtvinge, at denne erstattes af mere indgribende forhold end de af sagsùgeren angivne var fremgået af
 foranstaltninger om fastsñttelse af en hùjere antidum- undersùgelsen. Det eneste, der for sagsùgeren fremgår af
 pingtold på importen af reklametñndstikker med begrundelsen til den anfñgtede forordning, er, at selska-
 oprindelse i Japan. bets angivelser vedrùrende spùrgsmålet om bestemmelsen
 af dumpingen ikke er blevet lagt til grund. Sagsùgeren kan
 Ð I medfùr af EF-traktatens artikel 174, stk. 2, trñffes ikke vurdere, hvorfor Rådet som en fùlge af afvisningen af
 der bestemmelse om en opretholdelse af retsvirknin- selskabets argumenter besluttede at pålñgge en japansk
 gerne af den nugñldende antidumpingtold, indtil de konkurrent en ganske virkningslùs antidumpingtold base-
 kompetente institutioner trñffer de nye foranstaltnin- ret på Rådets fejlagtigt beregnede dumpingmargen.
 ger, der med sùgsmålet tilsigtes opnået.
 (1) EFT L 284 af 16.10.1997, s. 57.
 (2) EFT L 209 af 2.8.1988, s. 1.
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Den 15. oktober 1997 udstedte Rådet forordning (EF)
 nr. 2025/97 (1) om indfùrelse af en endelig antidumping- Sag anlagt den 23. december 1997 af Onno Plug mod
 told på importen til Fñllesskabet af reklametñndstikker Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 med oprindelse i Japan og om


text:
endelig opkrñvning af den
 (Sag T-608/97)
 midlertidige told. Ved forordningen fastsñttes tolden til
 43,2 % af nettoprisen, frit Fñllesskabets grñnse, ufortol- (98/C 55/62)
 det, dog med undtagelse af import af den pågñldende
 vare, som fremstilles og eksporteres af nogle angivne sel- (Processprog: fransk)
 skaber. For disse selskabers vedkommende andrager tolden
 mellem 9,9 og 27,8 %.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 23. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 Sagsùgeren gùr gñldende, at den nugñldende antidum-
 for De Europñiske Fñllesskaber af Onno Plug, Thônex
 pingtold ikke er hùj nok til at forhindre den vñsentlige
 (Schweiz), ved advokaterne Georges Vandersanden og
 skade, som den pågñldende erhvervsgren i Fñllesskabet,
 Laure Levi, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 herunder navnlig sagsùgeren selv, fortsat påfùres. De kom-
 hos Fiduciaire Myson, SARL, 30, rue de Cessange.
 petente institutioner bùr derfor erstatte den nugñldende
 told med en mere indgribende (dvs. hùjere) told.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sagsùgeren anfùrer, at der er sket en tilsidesñttelse af
 artikel 7, stk. 4, litra a), og artikel 8, stk. 2, litra b), i Ð Annullation af afgùrelsen indeholdt i en skrivelse af
 Rådets forordning (EéF) nr. 2423/88 (2) (herefter »anti- 14. januar 1997 fra ansñttelsesmyndigheden og, i det
 dumpinggrundforordningen«), idet Kommissionen nñgtede omfang Retten finder det påkrñvet, af den udtrykke-
 at give oplysninger til FeÂdeÂration EuropeÂenne des Fabri- lige afgùrelse om at afslå sagsùgerens klage, der blev
 cants d'Allumettes (FEFA). Dette er udtryk for en til- truffet den 12. september 1997 og meddelt den 22. sep-
 sidesñttelse af antidumpinggrundforordningens artikel 7, tember 1997.


text:
26 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 318/ 17
 Sag anlagt den 14 . august 1996 af Giorgio Lebedef mod består i bl.a . informationernes frie bevægelighed og fri
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber distribution af skriftligt materiale .
 ( Sag T-128/96 )
 96/C 318 /32 ) Kommissionen foreholdes ligeledes at have tilsidesat prin
 cippet om ligebehandling af de forskellige faglige organisa
 tioner .
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 14 . august 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Giorgio Lebedef, Senninger
 berg ( Luxembourg), ved advokat Gilles Bounéou, Luxem
 bourg, og med valgt adresse i Luxembourg på samme Sag anlagt den 15 . august 1996 af Preussag Stahl AG mod
 advokats kontor, 15 , avenue du Bois . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T- 129/96 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: ( 96/C 318 /33 )
 1 ) Kommissionens afgørelse af 26 . oktober 1995 annulle (Processprog: tysk)
 res .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godt den 15 . august 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 gørelse på 200 000 bfr., hvilket beløb modsvarer den Europæiske Fællesskaber af Preussag Stahl AG, Salzgitter
 skade, han har lidt, eller et andet beløb efter Rettens ( Forbundsrepublikken Tyskland ), ved advokat Jochim
 skøn .
 Sedemund, Berlin, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Aloyse May, 31 , Grand Rue .
 3 ) Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens
 omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 1 ) Kommissionens beslutning af 29 . maj 1996 om stats
 støtte til Walzwerk Ilsenburg GmbH ( K(96 ) 1642 —
 Sagøsgeren, der er generalsekretær for den uafhængige endelig udg .) annulleres .
 fagforening » Action et Défense — Luxembourg « (» A&D
 L «), anfægter sagsøgtes afslag på at give de interne 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 budtjenester tilladelse til at distribuere en fælles folder for de ger .
 fire faglige organisationer FFPE, FPE, SFIE og A&D-L. Det
 pågældende afslag er meddelt i henhold til rammeaftalens
 artikel 21 , der udelukkende giver de i aftalen deltagende Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 organisationer mulighed for at gøre brug af Kommissionens
 distributionskanaler . A&D-L er ikke part i denne aftale . Søgsmålets genstand er den støtte, som i 1994 blev ydet til
 Walzwerk Ilsenburg GmbH, der dengang var et juridisk
 Kommissionen foreholdes for det første at have tilsidesat selvstændigt datterselskab under sagsøgeren . I 19 95 fusio
 sagsøgerens ret til at udøve fagforeningsmæssige aktiviteter neredes virksomheden med moderselskabet Preussag AG .
 inden for rammerne af det europæiske tjenestemandssys Sagsøgeren er derfor retlig efterfølger til den støttemodta
 tem, hvilken ret fremgår af vedtægtens artikel 24a . Sagsø gende virksomhed .
 geren har herved nærmere anført, at selve begrebet fagfo
 reningsfrihed ikke alene indebærer, at tjenestemænd og Hvad angår støtten til et grovpladevalseværk hos Walzwerk
 ansatte har ret til frit


text:
at oprette sammenslutninger efter Ilsenburg GmbH var det på forhånd klart, at der i henhold
 deres ønske, men også , at sammenslutningerne har ret til til artikel 5 i den femte stålstøttekodeks var tale om
 udøve enhver lovlig aktivitet for at forsvare sine medlem » regional investeringsstøtte « ydet i henhold til en » generel
 mers faglige interesser . Det følger heraf, at fællesskabsinsti støtteordning «, som var godkendt af Kommissionen den
 tutionerne må acceptere, at fagforeningerne og de faglige 16 . november 1994, og at støtten blev ydet til fordel for en
 organisationer spiller den rolle, der tilkommer dem, herun virksomhed etableret på den tidligere Tyske Demokratiske
 der navnlig at gennemføre aktioner med henblik på at Republiks område . Det er ligeledes ubestridt, at betingelsen
 informere tjenestemænd og ansatte om alle forhold, som har om » en nedsættelse af den samlede produktionskapacitet på
 interesse for personalet. dette område « i henhold til støtteordningens artikel 5 , tredje
 led, var opfyldt, og at Kommissionen også allerede var
 bekendt hermed i december 1994 .
 Sagsøgeren tilføjer i den henseende, at den ovennævnte
 rammeaftale er en intern forvaltningsakt, som ikke kan
 fortrænge vedtægten eller de almindelige principper for Den anfægtede beslutning er udelukkende baseret på det
 udøvelse af fagforeningsvirksomhed, som grundlæggende faktiske anbringende, at perioden mellem 25 . november
 ---pagebreak--- Nr. C 318/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 10 . 96
 1994 ( datoen for modtagelsen af anmeldelsen ) og den Europæiske Union af Gaetano Aquilino, Havre ( Belgien ),
 31 . december 1994 ikke var tilstrækkelig til at gennemføre ved advokat Nicolas Lhoést, Bruxelles, og med valgt adresse
 den materielle undersøgelse af den omhandlede støtte, og at i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue Glese
 sagsøgte efter den 31 . december 1994 » ikke længere havde ner .
 beføjelse til « at fastslå, om et støtteprojekt var foreneligt
 med kodeksens artikel 5 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Efter sagsøgerens opfattelse bør den anfægtede beslutning
 annulleres, fordi :
 1 ) Rådets skrivelse af 25 . oktober 1995 omhandlende
 — Kommissionens anbringende om, at den ikke havde haft Rådets afgørelse om at indlede tilbagesøgning af sag
 tilstrækkelig tid til at erklære støtten for forenelig med søgerens løn for 91 arbejdsdage på grund af ulovligt
 fællesmarkedet, er forkert og indebærer grov diskrimi fravær mellem den 9 . marts 1994 og den 15 . februar
 1995 , annulleres .
 nation af sagsøgeren i forhold til andre stålvirksomheder
 ( EKO-Stahl ). Allerede af ordlyden af kodeksens artikel 5
 fremgår det klart, at bestemmelsen udelukkende 2 ) Sagsøgte tilpligtes at godtgøre sagsøgeren samtlige
 omhandler spørgsmål vedrørende en støttes materielle beløb, som er blevet fratrukket hans løn i medfør af
 overensstemmelse med kodeksen . Bestemmelsen inde
 Rådets afgørelse af 25 . oktober 1995 med tillæg af rente
 holder ingen frister for Kommissionens afgørelser. fra datoen for de pågældende fradrag .
 Derimod fastsætter den, at den generelle fritagelse af
 regional støtte i det tidligere Østtyskland skulle ophøre
 ved udløbet af 1994 . Kodeksen


text:
indeholder intet forbud 3 ) Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 mod, at Kommissionen også efter den 31 . december sagens omkostninger.
 1994 fastslår den materielle forenelighed af en støtte,
 som er fritaget i henhold til artikel 5
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Kommissionens retsopfattelse, hvorefter den ikke havde
 mulighed for efterfølgende at træffe afgørelse om
 foreneligheden af støtten, er forkert Sagsøgeren , der er tjenestemand i lønklasse Dl , anfægter
 ansættelsesmyndighedens afgørelse om at anse det fravær
 — Kommissionen på grundlag af et forkert skøn ikke har for ulovligt, som efter hans opfattelse er omfattet af en
 taget hensyn til sagsøgerens retlige interesser og beretti behørig lægeattest, og om at indlede tilbagesøgning af hans
 gede forventning om, at støtten var materielt forenelig løn for et beløb svarende til længden af det påståede
 med kodeksen uberettigede fravær.
 — beslutningen udgør en tilsidesættelse af EKSF-traktatens Sagsøgeren anfører, at han i forbindelse med sine arbejds
 artikel 5 og 15 . I strid med Domstolens praksis i opgaver i flere år har været tvunget til at bære og flytte meget
 » Boussac «- og » Tubemeuse « -sagerne har Kommissio gods, foretage lange vandringer og ofte forblive i stående
 nen benyttet en blot påstået fristoverskridelse til at stilling. Der er herved tale om aktiviteter, som ikke kan
 anordne tilbagesøgning af en støtte , der kan betragtes anbefales for personer, der som sagsøgeren lider af rygpro
 som materielt forenelig med det fælles marked for stål . blemer. Derfor har såvel de læger, der har behandlet ham,
 Der mangler desuden en tilstrækkelig begrundelse for, at som administrationens rådgivende læge gentagne gange
 Kommissionen ikke efter den 31 . december 1994 stadig opfordret sagsøgte til at give sagsøgeren et arbejde, der
 skulle kunne fastslå foreneligheden af en støtte i henhold modsvarer hans fysiske evner . Disse opfordringer er ikke
 til støtteordningens artikel 5 , når alle de materielle blevet besvaret .
 betingelser var opfyldt før denne dato .
 Sagsøgeren fremhæver frem for alt, at hans fravær hele tiden
 har været dokumenteret af lægeattester. Imidlertid begyndte
 sagsøgte i marts 1994 at betragte sagsøgerens fravær som
 uberettiget, selv om gyldigheden af attesterne ikke var blevet
 anfægtet på grundlag af en lægeundersøgelse , selv om
 lægeudvalget selv ikke havde fundet det fornødent at
 Sag anlagt den 21 . august 1996 af Gaetano Aquilino mod underkaste sagsøgeren en fornyet lægeundersøgelse , og selv
 Rådet for Den Europæiske Union om invaliditetsudvalget ikke havde været indkaldt.
 ( Sag T-130/96 )
 ( 96/C 318/34 ) Sagsøgeren har gjort gældende, at der er sket tilsidesættelser
 af vedtægtens artikel 59 og 60 , af princippet om begrundelse
 (Processprog: fransk) af retsakter og af omsorgspligten .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21 . august 1996 anlagt sag mod Rådet for Den


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Det Forenede Kongerige) den 25. juli 2011 — Field Fisher Waterhouse LLP mod Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
 (Sag C-392/11)
 2011/C 282/27
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Field Fisher Waterhouse LLP
 Sagsøgt: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hovedspørgsmålet i denne sag er, om de tjenesteydelser, der leveres af ejerne i henhold til en lejeaftale med lejerne (herefter »tjenesteydelserne«), bør anses for en bestanddel af en enkelt fritaget levering af udlejning af fast ejendom, enten fordi tjenesteydelserne objektivt set udgør en enkelt udelelig økonomisk ydelse sammen med lejeaftalen, eller fordi de er »sekundære« i forhold til lejeaftalen, som udgør den primære levering (herefter »den primære levering«). Ved afgørelsen af dette spørgsmål og i lyset af Domstolens dom i sag C-572/07, Tellmer, hvor relevant er det da, at tjenesteydelserne kunne (men faktisk ikke bliver det) leveres af andre personer end ejerne, selv om lejerne i henhold til vilkårene i de pågældende lejeaftaler ikke havde noget valg, men skulle modtage tjenesteydelserne fra ejerne?
 2)
 Ved afgørelsen af, om der er tale om en enkelt levering, er det da relevant, at lejerens undladelse af at betale servicegebyret, berettiger ejeren til ikke kun at nægte at levere tjenesteydelserne, men også til at opsige lejeaftalen med lejeren?
 3)
 Hvis svaret på spørgsmål 1 er, at muligheden for, at tredjemand kan levere tjenesteydelserne direkte til lejeren, er relevant, er det så blot en faktor ved afgørelsen af, om tjenesteydelserne er enten en enkelt udelelig økonomisk ydelse, som det ville være kunstigt at opdele eller en sekundær levering i forhold til den primære levering, eller er der herved tale om det afgørende kriterium? Hvis den omhandlede mulighed blot er en faktor, eller hvis den slet ikke er relevant, hvilke andre faktorer er da relevante ved afgørelsen af, om tjenesteydelserne er en sekundær levering? Hvor relevant er det navnlig, at tjenesteydelserne udføres i eller i forhold til de udlejede lokaler, som er lejeaftalens genstand, eller i andre dele af bygningen?
 4)
 Hvis muligheden for, at tredjemand leverer tjenesteydelserne er relevant, er det da herefter relevant, om tjenesteydelserne lovligt kunne leveres af tredjemand, selv hvis dette ville være vanskeligt i praksis at organisere eller aftale med ejeren, eller er den praktiske mulighed eller den fælles praksis i forbindelse med sådanne tjenesteydelser det relevante hensyn?
 5)
 Tjenesteydelserne i denne sag består i en række tjenesteydelser, som leveres mod et enkelt servicegebyr. Såfremt nogle af disse tjenesteydelser (f.eks. rengøring af fællesarealer, levering af sikkerhedstjenester) ikke er del af en enkelt udelelig økonomisk ydelse eller skal anses for sekundære i forhold til den primære levering mens andre tjenesteydelser er en del heraf, vil det så være korrekt at fordele det samlede vederlag mellem de forskellige tjenesteydelser med henblik på at fastlægge den andel af vederlaget, som skal pålægges afgift, og den del, der ikke skal? Ville det subsidiært være korrekt


text:
18.12.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 366/31
 — Fejlagtig anvendelse af vedtægtens artikel 60, da formålet Delvis slettelse af de forenede sager T-320/94 m.fl. (1)
 med denne bestemmelse er at sanktionere fremlæggelsen
 af lægeattester, der udfærdiges som en tjeneste, og ikke (1999/C 366/67)
 at sanktionere tilsidesættelsen af en loyalitetspligt. Da
 Parlamentet foreholdt sagsøgeren, at hun havde tilsidesat
 en loyalitetspligt, var det forpligtet til udelukkende at (Processprog: tysk)
 basere sin afgørelse på vedtægtens artikel 86 og ikke på
 vedtægtens artikel 60. Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Endelig anfører sagsøgeren, at Parlamentet har tilsidesat ved- besluttet, at sagerne T-320/94, T-323/94, T-324/94,
 tægtens artikel 24 ved at negligere vedtægtens bestemmelser T-332/94, T-333/94, T-344/94, T-345/94 og T-351/94 skal
 og ved at nægte at bistå hende i hendes retsforfølgning af den slettes på fortegnelsen over de forenede sager T-320/94 m.fl.,
 kontrollerende læge, hvorved Parlamentet har pådraget sig et Klaus Harings m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union og
 ansvar. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (1) EFT C 351 af 10.12.1994.
 Delvis slettelse i de forenede sager T-85/93 m.fl. (1)
 (1999/C 366/65) Slettelse af de forenede sager T-363/94 m.fl. (1)
 (Processprog: tysk) (1999/C 366/68)
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde (Processprog: tysk)
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sagerne T-85/93, T-87/93,
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 T-126/93, T-130/93, T-35/94, T-40/94, T-198/94, T-212/94,
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 T-227/94, T-236/94, T-237/94, T-238/94, T-278/94,
 Første Instans besluttet, at de forenede sager T-363/94 m.fl.,
 T-279/94, T-281/94, T-283/94, T-284/94, T-349/94,
 Benno og Hans Georg Theunissen m.fl. mod Rådet for Den
 T-350/94, T-357/94 og T-360/94, skal slettes på fortegnelsen
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 over de forenede sager T-85/93 m.fl., Helmut Bösl m.fl. mod
 Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber.
 (1) EFT C 370 af 24.12.1994, EFT C 400 af 31.12.1994, EFT C 54 af
 4.3.1995, EFT C 74 af 25.3.1995 og EFT C 119 af 13.5.1995.
 (1) EFT C 178 af 18.7.1990, EFT C 34 af 9.2.1991, EFT C 90 af
 26.3.1994, EFT C 218 af 6.8.1994, EFT C 304 af 29.10.1994 og
 EFT C 370 af 24.12.1994.
 Delvis slettelse af de forenede sager T-366/94 m.fl. (1)
 Delvis slettelse i de forenede sager T-85/93 m.fl. (1)
 (1999/C 366/69)
 (1999/C 366/66)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk )
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Ved kendelse af 29. september 1999 har formanden for Fjerde besluttet, at sagerne T-366/94, T-3/95, T-14/95, T-120/95 og
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i T-124/95 skal slettes på fortegnelsen over de forenede sager
 Første Instans besluttet, at navnene på sagsøgerne Peter T-366/94 m.fl., Hilde Diekmeier m.fl. mod Rådet for Den
 Dalhaus, Klaus Buck, Karl-Heinz Rohler og Ludger Beckhoff Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 skal slettes på fortegnelsen


text:
20.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/31
 Sag anlagt den 13. juni 2005 af Gerrit Bethuyne og fire andre tjenestemænd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-234/05)
 (2005/C 205/56)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 13. juni 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Gerrit Bethuyne, Dentergem (Belgien), og fire andre tjenestemænd, ved avocats Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af afgørelserne om at udnævne sagsøgerne til tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber, for så vidt som sagsøgernes indplacering ved ansættelsen fastsættes i henhold til artikel 12 i vedtægtens bilag XIII.
 2.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De af sagsøgerne påberåbte søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er identiske med dem, der er påberåbt af sagsøgerne i sag T-130/05 (1).
 (1) EUT C 132 af 28.5.2005, s. 31.


text:
14. 6 . 97 | DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 181 / 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM endnu ikke var begyndt at afføde retsvirkninger i den be
 rørte medlemsstat.
 (Tredje Afdeling )
 af 17. april 1997 (M EFT nr. C 351 af 30 . 12 . 1995 .
 i sag C-336/95 , Pedro Burdalo Trevejo m.fl. mod Fondo
 de Garantía Salarial ( anmodning om præjudiciel afgørelse
 fra Juzgado de lo Social n° 16 de Barcelona) f )
 (Direktiv 77/187/EØF — overførsel af virksomheder — en
 garantiinstitutions hensyntagen til anciennitet ved bereg Sag anlagt den 17. marts 1997 af Kongeriget Nederlan
 ning af afskedigelsesgodtgørelse) dene mod Rådet for Den Europæiske Union
 ( 97/C 181 /01 ) ( Sag C-l 10/97)
 ( 97/C 181/02 )
 (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 17. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Union af Kongeriget Nederlandene ved Marc Fierstra, som
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) befuldmægtiget.
 I sag C-336/95 , angående en anmodning, som Juzgado de Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 lo Social n° 16 de Barcelona ( Spanien ) i medfør af EØF-
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den — Rådets forordning ( EF ) nr. 304/97 af 17. februar 1997
 for nævnte ret verserende sag Pedro Burdalo Trevejo m.fl . om beskyttelsesforanstaltninger mod indførsel af ris
 mod Fondo de Garantia Salarial at opnå en præjudiciel af med oprindelse i de oversøiske lande og territorier an
 gørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1 , stk. 1 , og nulleres (').
 artikel 3 , stk. 3 , andet afsnit, i Rådets direktiv 77/187/
 EØF af 14 . februar 1977 om tilnærmelse af medlemsstater — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger
 nes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettighe
 der i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 eller dele af bedrifter ( EFT nr. L 61 af 5 . 3 . 1977, s. 26 ),
 — Tilsidesættelse af artikel 109, stk. 1 , i Rådets afgørelse
 har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelings 91/482/EØF af 25 . juli 1991 ( 2 ) om de oversøiske lan
 formanden, J. C. Moitinho de Almeida, og dommerne C.
 des og territoriers associering med Det Europæiske
 Gulmann og J.-P. Puissochet ( refererende dommer ); gene Økonomiske Fællesskab ( herefter: OLT-afgørelsen ):
 raladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: R. Grass, den
 For det første antages det med urette, at OLT-afgørel
 17. april 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : sens artikel 109 giver kompetence til at træffe beskyt
 telsesforanstaltninger på grund af mængden af eller
 Bestemmelserne i Rådets direktiv 77/1 87/EØF af 14. fe prisen på de varer, der indføres fra OLT. For det andet
 bruar 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning er det åbenbart urigtigt, at der skulle være tale om ind
 om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse førsel af ris med oprindelse i OLT til så lave priser og i
 med overførsel af virksomheder, bedrifter eller


text:
dele af be så store mængder, at det medfører en forstyrrelse af
 drifter kan ikke påberåbes i forbindelse med en virksom det fælles rismarked eller truer med at medføre en så
 hedsoverførsel, der er sket på et tidspunkt, hvor . direktivet ' dan forstyrrelse .
 ---pagebreak--- Nr. C 181 /2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 6 . 97
 — Tilsidesættelse af OLT-afgørelsens artikel 109 , stk. 2 : Anmodning om præjudiciel afgøreise forelagt ved kendelse
 Den anfægtede forordning beskytter hovedsagelig ud afsagt den 13 . marts 1997 af Bayerisches Verwaltungs
 førsel af ris fra tredjelande til Fællesskabet, mens det gericht Regensburg i sagen Willi Burstein mod Freistaat
 fremgår af OLT-afgørelsen sammenholdt med Rådets Bayern
 forordning ( EØF) nr. 715/90, at der er en præference
 ( Sag C-127/97 )
 mæssig rangorden EF-OLT-AVS . For det andet har så
 vel Kommissionen som Rådet undladt at orientere sig ( 97/C 181 /03 )
 om de følger, som denne afgørelse har for OLT og den
 mest berørte industri . For det tredje har Kommissionen
 og Rådet ikke undersøgt mindre begrænsende beskyt
 telsesforanstaltninger. Artikel 109 , stk. 2, er endvidere Ved kendelse afsagt den 13 . marts 1997, indgået til Dom
 tilsidesat, ved at artikel 3 , stk . 4, i forordning ( EF ) stolens Justitskontor den 28 . marts 1997, har Bayerisches
 nr. 304/97 bestemmer, at sikkerheden for importlicen Verwaltungsgericht Regensburg — VII. Afdeling — i sagen
 sen er lig med den told, som gælder på datoen for ind Willi Burstein, Pressath, mod Freistaat Bayern forelagt De
 givelsen af ansøgningen, og således ikke står i forhold Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 til den sikkerhed, som stilles i henhold til forordning præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 ( EF) nr. 1162/96 ( navnlig artikel 10 ), eller den sikker
 hed, som skal stilles i henhold til artikel 4 , stk . 2, i for
 ordning ( EF ) nr. 1522/96 . A. Skal Rådets direktiv 91 /173/EØF H af 21 . marts 1991
 fortolkes således, at medlemsstaterne kun er bundet af
 forbuddet mod at tillade pentachlorphenol samt estere
 og salte heraf i koncentrationer på 0,1 vægtprocent el
 ler derover i markedsførte stoffer og præparater, hvor
 — Magtfordrejning: Så snart OLT-afgørelsen førte til ud imod de selvstændigt kan fastsætte grænseværdier for
 viklingen af handelssamkvemmet mellem OLT og Fæl produkter, der er behandlet med pentachlorphenol ?
 lesskabet og begyndte at have virkninger i den OLT-in
 dustri, der gjorde brug af de muligheder, som OLT-af
 gørelsen gav, har Fællesskabet forsøgt at imødegå disse B. Såfremt spørgsmål A besvares benægtende:
 følger. Bestræbelserne på ikke at realisere de med
 OLT-afgørelsen tilstræbte resultater har indtil nu ikke
 ført til, at udførslen af ris til Fællesskabet helt er op Indeholder det under spørgsmål A anførte direktiv et
 hørt. Med indførelsen af beskyttelsesforanstaltningerne forbud mod, at en strengere national lov, der var gæl
 kan dette resultat nu nås, uden at der hertil kræves en dende, allerede inden direktivet blev vedtaget, finder
 enstemmig beslutning fra Rådet, som er nødvendig for


text:
anvendelse, indtil Kommissionen træffer en beslutning
 en afgørelse om ændring af OLT-afgørelsen . i henhold til EF-traktatens artikel 100 A, stk . 4 ?
 C. Såfremt spørgsmål B besvares bekræftende :
 — Tilsidesættelse af OLT-afgørelsens bilag IV: Såfremt
 Rådet træffer en ny afgørelse ( artikel 1 , stk . 7, i
 bilag IV), skal det også selv først foretage den krævede Kan den nationale lov anvendes fra det tidspunkt,
 undersøgelse og den nødvendige konstatering. Kom hvor den er blevet bekræftet af Kommissionen, selv
 missionens tidligere afgørelse bliver i fuldt omfang re om Kommissionens beslutning senere anfægtes for EF
 videret og erstattet. Rådet bærer det fulde ansvar for Domstolen, der træffer afgørelse om, at beslutningen
 skal annulleres ?
 den nye afgørelse. I det foreliggende tilfælde har Rådet
 faktisk ikke foretaget nogen undersøgelse af omfanget
 af indførslen af ris med oprindelse i OLT, af OLT-ri
 sens prisniveau eller af den ( truende ) alvorlige forstyr Gør det nogen forskel, om Kommissionens beslutning
 relse af det fælles rismarked . Rådet har heller ikke haft annulleres af formelle grunde og senere udstedes på
 de af Kommissionen afgivne oplysninger for øje, som ny ? Har en sådan senere kommissionsbeslutning tilba
 ville have sat det i stand til at kontrollere rigtigheden gevirkende gyldighed ?
 af Kommissionens følgeslutninger.
 D. Såfremt spørgsmål C besvares benægtende:
 — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 190. Kan det i spørgsmål A anførte direktiv anvendes i
 medlemsstaten som umiddelbart gældende ret, indtil
 der er truffet endelig afgørelse om, hvorvidt den natio
 (') EFT nr. L 51 af 21 . 2. 1997, s. 1 . nåle lov er anvendelig ?
 ( 2) EFT nr. L 263 af 19 . 9 . 1991 , s . 1 .
 (') EFT nr. L 85 af 5 . 4 . 1991 , s. 34 .


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/16
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. juli 2010 — Gennaro Curia mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Sag C-381/09) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - sjette momsdirektiv - anvendelsesområde - momsfritagelse - artikel 13, punkt B, litra d), nr. 1) - ydelse, formidling og forvaltning af lån - udlån på ågervilkår - ulovlig virksomhed i henhold til national ret)
 (2010/C 288/26)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gennaro Curia
 Sagsøgte: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte Suprema di Cassazione — fortolkning af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fritagelser — transaktioner, der består i ydelse, formidling og forvaltning af lån — udlån på ågervilkår, der udgør en ulovlig virksomhed i henhold til national ret
 Konklusion
 Virksomhed, der består i udlån på ågervilkår, der udgør en overtrædelse i henhold til national strafferet, henhører trods sin ulovlige karakter under anvendelsesområdet for Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag. Dette direktivs artikel 13, punkt B, litra d), nr. 1), skal fortolkes således, at en medlemsstat ikke kan pålægge denne virksomhed merværdiafgift, når den tilsvarende virksomhed bestående i ydelse af lån på almindelige rentevilkår er omfattet af fritagelsen for denne afgift.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/15
 omfatter de franske bestemmelser, som indeholder en foretages i en ligebehandlingssag, skal foretages som
 udtùmmende opregning af de mulige sygeforsikrings- en helhedsvurdering af alle elementer under eÂt eller
 ordninger, imidlertid ikke alle tñnkelige situationer, og som en punkt for punkt-sammenligning, ganske som i
 de er derfor for restriktive. ligelùnssager.
 Ð Ukorrekt gennemfùrelse af de tre direktiver for så vidt Det kan ved besvarelsen af spùrgsmålet lñgges til
 angår kontrollen af, at den studerende fortsat er grund, at den af sagen omhandlede transformations-
 omfattet af en sygeforsikringsordning: model/overenskomst vurderet under eÂt og som en hel-
 hed såvel i virkning som i sit formål er kùnsneutral.
 Selv om opholdsretten i henhold til artikel 3 i direktiv
 90/364/EéF og 90/365/EéF og i henhold til artikel 4 i Endvidere kan det lñgges til grund, at transformati-
 direktiv 93/96/EéF kan bringes til ophùr, når den onsmodellen/overenskomsten indeholder bestemmelser,
 pågñldende ikke lñngere opfylder de fastsatte betingel- der isoleret set har kùnsskñv effekt, idet bemñrkes, at
 ser, herunder betingelsen med hensyn til sygeforsikring, denne kùnsskñve effekt for nogle bestemmelsers ved-
 kan bestemmelsen ifùlge Kommissionen ikke fortolkes kommende overvejende opleves af kvindelige special-
 således, at de myndigheder, der er kompetente med lñger og for andres vedkommende overvejende opleves
 hensyn til udstedelse af opholdstilladelser, kan foretage af mandlige speciallñger.
 en aktiv og vedvarende kontrol af forholdene for dem,
 der er omfattet af direktiv 90/364/EéF, 90/365/EéF
 og 93/96/EéF. Et sådant synspunkt er ikke alene i strid 2) Såfremt spùrgsmål 1 besvares bekrñftende, anmodes
 med de nñvnte direktiver, men med de grundlñggende om stillingtagen til, hvorvidt hensynene i henholdsvis
 principper i EF-traktatens artikel 8 A. budgetsikkerhed, besparelser og praksisplanlñgning
 kan betragtes som sådanne objektive og saglige hen-
 (1) Rådets direktiv 90/364/EéF af 28. juni 1990 om opholdsret syn, der gùr det acceptabelt, at forholdsvis flere kvin-
 (EFT L 180 af 13.7.1990, s. 26). der end mñnd rammes af den refererede delbestem-
 (2) Rådets direktiv 90/365/EéF af 28. juni 1990 om opholdsret melse.
 for lùnmodtagere og selvstñndige, der er ophùrt med erhvervs-
 aktivitet (EFT L 180 af 13.7.1990, s. 28).
 (3) Rådets direktiv 93/96/EéF af 29. oktober 1993 om opholdsret 3) Kan vederlag for goodwill, som sagsùger måtte opnå
 for studerende (EFT L 317 af 18.12.1993, s. 59).
 ved afståelse af praksis som fùlge af fratrñden på
 grund af alder, når henses til sagsùgers alder (fùdt i
 1939), sidestilles med opsparing til pension for en lùn-
 modtager?
 4) Såfremt EF-domstolen måtte besvare spùrgsmål 3
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse bekrñftende, ùnskes oplyst, hvilken betydning det har
 afsagt den 4. juni 1998 af éstre Landsret i sagen special- for besvarelsen af spùrgsmål 1, at en del af den ople-
 lñge Birgitte Jùrgensen mod Foreningen af Speciallñger og vede ulempe ved den pågñldende bestemmelse er rin-
 Sygesikringens Forhandlingsudvalg gere vederlag for goodwill ved afståelse, og dermed en
 (Sag C-226/98) dårligere sikring ved pensionering, når henses til, at
 det i EF-domstolens dom C-297/93 (3) (Rita Grau-
 (98/C 278/24) Hupka), prñmis 27, blev fastslået, at der


text:
ikke består
 pligt for medlemsstaterne til at tillñgge personer, der
 har varetaget deres bùrns pasning, fordel i henseende
 Ved kendelse afsagt den 4. juni 1998, indgået til Domsto- til aldersforsikring eller til at sikre ret til ydelser på
 lens Justitskontor den 24. juni 1998, har éstre Landsret i grundlag af perioder, i hvilke den erhvervsmñssige
 sagen speciallñge Birgitte Jùrgensen mod Foreningen af beskñftigelse har vñret afbrudt som fùlge af bùrnepas-
 Speciallñger og Sygesikringens Forhandlingsudvalg fore- ning.
 lagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning
 om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: (1) Rådets direktiv 76/207/EéF af 9. februar 1976 om gennem-
 fùrelse af princippet om ligebehandling af mñnd og kvinder
 for så vidt angår adgang til beskñftigelse, erhvervsuddannelse,
 1) EF-domstolen bedes oplyse, hvorledes bedùmmelsen af forfremmelse samt arbejdsvilkår (EFT L 39 af 14.2.1976,
 indirekte kùnsdiskrimination skal foretages i en ligebe- s. 40).
 handlingssag i henhold til Rådets direktiv 76/207/ (2) Rådets direktiv 86/613/EéF af 11. december 1986 om anven-
 delse af princippet om ligebehandling af mñnd og kvinder i
 EéF (1) samt Rådets direktiv 86/613/EéF (2). selvstñndige erhverv, herunder i landbrugserhverv, samt om
 beskyttelse af kvinder i selvstñndige erhverv i forbindelse med
 graviditet og barsel (EFT L 359 af 19.12.1986, s. 56).
 Idet det lñgges til grund, at man i henhold til fast (3) Sml. 1994, s. I-5535.
 praksis ved EF-domstolen i ligelùnssager skal foretage
 en sammenligning punkt for punkt, bedes det oplyst,
 om den sammenligning af erhvervsforhold, der skal


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/22
 Sag anlagt den 27. juni 2012 — Europa-Kommissionen mod Ungarn
 (Sag C-310/12)
 2012/C 366/38
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, D. Düsterhaus og A. Sipos, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Ungarn
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Ungarn har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 40 i Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver (1), idet medlemsstaten ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at bringe den nationale lovgivning i overensstemmelse med direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Ungarn pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 27 316,80 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse, idet Ungarn ikke har meddelt Kommissionen de nationale bestemmelser, som medlemsstaten har vedtaget med henblik på gennemførelse af direktiv 2008/98/EF.
 —
 Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Europa-Parlamentets og Rådet direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver er det vigtigste retlige redskab på dette område, og det fastlægger bl.a. de grundlæggende begreber vedrørende behandlingen af affald, herunder hvad der forstås ved affald, genanvendelse og nyttiggørelse.
 Den fastsatte frist for gennemførelse af dette direktiv udløb den 12. december 2010. Ungarn meddelte Kommissionen, at medlemsstaten ikke havde afsluttet de lovgivningsmæssige procedurer med henblik på gennemførelsen af direktivet. Henset til, at medlemsstaten på nuværende tidspunkt endnu ikke har vedtaget nogen gennemførelsesforanstaltninger, finder Kommissionen, at Ungarn ikke har opfyldt sine forpligtelser vedrørende direktivets fuldstændige gennemførelse.
 I henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF, kan Kommissionen, når den indbringer en traktatbrudssag for Domstolen i henhold til artikel 258 TEUF, anmode Domstolen om, at den — i den dom, hvori den fastslår, at forpligtelsen ikke er opfyldt — forpligter den pågældende medlemsstat til at meddele Kommissionen de gennemførelsesforanstaltninger, den har vedtaget efter en lovgivningsprocedure, eller Kommissionen kan angive størrelsen af det faste beløb eller den tvangsbøde, som den under omstændighederne finder det passende, at den pågældende stat betaler. I overensstemmelse med Kommissionens meddelelse om gennemførelse af artikel 260, stk. 3, i TEUF (2) har Kommissionen foretaget en beregning af den foreslåede tvangsbøde efter den metode, der er fastsat i meddelelsen om gennemførelse af EF-traktatens artikel 228.
 (1) EUT L 312, s. 3.
 (2) EUT C 12 af 15.1.2011, s. 1.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 13. juni 2007 — Ze Fu Fleischhandel GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-280/07)
 (2007/C 211/30)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ze Fu Fleischhandel GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal den i artikel 3, stk. 1, første afsnit, første punktum, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (1) fastsatte forældelsesfrist også anvendes, når en uregelmæssighed er begået eller ophørt, før forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 trådte i kraft?
 2)
 Kan den deri fastsatte forældelsesfrist overhovedet finde anvendelse på forvaltningsmæssige foranstaltninger som for eksempel tilbagesøgning som følge af uregelmæssigheder med hensyn til bevilgede eksportrestitutioner?
 Såfremt disse spørgsmål besvares bekræftende:
 3)
 Kan en medlemsstat også anvende en længere frist i henhold til artikel 3, stk. 3, i forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95, når en sådan længere frist var fastsat i medlemsstatens lovgivning, allerede før den nævnte forordning blev udstedt? Kan en sådan længere frist også anvendes, når den ikke var fastsat i en speciel ordning for tilbagesøgning af eksportrestitutioner eller for administrative foranstaltninger i almindelighed, men fulgte af en generel regel i den pågældende medlemsstat, som omfattede alle tilfælde af forældelse, der ikke var omfattet af specielle bestemmelser (opsamlingsregel)?
 (1) EFT L 312, s. 1.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/66
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 16. januar 2014 — Guinet mod EIB
 (Sag F-107/12) (1)
 ((Personalesag - Den Europæiske Investeringsbanks ansatte - pensionsordning - overførsel af pensionsrettigheder - kompensation for ulemperne som følge af forsinkelse ved overførsel af pensionsrettigheder - betingelser for overførslen af pensionsrettigheder, der er erhvervet i henhold til en anden ordning end EIB’s - ligebehandlingsprincippet))
 2014/C 223/67
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Philippe Guinet (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (ved T. Gilliams og G. Nuvoli, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Den Europæiske Investeringsbanks stiltiende afgørelse om afslag på sagsøgerens anmodning om at foretage en beregning af hans opskrevne årlige pensionsrettigheder og påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 EIB frifindes.
 2)
 Philippe Guinet bærer sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af Den Europæiske Investeringsbank omkostninger.
 3)
 Den Europæiske Investeringsbank bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 366 af 24.11.12, s. 41.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/28
 Appel iværksat den 2. december 2015 af Juha Tapio Silvan til prøvelse af Personalerettens dom af 22. september 2015 i sag F-83/14, Silvan mod Kommissionen
 (Sag T-698/15 P)
 (2016/C 059/31)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Juha Tapio Silvan (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne N. de Montigny og J.-N. Louis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås:
 —
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 22. september 2015 i sag F-83/14, (Tapio Silvan mod Kommissionen), ophæves.
 —
 Der træffes en ny afgørelse med følgende indhold:
 —
 Det fastslås:
 —
 Afgørelsen om ikke at forfremme appellanten annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende antagelsen til realitetsbehandling af de påberåbte anbringender og de fremlagte beviser, som er opdelt i to led:
 —
 Det første led er, at der er sket tilsidesættelse af procedurereglerne og at Personaleretten begik en retlig fejl ved at fastslå, at anbringendet om, at ansættelsesmyndigheden ikke havde foretaget en sammenligning af fortjenesterne, skulle afvises.
 —
 Det andet led er, at Personaleretten begik en retlig fejl ved at undlade at bedømme de beviser, som appellanten havde fremlagt, hvoraf fremgik, at ansættelsesmyndigheden ikke havde foretaget en sammenligning på alle stadier af forfremmelsesproceduren.
 2.
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 45 og manglende sammenligning af fortjenesterne, som er opdelt i to led:
 —
 Det første led er dels, at Personaleretten begik en retlig fejl i forbindelse med gennemgangen af de fremlagte dokumenter og at de af parterne fremlagte beviser blev urigtigt gengivet, at der ikke blev foretaget en effektiv domstolskontrol samt at der forelå manglende begrundelse, dels at der blev foretaget et urigtigt skøn, at der forelå manglende begrundelse, at der ikke blev foretaget en effektiv domstolskontrol samt at beviserne blev urigtigt gengivet.
 —
 Det andet led er dels, at der forelå en retlig fejl i forbindelse med bedømmelsen af de af appellanten fremførte anbringender, derved at Personaleretten fastslog, at appellanten ikke havde rejst en ulovlighedsindsigelse vedrørende de almindelige gennemførelsesbestemmelser C(2011) 8190 i vedtægtens artikel 45, vedtaget af Europa-Kommissionen den 14. november 2011, for så vidt som der ikke er fastsat nogen sammenligning i fasen for det paritetiske forfremmelsesudvalg, dels at der blev foretaget et urigtigt skøn og at de fremlagte beviser blev urigtigt gengivet.
 3.
 Det tredje anbringende vedrørende den omstændighed, at der blev foretaget et urigtigt skøn i forbindelse med gennemgangen af fortjenesterne, som er opdelt i to led:
 —
 Det første led er, at Personaleretten begik en retlig fejl ved bedømmelsen af bevisbyrden.
 —
 Det andet led er, at der blev anlagt et urigtigt skøn og at de fremlagte beviser blev urigtigt gengivet.


text:
19.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/5
 Sag anlagt den 14. juli 2015 — Europa-Kommissionen mod Rumænien
 (Sag C-366/15)
 (2015/C 346/05)
 Processprog: rumænsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved E. Sanfrutos Cano og L. Nicolae, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rumænien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Rumænien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold artikel 2 stk. 1, i Kommissionens direktiv 2013/28/EU af 17. maj 2013 om ændring af bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF om udrangerede køretøjer (1), idet Rumænien ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Rumænien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet i national ret udløb den 22. august 2013.
 (1) EUT L 135, s. 14.


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/6
 Sag anlagt den 31. marts 2004 af Cargo Partner AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-123/04)
 (2004/C 168/10)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 31. marts 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Cargo Partner AG ved Rechtsanwalt M. Wolner.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den anfægtede afgørelse ændres således, at det ansøgte varemærke bliver registreret,
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design),
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket CARGO PARTNER – ansøgning nr. 2697290.
 Varer eller tjenesteydelser:
 Varer og tjenesteydelser i klasse 36 (forsikringsvirksomhed) og klasse 39 (transportvirksomhed; pakning og opbevaring af varer; arrangering af rejser).
 Den til appelkammeret påklagede afgørelse:
 Undersøgerens delvise afslag på registrering af tjenesteydelserne transportvirksomhed og pakning og opbevaring af varer i klasse 39.
 Appelkammerets afgørelse:
 Klagen afslås.
 Søgsmålsgrunde:
 Ordmærket har det fornødne særpræg og kan dermed registreres.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 14. december 2015 — Président de l’Autorité de la concurrence mod Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord og Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
 (Sag C-671/15)
 (2016/C 090/10)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Président de l’Autorité de la concurrence
 Sagsøgt: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Association Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Société Fraileg, Société Prim’Santerre, Union des endiviers, Société Soleil du Nord, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), Société France endives, Société Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP'Endives), Société Marché de Phalempin, Société Primacoop, Société Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Société Valois-Fruits, Société Groupe Perle du Nord og Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan aftaler, vedtagelser eller former for praksis inden for producentorganisationer, sammenslutninger af producentorganisationer og faglige organisationer, som ville kunne kvalificeres som konkurrencebegrænsende i forhold til artikel 101 TEUF, falde uden for det i denne artikel fastsatte forbud på grund af det forhold alene, at de kan henføres til de opgaver, der inden for rammerne af den fælles markedsordning er overdraget til disse organisationer, og det på trods af, at de ikke henhører under nogen af de generelle undtagelser, der blev fastsat først i artikel 2 i forordning (EØF) nr. 26 af 4. april 1962 (1), siden i artikel 2 i forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24. juli 2006 (2) og endelig i artikel 176 i forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 (3)?
 2)
 I bekræftende fald, skal artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2200/96 (4), artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1182/2007 (5) og artikel 122, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1234/2007 — som blandt de målsætninger, der er tillagt producentorganisationerne og deres sammenslutninger, fastsætter målsætningen om at regulere produktionspriserne og målsætningen om at tilpasse produktionen efter efterspørgslen, navnlig hvad angår mængde — da fortolkes således, at de former for praksis, der vedrører kollektiv fastsættelse af en minimumspris, samordning af de mængder, der bringes i omsætning på markedet, eller udveksling af strategiske oplysninger, og som gennemføres af disse organisationer eller deres sammenslutninger, falder uden for forbuddet mod konkurrencebegrænsende karteller, for så vidt som de tilsigter at opfylde disse målsætninger?
 (1) Forordning nr. 26 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden


text:
for produktion og handel med landburgsvarer
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1184/2006 af 24.7.2006 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og handel med landbrugsvarer (EUT L 214, s. 7).
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22.10.2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (EUT L 299, s. 1).
 (4) Rådets Forordning (EF) nr. 2200/96 af 28.10.1996 om den fælles markedsordning for frugt og grøntsager (EFT L 297, s. 1).
 (5) Rådets forordning (EF) nr. 1182/2007 af 26.9.2007 om særlige regler for frugt og grøntsager og om ændring af direktiv 2001/112/EF og 2001/113/EF og forordning (EØF) nr. 827/68, (EF) nr. 2200/96, (EF) nr. 2201/96, (EF) nr. 2826/2000, (EF) nr. 1782/2003 og (EF) nr. 318/2006 og ophævelse af forordning (EØF) nr. 2202/96 (EUT L 273, s. 1).


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/39
 Sag anlagt den 6. december 2011 — Caventa mod KHIM — Anson’s Herrenhaus (B BERG)
 (Sag T-631/11)
 2012/C 32/78
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Caventa AG (Rekingen, Schweiz) (ved advokat J. Krenzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. september 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2014/2001-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Caventa AG
 Det omhandlede EF-varemærke: Et ordmærke, der indeholder ordbestanddelen »B BERG« for varer i klasse 25 og 28
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Anson’s Herrenhaus KG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »Christian Berg« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 18, 25 og 35
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge og afslag på ansøgningen
 Søgsmålsgrunde: Der er ingen lighed mellem de omhandlede varer, der er ingen risiko for forveksling mellem de omhandlede tegn.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 21. januar 2013 — Global Trans Logistik ООD mod Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 (Sag C-29/13)
 2013/C 108/32
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Global Trans Logistik ООD
 Sagsøgt: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Følger det af artikel 243, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (1) af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, når bestemmelsen fortolkes sammenholdt med forordningens artikel 245 samt princippet om ret til forsvar og om retskraft, at den ikke er til hinder for en national ordning som den i artikel 220 og 211a i Zakon za mitnitsite (den bulgarske toldlov), hvorefter mere end én afgørelse fra en toldmyndighed, ved hvilken der fastsættes en yderligere toldskyld, som skal opkræves senere, kan anfægtes, selv hvis der i en situation som den i hovedsagen foreliggende ville kunne træffes en endelig afgørelse om fastsættelse af toldskylden som omhandlet i artikel 181a, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92?
 2)
 Skal artikel 243, stk. 2, i forordning nr. 2913/92 om klageadgang fortolkes således, at den ikke kræver, at en endelig afgørelse som omhandlet i artikel 181a, stk. 2, i forordning nr. 2454/93, først skal anfægtes administrativt, inden sagen kan føres for en domstol?
 3)
 Skal artikel 181a, stk. 2, i forordning nr. 2454/93 i en situation som den i hovedsagen foreliggende fortolkes således, at en afgørelse fra toldmyndigheden, i forbindelse med hvilken de rettigheder til at blive hørt og fremsætte indsigelser, som proceduren i henhold til denne bestemmelse indebærer, ikke blev overholdt, ikke er nogen endelig afgørelse som omhandlet i artikel 181a, stk. 2, men kun udgør en del af proceduren til fastsættelse af den endelige afgørelse? Skal denne bestemmelse i modsat fald i en situation som den i hovedsagen foreliggende fortolkes således, at den afgørelse, der er truffet med de nævnte procedurefejl, er underlagt en direkte domstolskontrol, og at domstolen skal træffe afgørelse i det til prøvelse heraf anlagte søgsmål?
 4)
 Skal forordningens artikel 181a, stk. 2, i en situation som den i hovedsagen foreliggende og henset til legalitetsprincippet fortolkes således, at en afgørelse fra toldmyndigheden, i forbindelse med hvilken de rettigheder til at blive hørt og fremsætte indsigelser, som proceduren i henhold til denne bestemmelse indebærer, ikke blev overholdt, er ugyldig som følge af en væsentlig procedurefejl, der skal sidestilles med en tilsidesættelse af et væsentligt formkrav, hvis manglende overholdelse medfører retsaktens ugyldighed, uanset tilsidesættelsens konsekvenser i den konkrete sag, således at Domstolen skal træffe afgørelse om et til prøvelse heraf anlagt søgsmål uden at have mulighed for at overveje at tilbagesende sagen til den administrative myndighed med henblik på en retmæssig afslutning af proceduren?
 (1) EFT L 302, s. 1.
 (2) EFT L 253, s. 1.


text:
24.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 21/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Slettelse af sag C-135/02 (1)
 (2004/C 21/54)
 Forskellige bestemmelser i visse tyske delstater (der svarer til
 forbundsmodellen for brandregulering af 24.2.1995) er efter
 Kommissionens opfattelse i strid med direktiv 90/396/EØF Ved kendelse af 30. september 2003 har præsidenten for De
 om gasapparater. Det drejer sig om bestemmelser vedrørende Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-135/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 — gasvarmekedler med en varmeydelse på mere end 50 kW, Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 der kun må installeres i separate rum,
 (1) EFT C 131 af 1.6.2002.
 — bestemte gasvarmekedler, der skal være forsynet med en
 sikkerhedsanordning, der hindrer, at kulmonodioxidkon-
 centrationen i luften overstiger 30 ppm og
 — gasvarmekedler, der er forsynet med en anordning, der
 under bestemte forudsætninger spærrer gastilførslen. Slettelse af sag C-142/02 (1)
 (2004/C 21/55)
 Dette fører til, at markedsføring af apparater, der opfylder
 direktivets krav, hindres i de pågældende delstater, da forhold,
 der allerede er omfattet af direktivet — såsom installering af Ved kendelse af 15. september 2003 har præsidenten for De
 apparaterne udelukkende i ubeboede rum, beskyttelse mod Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-142/
 udslip af uforbrændt gas, eksplosionsfare, osv. — reguleres 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 yderligere ved nationale forskrifter. Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 131 af 1.6.2002.
 Forbundsrepublikken Tyskland er af den opfattelse, at med-
 lemsstaterne under anvendelse af national byggeret har kompe-
 tence til at øge sikkerheden ved brandsteder med henblik på
 den offentlige sikkerhed og beskyttelse af menneskers liv og
 sundhed som følge af den generelle fare ved brandsteder.
 Kommissionen har imødegået denne argumentation med Slettelse af sag C-228/02 (1)
 henvisning til, at direktivet udtømmende har reguleret de
 områder, der er omfattet af det — i overensstemmelse (2004/C 21/56)
 med »ny metode«-konceptet — hvorfor yderligere nationale
 forskrifter på dette område ikke er tilladt.
 Ved kendelse af 17. september 2003 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 (1) EFT L 196, s. 15. at sag C-228/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber mod Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af regis-
 teret.
 (1) EFT C 180 af 27.7.2002.
 Slettelse af de forenede sager C-157/01 P og C-169/01 P (1)
 Slettelse af sag C-229/02 (1)
 (2004/C 21/53)
 (2004/C 21/57)
 Ved kendelse af 17. juli 2003 har præsidenten for De Ved kendelse af 18. september 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at de forenede Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-229/02,
 sager C-157/01 P og C-169/01 P, Forbundsrepublikken Tysk- Bietergemeinschaft debis/AC m.fl. mod Hauptverband der
 land mod RAG Aktiengesellschaft og UK Coal mod Kommis- österreichischen Sozialversicherungsträger (anmodning om
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret. præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesvergabeamt), skal slet-
 tes af registeret.
 (1) EFT C 200 af 14.7.2001. EFT C 168 af 30.6.2001.
 (1) EFT C 219 af 14.9.2002.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/37
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 9. juli 2009 — Biotronik mod KHIM (BioMonitor)
 (Sag T-257/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket BioMonitor - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009])
 2009/C 205/68
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Biotronik GmbH & Co. KG (Berlin, Tyskland) (først ved avocats U. Sander og R. Böhm, derefter ved R. Böhm)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 24. april 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 466/2007-4) vedrørende en ansøgning om registrering af BioMonitor som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Biotronik GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
21.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 146/45
 Sag anlagt den 23. april 2003 af Festival Crociere S.p.A. — for det andet, at Kommissionen ikke har foretaget en
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber korrekt vurdering af visse specifikke økonomiske om-
 stændigheder, nævnt i beslutningens artikel 11, herunder
 særligt tilstedeværelsen af konkurrenter, mulighederne
 (Sag T-145/03) for vækst på markedet, samt betydningen af hindringer
 for adgang til markedet og de reelle muligheder for
 konkurrence på trods af Carnival-P&O’s dominerende
 (2003/C 146/80) stilling. Kommissionen har i denne forbindelse ikke alene
 undladt at begrunde sine konklusioner konsekvent og
 objektivt, men har endog undladt at vurdere, hvilken
 indvirkning fusionens nye økonomiske struktur vil få på
 (Processprog: italiensk) de væsentligste konkurrenceforhold, som er af største
 betydning ved bedømmelsen af nærværende sag. Hvis
 denne indvirkning var blevet vurderet korrekt, ville det
 have foranlediget Kommissionen til ikke bare ukritisk at
 henvise til den oprindelige beslutning, men at foretage en
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der fornyet prøvelse af de vurderinger, der lå til grund, og i
 den 23. april 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De hvert fald foranledige den til at foretage en tilbundsgående
 Europæiske Fællesskaber af Festival Crociere S.p.A. ved avvoca- undersøgelse.
 ti Gian Michele Roberti, Guido Bellitti og Isabella Perego.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den anfægtede beslutning annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sag anlagt den 6. maj 2003 af Nuova Agricast Srl mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-151/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2003/C 146/81)
 Under denne sag anfægter det sagsøgende selskab Kommissio- (Processprog: italiensk)
 nens beslutning af 10. februar 2003 om godkendelse i henhold
 til artikel 6, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 4064/89 af
 fusionen mellem Carnival Cruises og P&O Princess II.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 6. maj 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Til støtte for sine påstande anfører sagsøgeren: Europæiske Fællesskaber af Nuova Agricast Srl ved avvocato
 Michele Arcangelo Celabrese.
 — for det første, at Kommissionen ikke har foretaget en
 korrekt vurdering af fusionens nye selskabsudformning
 og de konsekvenser, det kan få i økonomisk, finansiel Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 henseende. I denne forbindelse burde Kommissionen
 have bemærket, at DLC’s struktur i sig selv kunne medføre — De anfægtede beslutninger annulleres.
 betydelige konkurrencefordele for Carnival, også i forhold
 til financial strength, hvilket kunne give Carnival en
 dominerende stilling på markedet, hvilket ikke længere — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 er tilgængeligt for de andre competitors. Herefter synes
 beslutningen at indeholde en åbenbart urigtig vurdering
 — udover, at den indeholder en mangelfuld begrundelse
 — for så vidt som Kommissionen undlod at tage en
 væsentlig omstændighed i betragtning ved den konkur- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 rencemæssige vurdering af fusionen. Hvis denne omstæn-
 dighed var blevet vurderet korrekt, skulle den i sig selv
 have foranlediget Kommissionen til at forbyde fusionen, Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 eller i hvert fald at indlede en tilbundsgående undersøgelse som i sag T-139/03, Nuova


text:
11.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/11
 Sag anlagt den 11. august 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-367/08)
 (2008/C 260/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet og under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 —
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 1. april 2007.
 (1) EUT L 102, s. 35.


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/9
 Rettens dom af 28. februar 2012 — Grazer Wechselseitige Versicherung mod Kommissionen
 (Sag T-282/08) (1)
 (Statsstøtte - støtte ydet af de østrigske myndigheder til koncernen Grazer Wechselseitige (GRAWE) i forbindelse med privatiseringen af Bank Burgenland - beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet og kræver tilbagesøgning heraf - kriteriet om den private investor under normale markedsvilkår - anvendelse i det tilfælde, hvor staten handler som sælger - fastlæggelse af markedsprisen)
 2012/C 109/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (Graz, Østrig) (ved advokat H. Wollmann)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved V. Kreuschitz, N. Khan og K. Gross, derefter ved V. Kreuschitz, N. Khan og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2008/719/EF af 30. april 2008 om Østrigs statsstøtte C 56/06 (ex NN 77/06) til privatiseringen af Bank Burgenland (EUT L 239, s. 32)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Grazer Wechselseitige Versicherung AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 247 af 27.9.2008.


text:
23.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 389/37
 Rettens dom af 2. oktober 2015 — The Tea Board mod KHIM — Delta Lingerie (Darjeeling)
 (Sag T-624/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - figurmærket Darjeeling - det ældre EF-ordfællesmærke og det ældre EF-figurfællesmærke DARJEELING - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 389/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Tea Board (Calcutta, Indien) (ved advokaterne A. Nordemann og M. Maier)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Delta Lingerie (Cachan, Frankrig) (ved advokaterne G. Marchais og P. Martini-Berthon)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 17. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1504/2012-2) vedrørende en indsigelsessag mellem The Tea Board og Delta Lingerie
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 17. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1504/2012-2) annulleres for så vidt angår de varer, der er omfattet af det varemærke, der søges registreret, og henhører under klasse 25 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, og tjenesteydelserne »detailsalg af dameundertøj og damelingeri, dufte, eau de toilette og kosmetiske præparater, husholdningslinned og badelinned«, der er omfattet af det varemærke, der søges registreret, og henhører under det nævnte arrangements klasse 35.
 2)
 I øvrigt frifindes Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 15.2.2014.


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/20
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 17. oktober 2005 — First Data m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-28/02) (1)
 (»Konkurrence - artikel 81 EF - Visa-kortsystemet - reglen om »ingen hvervning uden kortudstedelse« - negativattest - reglen ophævet under sagens behandling - retlig interesse i søgsmål - stillingtagen til sagen ufornødent«)
 (2006/C 10/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: First Data Corp. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater), FDR Ltd (Dover, Delaware, De Forenede Stater), First Data Merchant Services Corp. (Sunrise, Florida, De Forenede Stater) [først ved: advokaterne P. Bos og M. Nissen, derefter ved: P. Bos]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [først ved: R. Wainwright, W. Wils og V. Superti, derefter ved: R. Wainwright og T. Christoforou]
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af artikel 1, femte led, i Kommissionens beslutning 2001/782/EF af 9. august 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/29.373 — Visa International) (EFT L 293, s. 24)
 Kendelsens konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Sagsøgerne og Kommissionen betaler deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/50
 Sag anlagt den 16. juli 2007 — People's Mojahedin Organization of Iran mod Rådet
 (Sag T-256/07)
 (2007/C 211/94)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers sur Oise, Frankrig) (ved lawyer J.P. Spitzer og D. Vaughan, QC)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Rådets afgørelse 2007/445/EF for så vidt det angår sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om delvis annullation af Rådets afgørelse af 28. juni 2007 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2006/379/EF og 2006/1008/EF (1), hvor sagsøgeren fortsat er opført på listen over personer, grupper og enheder over for hvem indefrysning af midler og andre økonomiske ressourcer finder anvendelse.
 Til støtte for sin påstand har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægte afgørelse fra Rådet bør annulleres fordi Rådet fortsat støtter sig på det forhold, at sagsøgeren var opført på listen i afgørelse 2006/379/EF, som skulle have været annulleret eller ændret af Rådet for så vidt angår sagsøgeren efter Retten i Første Instans' dom i sag T-228/02, Organisation des Modjahedins du peuple d'Iran mod Rådet, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser. Ifølge sagsøgeren havde Rådet pligt til at fjerne sagsøgerens navn fra denne liste.
 Yderligere har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse blev truffet i strid med sagsøgerens ret til kontradiktion og uden korrekt begrundelse.
 Desuden har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse blev truffet på grundlag af materiale, som vedrørte perioden inden 2001 og uden hensyn til materiale vedrørende perioden efter 2001 som sagsøgeren havde fremlagt.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at disse omstændigheder er udtryk for magtfordrejning.
 (1) EUT 2007 L 169, s. 58.


text:
11.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/31
 Sag anlagt den 2. november 2015 — Basic Net mod KHIM (Gengivelse af tre lodrette striber)
 (Sag T-612/15)
 (2016/C 007/41)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Basic Net SpA (Torino, Italien) (ved advokat D. Sindico)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærket »Gengivelse af tre lodrette striber« — registreringsansøgning nr. 12 880 481
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. august 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2845/2014-1)
 Påstande
 Principalt:
 —
 Den anfægtede afgørelse ændres på grundlag af de argumenter, som fremgår af dette søgsmål, og de beviser og dokumenter, der er fremlagt i de første to instanser, og der træffes uden hjemvisning af sagen afgørelse om registrering af varemærke nr. 012880481, idet den anfægtede afgørelse in primis tilsidesætter EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 75, og subsidiært denne forordnings artikel 7, stk. 3.
 Subsidiært:
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og hjemvises til appelkammeret.
 —
 Sagens omkostninger fastsættes, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale dem.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
30.10.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 314/7
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2. I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3. Hver part betaler sine egne sagsomkostninger.
 den 16. september 1999
 (1) EFT C 26 af 25.1.1997.
 i sag T-182/96, Partex — Companhia Portuguesa de
 Serviços, SA mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 (»Socialpolitik — Den Europæiske Socialfond — annulla-
 tionssøgsmål — nedsættelse af finansielt tilskud — faktisk
 og regnskabsmæssig attestation — den pågældende stats DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 kompetence ratione temporis — begrundelse — ret til
 kontradiktion — misbrug af rettigheder — berettiget for-
 den 29. september 1999
 ventning — beskyttelse af velerhvervede rettigheder — magt-
 fordrejning«)
 i sag T-126/97, Sonasa — Sociedade Nacional de Segu-
 rança, Lda. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (1)
 (1999/C 314/16)
 (Annullationssøgsmål — Den Europæiske Socialfond —
 nedsættelse af tilskud — berettiget forventning — retssik-
 kerhed — god forvaltningsskik — manglende begrundelse)
 (Processprog: portugisisk) (1999/C 314/17)
 I sag T-182/96, Partex — Companhia Portuguesa de Serviços (Processprog: portugisisk)
 SA, Lissabon, ved advokaterne Rui Chancerelle de Machete,
 Pedro Machete og Miguel Pena Machete, Lissabon, og med I sag T-126/97, Sonasa — Sociedade Nacional de Segurança,
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue Lda., Lissabon, ved advokat Nuno Morais Sarmento, Lissabon,
 du Fort Rheinsheim, mod Kommissionen for De Europæiske og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Victor Gillen,
 Fællesskaber (befuldmægtigede: Maria Teresa Figueira og Knut 13, rue Aldringen, mod Kommissionen for De Europiske
 Simonsson) angående en påstand om annullation af Kommis- Fællesskaber (befuldmægtigede: Maria Teresa Figueira og knut
 sionens beslutning K (96) 1184 af 14. august 1996 om Simonsson), angående en påstand om annullation af Kommis-
 nedsættelse af et tilskud fra Den Europæiske Socialfond i sionens beslutning KOM (96) 3451 om at nedsætte et bevilget
 forbindelse med sag nr. 880412/P3, har Retten (Tredje Afde- tilskud fra Den Europæiske Socialfond til sagsøgeren, har
 ling), sammensat af præsidenten, M. Jæger og dommerne Retten (Fjerde Afdeling) sammensat af afdelingsformanden,
 K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi;
 González, den 16. september 1999 afsagt dom, hvis konklu- justitssekretær: A. Mair, den 29. september 1999 afsagt dom,
 sion lyder således: hvis konklusion lyder således:
 1. Kommissionens beslutning K (96) 1184 af 14. august 1996 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 om nedsættelse af tilskud fra Den Europæiske Socialfond i
 forbindelse med sag nr. 880412/P3, annulleres i det omfang det 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 heri bestemmes, at der skal nedsættelse inden for underrubrikkerne
 14.2.6, 14.2.7, 14.3.1, litra b), 14.3.1, litra c), 14.3.7,
 14.3.8, 14.3.15, for så vidt angår den del af projektet, der
 vedrører Tintas Robbialac SA, og underrubrikkerne 14.2.8, (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 14.3.1, litra b), 14.3.1, litra c), 14.3.7 og 14.3.11, for så vidt
 angår den del af projektet, der vedrører Sapec — Produkter og
 kunstgødning fra Portugal SA, for de beløb, som sagsøgeren
 havde ansøgt om i sin ansøgning om tilskud.


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/31
 Rettens kendelse af 10. november 2014 — Theophilou mod Kommissionen og ECB
 (Sag T-293/13) (1)
 ((Annullationssøgsmål og erstatningssøgsmål - støtteprogram for stabilitet i Cypern - aftalememorandum om specifikke økonomisk-politiske betingelser indgået mellem Republikken Cypern og ESM - Rettens kompetence - årsagssammenhæng - søgsmål, der dels skal afvises, dels åbenbart savner ethvert retligt grundlag))
 (2015/C 026/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Christos Theophilou (Nicosia, Cypern) og Eleni Theophilou (Nicosia, Cypern) (ved solicitor C. Paschalides og advokat A. Paschalides)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved B. Smulders og J.P. Keppenne, som befuldmægtigede) og Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan og F. Athanasiou, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne W. Bussian, W. Devroe og D. Arts)
 Sagens genstand
 For det første påstand om annullation af afsnit 1.23 til 1.27 i det aftalememorandum om specifikke økonomisk-politiske betingelser, der blev indgået mellem Republikken Cypern og den europæiske stabilitetsmekanisme (ESM) den 26. april 2013, og for det andet påstand om erstatning for det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt som følge af optagelsen af afsnit 1.23 til 1.27 i dette aftalememorandum og af en tilsidesættelse af Kommissionens overvågningsforpligtelse
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen og Den Europæiske Centralbank (ECB) frifindes.
 2)
 Christos Theophilou og Eleni Theophilou bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Den Europæiske Centralbank (ECB) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 226 af 3.8.2013.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/24
 Sag anlagt den 17. september 2016 — Márquez Alentà mod EUIPO — Fiesta Hotels & Resorts (Gengivelse af en myre)
 (Sag T-657/16)
 (2016/C 410/34)
 Stævningen affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Marc Márquez Alentà (Cervera, Spanien) (ved advokat J. Carbonell Callicó)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Marc Márquez Alentà
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke (Gengivelse af en myre) — registreringsansøgning nr. 12 715 661
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 30. juni 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1242/2015-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår det delvise medhold i sag R 1242/2015-1 og indsigelsen vedrørende bestemte af de ansøgte varer i klasse 16 og tjenesteydelser i klasse 35.
 —
 Som følge heraf bekræftes indsigelsesafdelingens afgørelse og dermed tildelingen af det ansøgte varemærke for alle de ansøgte varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35, 41 og 43.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger i overensstemmelse med artikel 87, stk. 2 i forordning 207/2009.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning nr. 207/2009.


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/3
 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter, 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 som de har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og
 Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, i 1995 (EFT 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 L 61, s. 37), for så vidt angår den del af beslutningen,
 der vedrører Den Franske Republik, har Domstolen (Sjette
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken (refe- (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 rerende dommer), og dommerne N. Colneric, C. Gulmann,
 R. Schintgen og V. Skouris; generaladvokat: S. Alber; justitssek-
 retær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 24. januar 2002
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 DOMSTOLENS DOM
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 3) Republikken Finland bærer sine egne omkostninger. (Femte Afdeling)
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999. af 24. januar 2002
 i sag C-164/99, Portugaia Construções Lda (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Tauberbischofs-
 heim) (1)
 DOMSTOLENS DOM (»Fri udveksling af tjenesteydelser — virksomheder inden for
 byggesektoren — direktiv 96/71/EF — udstationering af
 arbejdstagere — mindsteløn«)
 (Sjette Afdeling)
 af 27. november 2001 (2002/C 84/05)
 i sag C-146/99, Den Italienske Republik mod Kommissio- (Processprog: tysk)
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — tomater — minimums- gjort i Samling af Afgørelser)
 pris til producenter«)
 (2002/C 84/04)
 I sag C-164/99, angående en anmodning, som Amtsgericht
 Tauberbischofsheim (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har
 (Processprog: italiensk) indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 straffesag mod Portugaia Construções Lda at opnå en præjudi-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- ciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens arti-
 gjort i Samling af Afgørelser) kel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF), og EF-traktatens
 artikel 60 (nu artikel 50 EF) samt Europa-Parlamentet og Rådets
 direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af
 arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT 1997
 I sag C-146/99, Den Italienske Republik (befuldmægtiget:
 L 18, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 U. Leanza, bistået af D. Del Gaizo) mod Kommissionen for
 afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: F.P. Ruggeri
 (refererende dommer) og A. La Pergola; generaladvokat: J. Mi-
 Laderchi, bistået af A. Dal Ferro), angående en påstand om
 scho; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den
 annullation af Kommissionens beslutning 1999/186/EF af
 24. januar 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 3. februar 1999 om at udelukke visse udgifter, som medlems-
 staterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og
 Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF- 1) Ved afgørelsen af, om en værtsmedlemsstats anvendelse af
 finansiering (EFT L 61, s. 34), i det omfang det ved beslutningen nationale bestemmelser om mindsteløn på tjenesteydere med
 afvises at finansiere et beløb på 7 421 939 820 ITL af de hjemsted i en anden medlemsstat er forenelig med EF-traktatens
 udgifter, som Den Italienske Republik har afholdt i form af artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og EF-traktatens


text:
støtte til forarbejdning af tomater, har Domstolen (Sjette artikel 60 (nu artikel 50 EF), påhviler det myndighederne, og i
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og påkommende tilfælde de nationale domstole, at efterprøve,
 dommerne N. Colneric, C. Gulmann (refererende dommer), om disse bestemmelser objektivt set fremmer beskyttelsen af
 V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: C. Stix- udstationerede arbejdstagere. I den forbindelse er lovgivers
 Hackl; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 27. novem- erklærede hensigt ikke afgørende, men kan dog udgøre et
 ber 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: holdepunkt for det med bestemmelserne forfulgte formål.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/5
 Førsteinstansrettens nye medlemmers edsaflæggelse
 2009/C 267/09
 Efter at H. Kanninen og J. Schwarcz ved afgørelser truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 25. februar 2009 (1) og den 8. juli 2009 (2) er blevet udnævnt til dommere ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, førstnævnte for perioden fra den 1. september 2009 til den 31. august 2010, sidstnævnte for perioden fra den 7. oktober 2009 til den 31. august 2010, har de den 6. oktober 2009 aflagt ed for Domstolen.
 (1) EUT L 56 af 28.2.2009, s. 17.
 (2) EUT L 181 af 14.7.2009, s. 25.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/79
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 30. november 2009 — Herbert Meister mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag F-17/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - annullationssøgsmål - efterfølgende tildeling af tidligere optjente forfremmelsespoint - ingen bebyrdende retsakt - erstatningssøgsmål - skade, der ikke er gjort op beløbsmæssigt - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2010/C 24/149
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Herbert Meister (Muchamiel, Spanien) (ved avocat H.-J. Zimmermann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved I. de Medrano Caballero, som befuldmægtiget, bistået af avocat D. Waelbroeck)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse om afslag på sagsøgerens klage vedrørende hans mangelfulde og urigtige bedømmelsesrapport for 2008 samt påstand om erstatning for den materielle skade, han angiveligt har lidt
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Herbert Meister bærer sine egne omkostninger og betaler Kontoret for Harmonisering i det Indre Markeds (Varemærker og Design) omkostninger.
 (1) EUT C 113 af 16.5.2009, s. 46.


text:
15.5.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 136/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets forordning (EØF)
 nr. 2211/78 (EFT L 264 af 27.9.1978, s. 1), har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 af 2. marts 1999 formændene P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, G. Hirsch og P.
 Jann samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida,
 C. Gulmann, D.A.O. Edward, H. Ragnemalm, L. Sevón,
 i sag in C-416/96, Nour Eddline El-Yassini mod Secretary M. Wathelet og R. Schintgen (refererende dommer); generalad-
 of State for the Home Department (anmodning om vokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter-
 præjudiciel afgørelse fra Immigration Adjudicator) (1) man-Hubeau, den 2. marts 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 (»Begrebet “national ret” i traktatens artikel 177’s forstand
 — samarbejdsaftalen EØF-Marokko — artikel 40, stk. 1 — Artikel 40, stk. 1, i samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske
 forbud mod forskelsbehandling for så vidt angår arbejdsvil- Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko, som blev underteg-
 kår og aflønning — direkte virkning — rækkevidde — afslag net i Rabat den 27. april 1976 og godkendt på Fællesskabets vegne
 på at forlænge opholdstilladelse, hvorved en marokkansk ved Rådets forordning (EØF) nr. 2211/78, skal fortolkes således, at
 arbejdstagers beskæftigelse i en medlemsstat bringes til den i princippet ikke er til hinder for, at modtagermedlemsstaten
 ophør«) afslår at forlænge opholdsbeviset for en marokkansk arbejdstager,
 som den har tilladt at rejse ind på sit område og tage erhvervsmæssig
 beskæftigelse, for hele den periode, hvorunder den pågældende udøver
 (1999/C 136/01) denne beskæftigelse, når den oprindelige grund til at give ham
 opholdsret ikke længere består på tidspunktet for udløbet af hans
 opholdstilladelse.
 (Processprog: engelsk)
 Forholdet vil kun være et andet, såfremt dette afslag berører en ret til
 faktisk udøvelse af en beskæftigelse, som modtagermedlemsstaten
 har indrømmet den pågældende ved, at de kompetente nationale
 myndigheder har meddelt ham en behørig arbejdstilladelse for en
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- længere periode end opholdsbeviset, uden at afslaget er begrundet i
 gjort i Samling af Afgørelser) nogat hensyn til beskyttelse af statens lovlige interesser såsom
 hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed. Det tilkommer
 den nationale ret at vurdere, om dette er tilfældet.
 I sag C-416/96, angående en anmodning, som Immigration
 Adjudicator i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Nour
 Eddline EI-Yassini mod Secretary of State for the Home (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 Department, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af artikel 40, stk. 1, i samarbejdsaftalen mellem
 Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marok-
 ko, som er undertegnet i Rabat den 27. april 1976 og


text:
8.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 102/23
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 16. december 1999 den 15. december 1999
 i sag T-143/98, Michael Cendrowicz mod Kommissionen i sag T-144/98, Dino Cantoreggi mod Europa-Parla-
 for De Europæiske Fællesskaber (1) mentet (1)
 (Tjenestemænd — udnævnelse — fastsættelse af indplace- (Tjenestemænd — forfremmelse — sammenligning af fortje-
 ringen af den ledige stilling — meddelelse om ledig stilling nester)
 — sammenligning af fortjenester — åbenbar fejltagelse)
 (2000/C 102/46)
 (2000/C 102/45)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-144/98, Dino Cantoreggi, tjenestemand ved Euro-
 I sag T-143/98, Michael Cendrowicz, tjenestemand ved Kom-
 pa-Parlamentet, Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles,
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis
 advokat Marc-Albert Lucas, Liège, og med valgt adresse i
 Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod Europa-Parlamentet
 Luxembourg hos fiduciaire Myson SARL, 1, rue Glesener, mod
 (befuldmægtigede: Yannis Pantalis og Denis Waelbroeck),
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 støttet af N ved advokaterne Jean-Noël Louis og Greta-Fran-
 gede: Christine Berardis-Kayser og Florence Duvieusart-Clotu-
 çoise Parmentier, Bruxelles, og advokat Cathy Arendt, Luxem-
 che), hvori der dels er nedlagt påstand om annullation af
 bourg, og med valgt adresse i Luxembourg på sidstnævntes
 Kommissionens afgørelse om udnævnelse af Carlos Camino i
 kontor, 49, boulevard Royal, vedrørende en påstand om
 stillingen KOM/98/97 som chef for afdeling 1 »Indien, Nepal,
 annullation af afslag på forfremmelse, har Retten (Anden
 Bhutan, Sri Lanka« i Direktorat C »Syd- og Sydøstasien« i
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Potocki, og
 Generaldirektoratet for Eksterne Forbindelser: Det sydlige
 dommer J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær: ekspedi-
 middelhavsområde, Mellemøsten, Latinamerika, Syd- og Syd-
 tionssekretær J. Palacio González, den 15. december 1999
 østasien og Nord-Syd-samarbejde (Generaldirektoratet IB),
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 samt af afslaget på sagsøgerens ansøgning til denne stilling, og
 om fornødent, afslaget på sagsøgerens ansøgning til denne
 stilling, og om fornødent, afslaget på sagsøgerens klage og dels
 en erstatningspåstand, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat 1) Europa-Parlamentets afgørelser af henholdsvis 12. februar,
 af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos, og dommerne 25. februar og 22. juni 1998 om udnævnelse af N til stillingen
 V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekretær: ekspeditionssekretær som chef for afdelingen »teknisk forvaltning af bygninger«,
 A. Mair, den 16. december 1999 afsagt en dom, hvis konklu- afslaget på sagsøgerens ansøgning til stillingen og afslaget på
 sion lyder således: sagsøgerens klage annulleres.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. 2) Europa-Parlamentet betaler sine og sagsøgerens omkostninger.
 2) Hver part bærer sine omkostninger. 3) Intervenienten N bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 340 af 7.11.1998. (1) EFT C 340 af 7.11.1998.