text:
15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/9
 3) Artikel 454 og 455 i forordning nr. 2454/93 forpligter ikke formændene J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen og
 en medlemsstat, der har konstateret, at der er begået en C.W.A. Timmermans samt dommerne D.A.O. Edward, A. La
 overtrædelse eller uregelmæssighed i forbindelse med en trans- Pergola, P. Jann, F. Macken, N. Colneric (refererende dommer)
 port på grundlag af et TIR-carnet, til — ud over meddelelserne og S. von Bahr; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær:
 i nævnte forordnings artikel 455, stk. 1, og en eftersøgningsan- fuldmægtig L. Hewlett, den 23. september 2003 afsagt dom,
 meldelse til bestemmelsestoldstedet — at undersøge, hvor hvis konklusion lyder således:
 overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er blevet begået,
 og hvem der er toldskyldnere, ved at anmode myndighederne i
 en anden medlemsstat om bistand til at oplyse de faktiske
 omstændigheder.
 1) En tredjelandsstatsborger, der er gift med en unionsborger, skal
 — for i en situation som den i hovedsagen omhandlede at
 (1) EFT C 118 af 21.4.2001. kunne nyde rettigheder i henhold til artikel 10 i Rådets
 forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om
 arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet —
 opholde sig lovligt i en medlemsstat på det tidspunkt, hvor han
 rejser til en anden medlemsstat, hvortil unionsborgeren flytter
 eller er flyttet.
 2) Artikel 10 i forordning nr. 1612/68 finder ikke anvendelse,
 DOMSTOLENS DOM når en statsborger i en medlemsstat og en tredjelandsstatsborger
 har indgået et proformaægteskab for at omgå bestemmelserne
 vedrørende tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold.
 af 23. september 2003
 i sag C-109/01, Secretary of State for the Home Depart- 3) Er der indgået et reelt ægteskab mellem en statsborger i en
 ment mod Hacene Akrich (anmodning om præjudiciel medlemsstat og en tredjelandsstatsborger, er den omstændighed,
 afgørelse indgivet af Immigration Appeal Tribunal) (1) at ægtefællerne har bosat sig i en anden medlemsstat for at
 nyde rettigheder i henhold til fællesskabsretten på det tidspunkt,
 hvor de vender tilbage til den medlemsstat, hvori førstnævnte er
 (»Arbejdskraftens frie bevægelighed — tredjelandsstatsbor- statsborger, ikke relevant for sidstnævnte stats kompetente
 ger, der er ægtefælle til statsborger i en medlemsstat — myndigheders vurdering af deres retsstilling.
 ægtefællen pålagt forbud mod indrejse og ophold i denne
 medlemsstat — parrets midlertidige bosættelse i en anden
 medlemsstat — bosættelse med henblik på i medfør af
 fællesskabsretten at opnå en indrejse- og opholdstilladelse til 4) Når en statsborger i en første medlemsstat, der er gift med en
 den første medlemsstat — misbrug«) tredjelandsstatsborger, som han lever sammen med i en anden
 medlemsstat, vender tilbage til den medlemsstat, hvori han er
 statsborger, for dér at udøve lønnet beskæftigelse, og ægtefællen
 (2003/C 275/15) ikke nyder de rettigheder, der er fastsat i artikel 10 i forordning
 nr. 1612/68, idet ægtefællen ikke lovligt har opholdt sig på en
 medlemsstats område, skal den første medlemsstats kompetente
 (Processprog: engelsk) myndigheder ved behandlingen af ægtefællens ansøgning om
 indrejse og ophold på deres område dog tage hensyn til retten
 til respekt for familielivet som omhandlet i artikel 8 i den
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil


text:
blive offentlig- europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og
 gjort i Samling af Afgørelser) grundlæggende frihedsrettigheder, der blev undertegnet i Rom
 den 4. november 1950, når der er tale om et reelt ægteskab.
 I sag C-109/01, angående en anmodning, som Immigration
 Appeal Tribunal (Det Forenede Kongerige) i medfør af arti- (1) EFT C 150 af 19.5.2001.
 kel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 verserende sag, Secretary of State for the Home Department
 mod Hacene Akrich at opnå en præjudiciel afgørelse vedrøren-
 de de fællesskabsretlige bestemmelser om personers frie bevæ-
 gelighed og ret til ophold for tredjelandsstatsborgere, som er
 gift med en statsborger i en medlemsstat, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelings-

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/7
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. juni 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-491/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 92/43/EØF - bevaring af naturtyper - vilde dyr og planter - lokaliteter af fællesskabsbetydning - beskyttelsesordning - turistkomplekset »Is Arenas«)
 2010/C 209/09
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I. Bruni, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato G. Aiello)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) — lokaliteter af fællesskabsbetydning — lokaliteten »Is Arenas« — planlægning af et golfområde
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, i direktiv 92/43, og nærmere bestemt vedrørende det andet klagepunkt direktivets artikel 6, stk. 2, idet den med hensyn til projektet vedrørende turist- og bygningskomplekset »Is Arenas«, der påvirker lokaliteten »Is Arenas«:
 —
 ikke inden den 19. juli 2006, som var fristen for opførsel af lokaliteten »Is Arenas« på listen over lokaliteter af fællesskabsbetydning, vedtog passende beskyttelsesforanstaltninger, som under hensyn til det bevaringsformål, der forfølges med Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, er egnede til at sikre den økologiske interesse, som den foreslåede lokalitet af fællesskabsbetydning har på nationalt plan, og idet den særligt ikke har forbudt et indgreb, der kan bringe denne lokalitets økologiske kendetegn i alvorlig fare, og
 —
 ikke efter den 19. juli 2006 vedtog passende foranstaltninger for at undgå forringelse af de naturtyper, som den pågældende lokalitet af fællesskabsbetydning blev udpeget for.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 44 af 21.2.2009.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/54
 Rettens kendelse af 9. juni 2015 — Harz Guss Zorge mod Kommissionen
 (Sag T-177/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og elektrointensive forbrugere - afgørelse om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter sagens anlæggelse - ufornødent at træffe afgørelse - annullationssøgsmål - begæring om tilpasning af påstandene - nye oplysninger foreligger ikke - afvisning))
 (2015/C 294/65)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Harz Guss Zorge GmbH (Zorge, Tyskland) (ved advokaterne H. Höfler, C. Kahle og V. Winkler)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokat C. Renner)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: EFTA-Tilsynsmyndigheden (først ved X. Lewis, M. Schneider og A. Steinarsdóttir, derefter ved X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali og C. Perrin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 4424 final af 18. december 2013 om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende foranstaltninger iværksat af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Begæringen om, at påstandene i det foreliggende søgsmål tilpasses, så de vedrører Kommissionens afgørelse C(2014) 8786 final af 25. november 2014 vedrørende statsstøtte SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN) iværksat af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere, afvises.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om de begæringer om intervention, som Flachglas Torgau GmbH og Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG og Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH og Ineos Vinyls Deutschland GmbH, og af Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG og Wacker Chemie AG har fremsat.
 4)
 Harz Guss Zorge GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 5)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bacău (Rumænien) den 30. maj 2014 — Județul Neamț mod Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
 (Sag C-260/14)
 2014/C 292/19
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Bacău
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Județul Neamț
 Sagsøgt: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør den af en ordregivende myndighed — der er modtager af støtte fra strukturfondene — udviste tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter i forbindelse med indgåelsen af en offentlig kontrakt for gennemførelsen af den støtteberettigede aktivitet for en anslået kontraktværdi, der er lavere end tærsklen i artikel 7, litra a), i direktiv [2004/18/EF] (1), en »uregelmæssighed« (på rumænsk: »abatere«) som omhandlet i artikel 1 i forordning (EF) nr. 2988/95 (2) eller en »uregelmæssighed« (på rumænsk: »neregularitate«) som omhandlet i artikel [2], nr. 7, i forordning (EF) nr. 1083/2006 (3)?
 2)
 Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, skal artikel 98, stk. 2, andet punktum, i forordning (EF) nr. 1083/2006 da fortolkes således, at de finansielle korrektioner, der foretages af medlemsstaterne — såfremt de er blevet anvendt på udgifter, der medfinansieres af strukturfondene — som følge af tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter, udgør administrative foranstaltninger som omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 2988/95 eller administrative sanktioner som omhandlet i forordningens artikel 5, litra c)?
 3)
 Såfremt det andet spørgsmål besvares med, at de finansielle korrektioner, der foretages af medlemsstaterne, udgør administrative sanktioner, finder princippet om, at de mindst strenge bestemmelser anvendes med tilbagevirkende kraft som omhandlet i artikel 2, stk. 2, andet punktum, i forordning (EF) nr. 2988/95, da anvendelse?
 4)
 Såfremt de finansielle korrektioner er blevet anvendt på udgifter, der medfinansieres af strukturfondene, som følge af tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter, er artikel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2988/95 sammenholdt med artikel 98, stk. 2, andet punktum, i forordning (EF) nr. 1083/2006, også henset til retssikkerhedsprincippet og princippet om den berettigede forventning, da til hinder for, at en medlemsstat foretager finansielle korrektioner reguleret ved en national retsakt, som træder i kraft efter det tidspunkt, hvor det antages, at den påståede tilsidesættelse af bestemmelser om offentlige kontrakter er sket?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 134, s. 114).
 (2) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser EFT L 312, s. 1).
 (3) Rådets forordning (EF) n r. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (EFT L 210, s. 25).


text:
16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/23
 1 ) de nævnte tanke er indbygget af en eneforhandler for indgivet konkursbegæring og har standset virksomhedens
 konstruktøren eller af et karrosserifirma med en sådan aktiviteter, når skifteretten efterfølgende og uden anden
 permanent anbringelse, der muliggør direkte brug af udsættelse, end den der følger af skifterettens berammel
 brændstoffet som drivmiddel både for køretøjet og for sestid, afsiger konkursdekret på baggrund af konkursbegæ
 køleanlæg, og ringen med konkursbegæringens dato som fristdag ?
 (') Rådets direktiv 75/129/EØF af 17. februar 1975 om tilnær
 2 ) denne anbringelse tager sigte på at udstyre transport melse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive
 midlet — trækkøretøj eller containere — med en ræk afskedigelser ( EFT nr. L 48 af 22 . 2 . 1975 , s . 29 ).
 ( 2 ) EFT nr. L 245 af 26 . 8 . 1992 , s. 3 .
 kevidde, som skal opfylde følgende formål:
 a ) imødegå forsyningsvanskeligheder i lande, hvor
 brændstofforsyningen er usikker, og hvor den
 underlødige kvalitet af brændstofraffineringen gør
 det farligt at anvende det pågældende brændstof i
 køretøjerne Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 28 . marts 1997 af Frankrigs Conseil
 d'État i sagen Société Baxter, Société B. Braun Medical
 b ) undgå tankning til undertiden prohibitive priser i SA, Société Fresenius France og Société Anonyme des
 lande, hvor brændstoffet er for dyrt Laboratoires Bristol-Myers-Squibb mod den franske stat
 ( Sag C-254/97)
 c ) undgå vanskeligheder som følge af pligten til at ( 97/C 252/48 )
 ansøge myndighederne om tilbagebetaling af moms
 i de lande, hvor moms opkræves
 Ved beslutning truffet den 28 . marts 1997, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 14 . juli 1997, har Frankrigs
 d ) for så vidt det er muligt at udvælge servicestationer Conseil d'État i sagen Société Baxter, Société B. Braun
 for med olieselskaberne at kunne forhandle sig Medical SA, Société Fresenius France og Société Anonyme
 frem til de laveste priser? des Laboratoires Bristol-Myers-Squibb mod den franske
 stat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 (') EFT nr. L 105 af 23 . 4 . 1983 , s . 1 . anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 ( 2 ) EFT nr. L 123 af 17. 5 . 1988 , s . 2 . mål :
 1 ) Er artikel 52 og 58 i traktaten af 25 . marts 1957 om
 oprettelse af Det Europæiske Fællesskab til hinder for
 en national lovgivning, der efter at være blevet vedta
 get i 1996 for dette år indfører en ekstraordinær afgift
 med en sats på mellem 1,5 og 2% af omsætningen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut efter skat i den afgiftsopkrævende stat i perioden
 ning truffet den 4 . juli 1997 af Civilretten i Hillerød i 1 . januar til 31 . december 1995 for virksomheder, der
 sagen Dansk Metalarbejderforbund som mandatar for fremstiller og sælger medicinske specialiteter, på medi
 John Lauge m.fl. mod Lønmodtagernes Garantifond cinske specialiteter, der godtgøres af sygekasserne, og


text:
lægemidler, der er godkendt til anvendelse i institutio
 ( Sag C-250/97) ner inden for den offentlige sundhedssektor, således at
 ( 97/C 252/47 der i afgiftsgrundlaget kan ske fradrag for omkostnin
 ger, der er regnskabsført for samme periode, og som er
 omkostninger i forbindelse med forskningsvirksomhed
 alene i den afgiftsopkrævende stat ?
 Ved beslutning truffet den 4. juli 1997, indgået til Dom
 stolens justitskontor den 9. juli 1997, har Civilretten i Hil
 lerød i sagen Dansk Metalarbejderforbund som mandatar 2 ) Er artikel 95 i traktaten om oprettelse af Det Europæ
 for John Lauge m.fl . mod Lønmodtagernes Garantifond iske Fællesskab til hinder for en sådan lovgivning ?
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 3 ) Såfremt det ene eller det andet af de to foregående
 spørgsmål besvares benægtende, skal da dette fradrag i
 afgiftsgrundlaget for udgifter til forskningsvirksomhed,
 Omfatter begrebet » kollektive afskedigelser, der skyldes der er gennemført i den afgiftsopkrævende stat, anses
 standsning af en virksomheds aktiviteter som følge af en for støtte i henhold til artikel 92 i traktaten om opret
 retsafgørelse «, jf. artikel 3 , stk. 1 , andet afsnit, og telse af Det Europæiske Fællesskab ?
 artikel 4, stk. 4, i direktiv 75/ 129/EØF ('), som ændret ved
 direktiv 92/56/EØF (2 ), den situation, hvor de kollektive
 afskedigelser foretages samme dag, som arbejdsgiveren har


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/30
 Sag anlagt den 29. juni 2010 — Europa-Kommissionen mod Republikken Cypern
 (Sag C-340/10)
 ()
 2010/C 246/51
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved Georgios Zavvos og Donatella Recchia)
 Sagsøgt: Republikken Cypern
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at Domstolen fastslår, at
 —
 Republikken Cypern har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den ikke har opført området Paralimni-søen på listen over foreslåede lokaliteter af fællesskabsbetydning.
 —
 Republikken Cypern har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, som fortolket af Domstolen i sag C-117/03 og sag C-244/05 ved at have tolereret aktiviteter, som udgør en alvorlig risiko for Paralimni-søens økologiske kendetegn og ved ikke at have vedtaget de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger til sikring af opretholdelsen af bestanden af arten Natrix natrix cypriaca, som udgør Paralimni-søens og Xyliatos-digets økologiske interesse.
 —
 Republikken Cypern har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger til indførelse af en ordning med en streng beskyttelse af Natrix natrix cypriaca.
 —
 Republikken Cypern tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at Republikken Cypern har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter ved ikke i december 2009 at have opført hele området ved Paralimni-søen på den nationale foreslåede liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning. Republikken Cypern har ikke bestridt behovet for at udlægge Paralimni-søen blandt lokaliteterrne af fællesskabsbetydning. Ikke desto mindre er søen ikke blevet opført på den nationale liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning inden udløbet af den dato, som er fastsat i den begrundede udtalelse. Den 24. november 2009 meddelte Republikken Cypern Kommissionen, at Paralimni-søen officielt var opført i nettet »Natura 2000«, men søens vigtige nordlige bred blev ikke udlagt som lokalitet af fællesskabsbetydning. Den 24. april 2009 blev ændringen i lokalplanen for indsøen, som indebar en omdannelse af søens nordlige bred til byggezone, offentliggjort i Republikken Cyperns officielle tidende. Kommissionen er af den opfattelse, at ingen begrænsning overhovedet i udvidelsen af habitatområdet er berettiget, og at Republikken Cypern ved ikke at have opført hele området for Paralimni-søen på den nationale liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning, tilsidesatte artikel 4, stk. 1, i direktiv 92/43/EØF.
 Kommissionen finder desuden, at visse skadelige aktiviteter, der er blevet udøvet i området ved Paralimni-søen (navnlig den retsstridige vandindvinding, bygningsudviklingen, afholdelsen af motorcykelløb samt forekomsten af en skydebane) forringer og ødelægger habitatområdet for arterne, og at Republikken Cypern følgelig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/43/EØF, som fortolket i Domstolens praksis (i sag C-117/03 og sag C-244/05), idet den ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger til bevaring af arten Natrix natrix cyprica.
 Kommissionen er endvidere af den opfattelse, at aktiviteter såsom områdets bygningsudvikling og udstykningen af


text: byggegrunde på Paralimni-søens nordlige bred har haft til følge, at habitatområderne for de endemiske arter og deres bestand er blevet skadet. Republikken Cypern har derfor tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet den ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger til indførelse og gennemførelse af en streng beskyttelsesordning af vandsnogen Natrix natrix cypriaca gennem anvendelsen af sammenhængende og koordinerede foranstaltninger af forebyggende karakter.


text:
4.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 63/27
 Sag anlagt den 24. november 1999 af Paul Jestädt mod Sag anlagt den 26. november 1999 af Henkel KGaA mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær-
 De Europæiske for De Europæiske Fællesskaber ker, mønstre og modeller)
 (Sag T-332/99)
 (Sag T-335/99)
 (2000/C 63/53)
 (2000/C 63/54)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. november 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Fællesskaber af Paul Jestädt, Großenlüder (Forbundsrepublik- den 26. november 1999 anlagt sag mod Harmoniseringskon-
 ken Tyskland), ved advokat Rainer Seimetz, Wächtersbach toret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller)
 (Forbundsrepublikken Tyskland), og med valgt adresse hos af Henkel KGaA, Düsseldorf (Forbundsrepublikken Tyskland),
 advokat Francois Jacques, 51, rue Albert I, Luxembourg. ved advokaterne Holger Friedrich Wissel og Dr. Christian
 Osterrieth, advokatfirmaet Pünder, Volhard, Weber & Axter,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Düsseldorf (Forbundsrepublikken Tyskland), og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, Grand
 a) Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på Rue.
 67 522,36 DEM tillige med renter fra den 1. juli 1985.
 b) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Afgørelsen af 21. september 1999, som Tredje Appelkam-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter mer ved Harmoniseringskontoret for det Indre Marked har
 truffet i klagesag R 70/1999-3 vedrørende EF-varemærke-
 anmeldelse 716831, annulleres.
 Sagsøgeren er mælkeproducent i Tyskland. Han rejser krav om
 tilkendelse af en erstatning, fastsat på grundlag af nærmere
 bestemte erstatningssatser, som man retsstridigt undlod af 2. Harmoniseringskontoret for det Indre Marked tilpligtes at
 udbetale til ham i perioden fra den 1. juli 1985 til den 1. marts betale sagens omkostninger.
 1993. Han begrunder sit erstatningskrav med, at han ved
 udløbet af den periode, hvor han havde forpligtet sig til
 ikke-markedsføring for de af ham overtagede forpagtningsare-
 aler blev forhindret i at producere mælk, fordi der efter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fællesskabets bestemmelser om garanterede mælkemængder
 retsstridigt ikke blev taget hensyn til de såkaldte SLOM
 III-producenter. Ved opfyldelsen af dommen afsagt af De Det omtvistede mærke: tredimensionelt varemærke med
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i de forenede anvendelse af farverne hvid og rød
 sager T-195/94 og T-202/94 modtog sagsøgeren et tilbud om — anmeldelsesnr. 716381
 erstatning for perioden fra den 9. februar 1993. Yderligere
 erstatningskrav afviste EF-Kommissionen under henvisning til Vare eller tjenesteydelse: klasse 3, vaske- og opvaskemidler
 forældelsesfristen i artikel 43 i EF-statutten for Domstolen. i tabletform
 Under denne sag rejser sagsøgeren indsigelse mod beregningen Afgørelsen, der blev an- undersøgerens afslag på registre-
 af tidspunktet for begyndelsen af den periode, hvorfra sagsø- fægtet for appelkamme- ring
 geren har krav på erstatning. Han gør gældende, at han ikke ret:
 på et tidligere tidspunkt har haft mulighed for at rejse krav om
 erstatning, da dette ville være blevet afvist på daværende Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7, stk.
 tidspunkt. Først


text:
da Verwaltungsgericht Kassel havde truffet 1, litra b), i forordning (EF) nr.
 afgørelse i den af sagsøgeren anlagte sag, havde han grundlag 40/94
 for at antage, at han ville få tildelt en SLOM III-referencemæng-
 de. Efter at denne afgørelse var truffet, rejste han straks krav — magtfordrejning
 om erstatning. Det kan derfor ikke med rette gøres gældende — tilsidesættelse af formelle
 mod ham, at han ikke rejste kravet på et tidligere tidspunkt, forskrifter.
 eftersom der ikke på det tidspunkt var nogen som helst udsigt
 til, at han ville få medhold heri.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Périgueux (Frankrig) den 9. november 2009 — AG2R Prévoyance mod Beaudout Père et Fils SARL
 (Sag C-437/09)
 2010/C 24/48
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de grande instance de Périgueux
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: AG2R Prévoyance
 Sagsøgt: Beaudout Père et Fils SARL
 Præjudicielt spørgsmål
 Er opbygningen af en bestemmelse om obligatorisk tilslutning til en supplerende sundhedsordning som fastsat i artikel L 912-1 i den franske lov om social sikring, og det tillæg, der er gjort obligatorisk fra de offentlige myndigheders side på anmodning fra en bestemt branches repræsentative arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationer, og som foreskriver tilslutning til et enkelt organ, der er udpeget til at administrere en supplerende ordning for sundhedsydelser, uden mulighed for, at virksomhederne i den berørte sektor kan fritages for tilslutning, i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 81 EF og 82 EF, eller kan de føre til, at det udpegede organ indtager en dominerende stilling, der udgør misbrug?


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/42
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) den 30. november 2009 — Budějovický Budvar, národní podnik mod Anheuser-Busch, Inc.
 (Sag C-482/09)
 2010/C 24/72
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Budějovický Budvar, národní podnik
 Sagsøgt: Anheuser-Busch, Inc.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvad menes med »tålt« i artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 89/104/EØF (1), og herunder nærmere bestemt:
 a)
 Er »at tåle« et fællesskabsretligt begreb, eller kan den nationale retsinstans anvende nationale regler vedrørende passivitet (inklusive vedrørende frister eller længerevarende, redelig og sideløbende brug)?
 b)
 Hvis »at tåle« er et fællesskabsretligt begreb, kan en varemærkeindehaver da hævdes at have tålt en andens lange og veletablerede, redelige brug af et identisk varemærke, når han længe har kendt til brugen, men har været ude af stand til at forhindre den?
 c)
 Er det under alle omstændigheder nødvendigt, at varemærkeindehaverens varemærke er registreret, før han kan begynde at »tåle« en andens brug af i) et identisk eller ii) et til forveksling lignende mærke?
 2)
 Hvornår starter perioden på »fem på hinanden følgende år«, og særligt, kan den begynde (og i så fald kan den udløbe), inden indehaveren af det ældre varemærke opnår den faktiske registrering af sit mærke, og i bekræftende fald, hvilke betingelser er nødvendige for, at denne tidsperiode påbegyndes?
 3)
 Skal artikel 4, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 89/104/EØF anvendes således, at den gør det muligt for en indehaver af et ældre varemærke at vinde ret, selv hvor der har været en lang periode med redelig og sideløbende brug af to identiske mærker for varer af samme art, således at oprindelsesgarantien, der er knyttet til det ældre varemærke, ikke betyder, at mærket betegner varer fra indehaveren af det ældre mærke og intet andet, men i stedet betyder hans varer eller den anden brugers varer?
 (1) Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, EFT 1989 L 40, s. 1.


text:
22.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 68/28
 Rettens kendelse af 18. december 2015 — CompuGroup Medical mod KHIM — Schatteiner (SAM)
 (Sag T-850/14)
 ((Annullationssøgsmål - EF-varemærker - søgsmålsfrist - begyndelsestidspunkt - meddelelse af appelkammerets afgørelse på sagsøgerens repræsentants elektroniske konto ved Harmoniseringskontoret - for sent anlagt - ingen force majeure eller omstændigheder, som ikke kunne forudses - åbenbart afvisningsgrundlag))
 (2016/C 068/36)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: CompuGroup Medical AG (Koblenz, Tyskland) (ved advokat B. Dix)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved H. Kunz, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenienter ved Retten: Simon Schatteiner (Wien, Østrig) (ved advokaterne F. Schulz og H. Pernez)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. juli 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 818/2013-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Simon Schatteiner og CompuGroup Medical AG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 CompuGroup Medical AG betaler sagens omkostninger.


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/13
 Rettens dom af 19. januar 2016 — Mitsubishi Electric mod Kommissionen
 (Sag T-409/12) (1)
 ((Konkurrence - karteller - markedet for projekter angående gasisoleret koblingsanlæg - afgørelse truffet som følge af Rettens delvise annullation af den oprindelige beslutning - bøder - begrundelsespligt - princippet om god forvaltningsskik - ret til forsvar - ligebehandling - proportionalitet - fejlvurdering - udgangsbeløb - graden af bidrag til overtrædelsen - afskrækkelsesfaktor))
 (2016/C 078/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mitsubishi Electric Corp. (Tokyo, Japan) (ved solicitors R. Denton, J. Vyavaharkar, R. Browne, L. Philippou, M. Roald, J. Robinson og advokat K. Haegeman)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved N. Khan og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse C(2012) 4381 af 27. juni 2012 om ændring af Kommissionens beslutning K(2006) 6762 endelig af 24. januar 2007 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (nu artikel 101 TEUF) og EØS-aftalens artikel 53 i det omfang, hvor den var rettet til Mitsubishi Electric Corp. og Toshiba Corp. (sag COMP/39.966 — Gasisolerede koblingsanlæg — Bøder), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, og subsidiært en påstand om ændring af samme afgørelses artikel 1 med henblik på ophævelse eller i mangel heraf nedsættelse af størrelsen af den bøde, der blev pålagt sagsøgeren
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Mitsubishi Electric Corp. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 343 af 10.11.2012.


text:
19.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/8
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 27. marts 2014 — Ulrike Elfriede Grauel Rüffer mod Katerina Pokorná (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Bozen — Italien)
 (Sag C-322/13) (1)
 ((Unionsborgerskab - princippet om forbud mod forskelsbehandling - nationale bestemmelser om anvendelse af sprog i civilretlige sager))
 2014/C 151/10
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht Bozen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer
 Sagsøgt: Katerina Pokorná
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen — fortolkning af artikel 18 og 21 TEUF — ikke-forskelsbehandling og unionsborgerskab — sprogordning, der finder anvendelse i civilretlige sager — undtagelse til fordel for egne statsborgere — udvidelse af denne undtagelse til EU-statsborgere, der befinder sig i den samme situation som egne statsborgere
 Konklusion
 Artikel 18 TEUF og 21 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter retten til i civilretlige sager, der verserer for de retsinstanser i en medlemsstat, som er etableret i en territorial enhed, der er fastlagt af denne stat, at benytte et andet sprog end nævnte stats officielle sprog alene tilkommer statsborgere i denne stat, som har bopæl i samme territoriale enhed.
 (1) EUT C 226 af 3.8.2013.


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/10
 Appel iværksat den 22. september 2004 af Nippon Steel Corp. til prøvelse af dom afsagt den 8. juli 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-67/00, T-68/00, T-71/00 og T-78/00, JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. og Sumimoto Metal Industries Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-405/04 P)
 (2004/C 284/20)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. september 2004 iværksat appel af Nippon Steel Corp., Tokyo (Japan) ved lawyers J. F. Bellis og K. Van Hove, og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den 8. juli 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-67/00, T-68/00, T-71/00 og T-78/00, JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. og Sumimoto Metal Industries Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Dom af 8. juli 2004 afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i de forenede sager T-67/00, T-68/00, T-71/00 og T-78/00, JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp. og Sumimoto Metal Industries Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, for så vidt angår Nippon Steel Corporation.
 —
 Annullere Kommissionens beslutning af 8. december 1999 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 TEF (sag IV/E-1/35.860-B Seamless stålrør) for så vidt angår Nippon Steel Corporation.
 —
 Subsidiært, hvis appellanten alene får medhold for så vidt angår projektledningsrør, bestemmes den bøde, der er pålagt Nippon Steel Corporation at nedsættes med 2/3.
 —
 Kommissionen bærer alle sagsomkostningerne for Retten og Domstolen.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort gældende, at dommen afsagt af Retten i Første Instans skal ophæves af følgende grunde:
 a)
 Retten har begået en retlig fejl ved at anvende et forkert beviskrav i en sag, hvor appellanten har påvist, at Kommissionens påstand ikke er forenelig med appellantens kommercielle interesser, og at den derfor er irrationel.
 b)
 Retten har begået en retlig fejl ved at anvende et forkert beviskrav i en sag, hvor de fremlagte dokumentbeviser er tvetydige, og hvor appellanten har givet alternativ forklaring på den omtvistede adfærd.
 c)
 Retten har begået en retlig fejl ved at anvende et forkert beviskrav efter loven for så vidt angår den grad af bestyrkelse, der kræves for at støtte de anfægtede forklaringer, der er benyttet af Kommissionen som primært bevis, men som ikke er sandsynlige, meget tvetydige samt modsagt af andre beviser.
 d)
 Retten har begået en retlig fejl ved at fremsætte selvmodsigende og utilstrækkelige grunde for at konkludere, at hr. Bechers forklaring (en ansat fra Mannesmann) af 21. april 1997 kunne bestyrke de forklaringer, der blev afgivet af hr. Verluca, direktør i Vallourec Oil & Gas, den påståede overtrædelse vedrørende projektledningsrør.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/35
 Rettens dom af 2. marts 2010 — Arcelor mod Parlamentet og Rådet
 (Sag T-16/04) (1)
 (Miljø - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - annullationspåstand - sagsøgeren ikke umiddelbart og individuelt berørt - erstatningspåstand - formaliteten - tilstrækkeligt kvalificeret krænkelse af en højere retsregel, der tillægger borgerne rettigheder - ejendomsret - retten til fri erhvervsudøvelse - proportionalitet - ligebehandling - etableringsfrihed - retssikkerhed)
 2010/C 100/52
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Arcelor SA (Luxembourg, Luxembourg) (først ved avocats W. Deselaers, B. Meyring og B. Schmitt-Rady, derefter ved avocats W. Deselaers og B. Meyring)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet (først ved K. Bradley og M. Moore, derefter ved L. Visaggio og I. Anagnostopoulou, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (først ved B. Hoff-Nielsen og M. Bishop, derefter ved E. Karlsson og A. Westerhof Löfflerova, og derefter ved A. Westerhof Löfflerova og K. Michoel, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved U. Wölker, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 For det første delvis annullation af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EFT L 275, s. 32), og for det andet erstatning for de tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af vedtagelsen af de indførte bestemmelser
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Arcelor SA bærer sine egne omkostninger og betaler Parlamentets og Rådets omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 71 af 20.3.2004.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/55
 Sag anlagt den 22. november 2016 — For Tune mod EUIPO — Simplicity trade (opus AETERNATUM)
 (Sag T-815/16)
 (2017/C 014/65)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: For Tune sp. z o.o. (Warszawa, Polen) (ved advokat K. Popławska)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Simplicity trade GmbH (Oelde, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger/Indehaver af det omtvistede varemærke: For Tune sp. z o.o.
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelene »opus AETERNATUM« — registreringsansøgning nr. 11 024 296
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. september 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 152/2016-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/24
 Domstolens kendelse af 8. marts 2007 — Guido Strack mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-237/06 P) (1)
 (Appel - personalesag - afgørelse fra OLAF om at indstille efterforskningen - en tjenestemands anmeldelse af svigagtige forhold - den pågældende tjenestemands søgsmålskompetence)
 (2007/C 96/43)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Guido Strack (ved Rechtsanwalt L. Füllkrug)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Kraemer og C. Ladenburger, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 22. marts 2006 i sag T-4/05, Strack mod Kommissionen, hvorved Retten afviste et søgsmål, der vedrørte dels en påstand om annullation af OLAF's afgørelse om at indstille den efterforskning, der var iværksat som følge af sagsøgerens anmeldelse af svigagtige forhold, og af den afsluttende undersøgelsesrapport, dels en påstand om genoptagelse af nævnte efterforskning og udarbejdelse af en ny afsluttende undersøgelsesrapport — afgørelser, der kan være genstand for en appel — begrebet »akt, der indeholder et klagepunkt «i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber — forpligtelse til at henvise sagen til Retten for EU-personalesager
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Guido Strack betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 165 af 15.7.2006.


text:
27.1.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 28/21
 Sag anlagt den 22. november 2000 af Kommissionen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske se afsagt den 6. oktober 2000 af Tribunale amministrativo
 Republik regionale per la Lombardia i sagen Europetrol SpA mod
 Azienda Lombarda Edilizia Residenziale Milano (A.L.E.R.)
 og Orion Scrl
 (Sag C-431/00)
 (Sag C-432/00)
 (2001/C 28/40)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. no-
 (2001/C 28/41)
 vember 2000 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved António
 Caeiros, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægti-
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de
 la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. Ved kendelse afsagt den 6. oktober 2000, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 22. november 2000, har Tribunale
 amministrativo regionale per la Lombardia i sagen Europetrol
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: SpA mod Azienda Lombarda Edilizia Residenziale Milano
 (A.L.E.R.) og Orion Scrl forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat spørgsmål:
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 10,
 stk. 1, og artikel 249, stk. 3, samt artikel 24, nr. 1, i
 Rådets direktiv 96/82/EF (1) af 9. december 1996 om
 kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer,
 »Kan artikel 31 i Rådets direktiv 92/50 (1) af 18. juni 1992 om
 idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de
 samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 tjenesteydelsesaftaler, med særligt henblik på stk. 1, litra c), i
 for at efterkomme nævnte direktiv.
 nævnte artikel fortolkes således, at de kompetente nationale
 domstole har pligt til at beskytte Unionens borgere, hvis
 rettigheder er blevet krænket ved EF-stridige retsakter, hvorved
 — Subsidiært: Det fastslås, at Den Portugisiske Republik der navnlig henses til rekvisittet undladt anvendelse, jf. artikel 5
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til samme i den nationale lov nr. 2248 af 20.3.1865, også i relation til
 bestemmelser, idet den ikke omgående har givet Kommis- klausuler i udbud, som strider mod EF-retten, men som ikke er
 sionen meddelelse om sådanne foranstaltninger. blevet anfægtet inden for korte søgsmålsfrister i de nationale
 retsplejeregler, således at EF-retten kan anvendes ex officio
 overalt, hvor det kan konstateres, dels at anvendelsen af EF-
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens retten hindres alvorligt eller i hvert fald vanskeliggøres, dels
 omkostninger. hvor der består en offentlig interesse af EF-retlig eller national
 karakter til berettigelse af en sådan anvendelse ex officio«, og
 »om den samme konklusion kan udledes af traktatens artikel 6,
 stk. 2, der — ved at kodificere kravet om, at Unionen skal
 respektere de grundlæggende rettigheder, således som de
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af
 menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder —
 har overtaget princippet om effektiv domstolsbeskyttelse som
 fastslået i nævnte konventions artikel 6 og 13«.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de i
 sag C-407/00 (2) anførte; fristen for gennemførelse af direktivet


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/20
 Sag anlagt den 6. august 2007 — Korsch mod KHIM (PharmaCheck)
 (Sag T-296/07)
 (2007/C 235/37)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Korsch AG (Berlin, Tyskland) (ved Rechtsanwalt J. Grzam)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. juni 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 358/2007-4) for ordmærke nr. 5 310 214 »PharmaCheck« annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med klagesagen og sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PharmaCheck« for varer i klasse 9 (ansøgning nr. 5 310 214)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 (1).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/15
 Sag anlagt den 18. juli 2013 — Rådet for Den Europæiske Union mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-409/13)
 2013/C 274/27
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Maganza, A. de Gregorio Merino og I. Gurov, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 8. maj 2013, hvorved denne besluttede at trække sit forslag til Europa-Parlamentets og Rådets forordning om generelle bestemmelser for makrofinansiel bistand til tredjelande tilbage, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Rådet har anført tre anbringender til støtte for sit søgsmål om annullation af Kommissionens afgørelse om at trække et forslag til forordning tilbage på et sent tidspunkt ved førstebehandlingen under den almindelige lovgivningsprocedure.
 For det første har Rådet gjort gældende, at tilbagetrækningen af forslaget til forordning udgør en alvorlig tilsidesættelse af princippet om tildeling af beføjelser, der fremgår af artikel 13, stk. 2, TEU, samt af princippet om institutionel ligevægt. Ifølge Rådet er der ingen traktatbestemmelse, der udtrykkeligt tillægger Kommissionen et generelt prærogativ til at trække et forslag, som den har forelagt for unionslovgiver, tilbage. Rådet anfægter ganske vist ikke den omstændighed, at der foreligger en sådan beføjelse til tilbagetrækning på grundlag af artikel 293, stk. 2, TEUF, men Kommissionen kan ikke udøve denne beføjelse på skønsmæssig eller urimelig måde. Rådet er af den opfattelse, at tilbagetrækningen af et sådant forslag på et meget fremskredent tidspunkt under lovgivningsproceduren svarer til at tildele Kommissionen en form for vetoret over for medlovgiverne i Unionen. Derved bliver Kommissionen placeret på samme niveau som sidstnævnte, hvilket fører til en fordrejning af den almindelige lovgivningsprocedure, der er fastsat i artikel 294 TEUF, overskrider Kommissionens kompetence til lovgivningsinitiativ, der er fastsat i artikel 293, stk. 2, TEUF, og fratager Rådets ændringsret, der er fastsat i artikel 293, stk. 1, TEUF, dens effektive virkning. Ifølge Rådet er en sådan udøvelse af tilbagetrækningsbeføjelsen endvidere i strid med artikel 10, stk. 1 og 2, TEUF, da Kommissionen ikke længere er en institution med udøvende funktion, men deltager i lovgivningsprocessen på samme niveau som de institutioner, der er demokratisk legitimerede dertil.
 For det andet udgør tilbagetrækningen af forslaget til forordning endvidere en tilsidesættelse af princippet om loyalt samarbejde, som omhandlet i artikel 13, stk. 2, TEU. Dels gør Rådet gældende, at tilbagetrækningen af forslaget til forordning er sket meget sent. Efter adskillige trepartsmøder under førstebehandlingen (»triloger«) trak Kommissionen alligevel sit forslag til forordning tilbage på den dag, hvor Parlamentet og Rådet skulle parafere det kompromis, som de var nået frem til. Dels foreholder Rådet Kommissionen, at denne ikke udtømte alle de processuelle muligheder i Rådets forretningsorden, før den trak forslaget tilbage.
 Endelig gør Rådet gældende, at den anfægtede tilbagetrækningsakt ikke overholder de krav til begrundelse af retsakter, der dog er fastsat i artikel 296, stk. 2, TEUF. Rådet foreholder Kommissionen, at denne ikke har tilført sin afgørelse om tilbagetrækning nogen forklaring, og at den ikke har foretaget nogen offentliggørelse af denne afgørelse.


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/15
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 22. februar 2016 — Confederación Sindical ELA og Juan Manuel Martínez Sánchez mod Aquarbe S.A.U. og Consorcio de Aguas de Busturialdea (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Spanien)
 (Sag C-118/15) (1)
 (2016/C 200/21)
 Processprog: spansk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 171 af 26.5.2015.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Kehl (Tyskland) den 7. januar 2016 — straffesag mod A
 (Sag C-9/16)
 (2016/C 136/13)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Kehl
 Tiltalt i straffesagen
 A
 Anden part i sagen: Staatsanwaltschaft Offenburg
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 67, stk. 2, TEUF og artikel 20 og 21 i forordning nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (1) eller Den Europæiske Unions øvrige regler fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning, som giver politimyndighederne i den pågældende medlemsstat beføjelse til at fastslå enhver persons identitet uafhængigt af dennes adfærd og af, om der foreligger særlige omstændigheder, i en zone i en afstand af 30 km fra denne medlemsstats landegrænse til stater, som er parter i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 (Schengen-konventionen) (2) med henblik på at forhindre eller standse ulovlig indrejse til denne medlemsstats område, eller på at forebygge bestemte forbrydelser, som er rettet mod sikkerheden ved grænsen eller mod udførelse af grænsebevogtning, eller som begås i forbindelse med grænseovergang, uden at der i henhold til Schengen-grænsekodeksens artikel 23 ff. midlertidigt er genindført grænsekontrol ved de pågældende indre grænser?
 2)
 Skal artikel 67, stk. 2, TEUF samt artikel 20 og 21 i forordning nr. 562/2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) eller Den Europæiske Unions øvrige regler fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning, som giver politimyndighederne i den pågældende medlemsstat beføjelse til, i tog og på baneanlæggene tilhørende jernbanerne i denne medlemsstat, kortvarigt at standse enhver person, udspørge denne og kræve at få udleveret medbragte identitetspapirer eller rejsedokumenter til kontrol og at undersøge medbragte ting med henblik på at forhindre eller standse ulovlig indrejse til denne medlemsstats område, for så vidt som det ud fra kendskab til forholdene eller grænsepolitiets erfaringer må antages, at disse tog eller baneanlæg benyttes til ulovlig indrejse, og at indrejsen sker fra en stat, som er part i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 (Schengen-konventionen), uden at der i henhold til Schengen-grænsekodeksens artikel 23 ff. midlertidigt er genindført grænsekontrol ved de pågældende indre grænser?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15.3.2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks), (EUT L 105, s. 1).
 (2) Konvention om gennemførelse af Schengenaftalen af 14.6.1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser af 19.6.1990, (EFT L 239, s. 19).


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/22
 Sag anlagt den 25. maj 2004 af Lancôme Parfums og Beauté & Cie mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-185/04)
 (2004/C 217/40)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. maj 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Lancôme Parfums et Beauté & Cie, Paris, ved avocat Muriel Antoine-Lalance.
 Den anden part i sagen for Fjerde Appelkammer var Jacqueline Baudon.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 11. marts 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0039/2002-4) vedrørende indsigelsesproceduren mellem Lancôme Parfums et Beauté & Cie og Jacqueline Baudon annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt:
 Ordmærket AROMACOSMETIQUE — ansøgning nr. 866.335 for varer i klasse 3 (kosmetiske præparater, skønheds- og makeuppræparater).
 Indehaver af varemærket, der begæres erklæret ugyldigt:
 Sagsøgeren.
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt:
 Jacqueline Baudon, indehaver af de franske ordmærker »AROMACOSMETIQUE«, nr. 92/408 786, for tjenesteydelser i klasse 42, og nr. 98/739 256, for varer i klasse 3 og 5.
 Annullationsafdelingens afgørelse:
 Annullation af EF-varemærket AROMACOSMETIQUE på grund af risiko for forveksling med det ældre nationale mærke nr. 98/739 256.
 Appelkammerets afgørelse:
 Klagen afslås.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 61, 62, 73 og 79 i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, og af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 6, stk. 1, i den europæiske menneskerettighedskonvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.


text:
18.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/7
 Fürstliches Obergerichts anmodning af 20. december 2016 om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen i sagen Pascal Nobile mod DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG
 (Sag E-21/16)
 (2017/C 155/05)
 Fürstliches Obergericht (appeldomstolen) har ved skrivelse af 20. december 2016, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 20. december 2016, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse i sagen Pascal Nobile mod DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG angående følgende spørgsmål:
 1.
 Er artikel 201, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/138/EF af 25. november 2009 om adgang til og udøvelse af forsikrings- og genforsikringsvirksomhed (Solvens II) til hinder for indgåelse af en kontrakt mellem en retshjælpsforsikring og en forsikret person, hvorved den forsikrede forsømmer sine pligter, og forsikringsselskabet dermed fritages fra sine forpligtelser, hvis den forsikrede bemyndiger en advokat til at varetage sine interesser uden retshjælpsforsikringens samtykke på et tidspunkt, hvor den forsikrede i overensstemmelse med aftalen om retshjælpsforsikring har ret til at fremsætte krav?
 2.
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende: Hvornår i en retssag indledes en sag, der behandles retsligt eller administrativt, jf. artikel 201, stk. 1, litra a), i direktiv 2009/138/EF, dvs. hvornår må den forsikrede selv vælge sin advokat? Afhænger tidspunktet udelukkende af, hvornår retssagen formelt indledes (når sagen anlægges ved domstolen), eller indgår tidligere forhold i bedømmelsen og i så fald hvilke?
 3.
 Såfremt spørgsmål 1 og 2 besvares efter den 16. januar 2017:
 a)
 Er loyalitetsprincippet i EØS-aftalens artikel 3 under alle omstændigheder til hinder for, at de nationale domstole kan rejse tvivl om gyldigheden af EFTA-Domstolens afgørelser?
 b)
 Såfremt spørgsmål 3a besvares benægtende: Under hvilke forhold kan de nationale domstole rejse tvivl om gyldigheden af EFTA-Domstolens afgørelser uden dermed at tilsidesætte loyalitetsprincippet i EØS-aftalens artikel 3?


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/53
 Sag anlagt den 19. januar 2009 — Menghi mod ENISA
 (Sag F-2/09)
 (2009/C 55/97)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Achille Menghi (Cagliari, Italien) (ved avocat L. Defalque)
 Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om ikke at bekræfte sagsøgerens kontrakt efter prøvetidens udløb, samt påstand om erstatning for økonomisk og ikke-økonomisk skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 3. oktober 2008 om afslag på sagsøgerens klage over ansættelsesmyndighedens afgørelse af 14. marts 2008 om ikke at bekræfte hans kontrakt.
 —
 Følgelig annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 14. marts 2008 om ikke at bekræfte sagsøgerens kontrakt.
 —
 Ansættelsesmyndigheden tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning for den økonomiske skade, han har lidt ved den manglende bekræftelse af hans ansættelseskontrakt på tre år, den økonomiske skade, han har lidt som følge af lægeudgifter, han har måttet afholde, og den ikke-økonomiske skade han har lidt som følge af psykisk chikane.
 —
 Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/29
 Sag anlagt den 28. februar 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-119/06)
 (2006/C 131/53)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis, som befuldmægtiget, og avvocato M. Mollica)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/50/EØF (1) af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, og særligt dets artikel 11, 15 og 17, eftersom regionen Toscana og samme regions Aziende Sanitarie har indgået en regional rammeaftale af 11. oktober 1999 om udførelsen af medicinsk transport med Confederazione delle Misericordie d'Italia, den toscanske afdeling af ANPAS — det regionale toscanske udvalg og CRI (italiensk Røde Kors) — herefter har forlænget denne rammeaftale ved aftaleprotokol af 28. marts 2003 og endeligt i april 2004 på baggrund af den regionale beslutning nr. 379 af 19. april 2004 har indgået en ny rammeaftale, der, idet den fortsætter forholdet til de ovennævnte sammenslutninger, tildeler dem driften af de pågældende tjenesteydelser for perioden fra januar 2004 til december 2008.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen gør gældende, at ovennævnte aftaler om tildelingen af omtvistede tjenesteydelser udgør offentlige tjenesteydelsesaftaler, hvis tildeling er sket under tilsidesættelse af fællesskabsretlige regler om offentlige kontrakter, idet den er udført direkte og uden nogen form for udbud.
 (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.


text:
12.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 337/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 21. juli 2015 — Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie mod ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce
 (Sag C-393/15)
 (2015/C 337/07)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Kassationsappellant: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
 Kassationsindstævnt: ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 168 og artikel 169, litra a), i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem til hinder for — i tilfældet med et forretningssted, som er momsregistreret i en medlemsstat, og som hovedsageligt udfører interne transaktioner for sit moderselskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat, og sporadisk også udfører afgiftspligtige transaktioner i den medlemsstat, hvor dette forretningssted selv er registreret — at den afgiftspligtige person kan fradrage indgående moms i den medlemsstat, hvor forretningsstedet er registreret, selv om denne afgift er knyttet til transaktioner, som udføres af moderselskabet i en anden medlemsstat?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/35
 Appel iværksat den 17. december 2008 af Le Carbone Lorraine til prøvelse af dom afsagt den 8. oktober 2008 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-73/04, Carbone Lorraine mod Kommissionen
 (Sag C-554/08 P)
 (2009/C 44/59)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Le Carbone Lorraine (ved advokaterne A. Winckler og H. Kanellopoulos)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Delvis ophævelse i henhold til artikel 225, stk. 1, EF og artikel 61 i statutten for Domstolen af dom afsagt af Retten den 8. oktober 2008 i sag T-73/04, Carbone Lorraine mod Kommissionen.
 —
 Der gives Le Carbone Lorraine medhold i de påstande, som virksomheden har nedlagt i første instans, og som følge heraf nedsættes i henhold til artikel 229 EF, artikel 61 i statutten for Domstolen og artikel 17 i Rådets forordning nr. 17/62 (1), nu artikel 31 i Rådets forordning nr. 1/2003 (2) den bøde, som Kommissionen pålagde Carbone Lorraine ved beslutning af 3. december 2003 i sag C.38.359 — elektriske og mekaniske kul- og grafitprodukter (3).
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør fire anbringender gældende til støtte for appellen.
 Med det første anbringende gør appellanten gældende, at Retten har tilsidesat princippet om straffens personalitet, for så vidt som den fastslog, at Kommissionen ikke var forpligtet til at foretage en separat gennemgang af overtrædelsens enkelte dele, eftersom der forelå en enkelt overtrædelse og en samlet strategi, som samtlige kartellets medlemmer deltog i. En sådan samlet gennemgang af overtrædelsen fører i mangel af en afgrænsning af markederne for de relevante produkter eller kategorier af produkter til, at bødens størrelse fastsættes uden forbindelse til den overtrædelse, der reelt er begået af hvert enkelt kartelmedlem.
 Med det andet anbringende gør det selskab, der har iværksat appel, gældende, at Retten foretog en urigtig gengivelse af Kommissionens beslutning, idet den lagde til grund, at Kommissionen havde taget kartellets konkrete indvirkning på det relevante marked i betragtning ved fastsættelsen af bødens størrelse, selvom Kommissionen både i sin beslutning af 3. december 2003 og i det for Retten afholdte retsmøde havde vurderet, at denne indvirkning ikke kunne måles med nøjagtighed. Overtrædelsen var udelukkende på grund af sin karakter og geografiske udstrækning blevet bedømt som »meget alvorlig«.
 Med det tredje anbringende gør appellanten gældende, at Retten har tilsidesat ligebehandlingsprincippet, idet den har godtaget Kommissionens afslag på appellantens anmodning om en yderligere nedsættelse af bøden i henhold til bødefritagelsesmeddelelsen, selvom en sådan nedsættelse var blevet tildelt to andre selskaber, der var konkurrenter til appellanten. Appellantens nære og vedholdende samarbejde under proceduren er således ikke blevet taget tilstrækkeligt i betragtning og belønnet af Retten.
 Med det fjerde og sidste anbringende kritiserer Carbone Lorraine endelig, at Retten tilsidesatte proportionalitets- og ligebehandlingsprincippet, da den fastslog, at appellanten ikke kunne tilkendes en nedsættelse af bøden som følge af selskabets alvorlige økonomiske vanskeligheder, selvom det blev lagt til grund, at den samme omstændighed udgjorde et


text:
tilstrækkeligt grundlag for at nedsætte den bøde, som var blevet pålagt et andet konkurrerende selskab.
 (1) Rådets forordning nr. 17 af 6.2.1962, Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikler 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (3) EUT 2004 L 125, s. 45.


text:
3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/15
 Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantiesek- 2. Skal de i artikel 4, stk. 3, i direktiv 69/335/EØF omhandle-
 tionen, i 1995 (meddelt under nummer K(1999) 209) (1), de dispositioner anses for omfattet af forbuddet i direktivets
 annulleres, for så vidt som et delbeløb på 833 895,82 DEM artikel 10, hvorefter det er forbudt at opkræve ikke alene
 i henhold til beslutningens artikel 2 ikke skal dækkes af kapitaltilførselsafgift, men også skatter og afgifter af enhver
 EUGFL, men betales af Forbundsrepublikken Tyskland som art i anledning af de nævnte dispositioner, navnlig i form
 følge af »overskridelse af betalingsfrister«. af skat fremfor afgift?
 • Sagsøgte tilpligtes at bære sagens omkostninger. 3. Skal artikel 10 og artikel 12, stk. 1; litra e), i samme
 direktiv fortolkes således, at de er til hinder for, at de
 gebyrer, der skal erlægges for (lovpligtig) indførsel af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter kapitalforhøjelser i det nationale register over juridiske
 personer, beregnes på grundlag af det beløb, hvormed
 — Manglende hjemmel til fradrag af et beløb på selskabskapitalen forhøjes?
 2 237 238,60 DEM på budgetkonto B01-2122-007, idet
 der under hensyn til et resttilgodehavende fra 1994 på 4. Kan det forhold, at gebyrerne varierer, anses for at afhænge
 2 447 802,54 DEM og til de tyske myndigheders i øvrigt af omkostningerne ved den præsterede ydelse?
 korrekte beregning fremkommer et beløb på
 1 403 342,78 DEM. Kommissionen har ikke eller ikke i
 tilstrækkelig grad taget hensyn til ordningen med resttilgo- 5. Omfatter omkostningerne vederlag til tjenestemænd, be-
 dehavender i dens arbejdsdokument VT/5458/93, 4. udg., fuldmægtigede eller andre offentligt ansatte, udgifter til
 af 30. september 1994, i förbindelse med afslutninger af mindre vigtige opgaver, som udføres gratis, og en del af de
 regnskaberne for 1995. generelle udgifter (leje af lokaler, computere og kommuni-
 kationsudstyr, elektricitet, vand og lignende), der kan
 tilregnes registeringsvirksomhed?
 — Venire contra factum proprium, princippet om beskyttelse
 af den berettigede forventning: Kommissionen modsiger
 sig selv i forhold til holdningen i forbindelse med afslutnin- 6. Er det tilladt, under hensyn til de ovennævnte artikler i det
 gen af regnskabet for 1994, hvori den anerkendte et nævnte direktiv, at betrage disse varierende afgiftsbeløb,
 oprindeligt omtvistet beløb som rettidigt udbetalt. Det der følger af kapitalforhøjelser, som et udtryk for standardi-
 heraf følgende ubenyttede resttilgodehavende kan den ikke serede og derfor tilladte afgifter?
 lade ude af betragtning ved regnskabsafslutningen for
 1995.
 7. Er det tilladt, når henses til de samme bestemmelser i
 direktivet, at der opkræves noget gebyr, som overstiger
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til EF- omkostningerne ved tjenesteydelsen? I bekræftende fald, i
 traktatens artikel 190. hvilket omfang? Såfremt det beløb, hvormed gebyret
 overstiger omkostningerne klart er urimeligt, kan gebyrer-
 nes beløb da nedsættes på et rimeligt grundlag?
 (1) EFT L 61 af 10.3.1999, s. 37.
 (1) Rådets direktiv 69/335/EØF af 17.7.1969 om kapitaltilførselafgif-
 ter, EFT 1969 II, s. 405.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 17. marts 1999 af Supremo Tribunal Admini-
 strativo, 2a Secção, i sagen IGI-Investimentos Imobiliáros,


text:
SA, mod Fazenda Pública
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 (Sag C-134/99) se afsagt den 24. februar 1999 af Bundessozialgericht i
 sagen Ursula Elsen mod Bundesversicherungsanstalt für
 (1999/C 188/34) Angestellte
 Ved dom afsagt den 17. marts 1999, indgået til Domstolens (Sag C-135/99)
 Justitskontor den 19. april 1999, har Supremo Tribunal
 Administrativo, 2a Secção, i sagen IGI-Investimentos Imobili-
 (1999/C 188/35)
 áros, SA, mod Fazenda Pública forelagt De Europæiske Fælles-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål: Ved kendelse afsagt den 24. februar 1999, indgået til Domstol-
 ens Justitskantor den 19. april 1999, har Bundessozialgericht
 1. Kan artikel 10 og 12 i Rådets direktiv 69/335/EØF (1) i sagen Ursula Elsen mod Bundesversicherungsanstalt für
 påberåbes af en borger i forhold til staten, selv om Angestellte forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 direktivet ikke er blevet gennemført i national ret? anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:


text:
11.8.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 227/23
 Sag anlagt den 5. maj 2001 af Michael Cwik mod Kommis- Sag anlagt den 14. maj 2001 af Claudia Oberhauser
 sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-103/01)
 (Sag T-104/01)
 (2001/C 227/44)
 (2001/C 227/45)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (Processproget afgøres i henhold til procesreglementets artikel 131,
 den 5. maj 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De stk. 2 — det i stævningen anvendte sprog: tysk)
 Europæiske Fællesskaber af Michael Cwik, Tervuren (Belgien),
 ved advokat Nicolas Lhöest, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 14. maj 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Claudia
 Oberhauser, München (Tyskland), ved Rechtsanwalt
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 13. juni 2000
 Dr. Markus Graf. Den anden part i sagen for appelkammeret
 om at forflytte sagsøgeren fra enheden: »Information,
 Petit Liberto S.A., Gerona (Spanien).
 publikationer og økonomisk dokumentation«, der er
 blevet til »Information: EURO og ØMU« (GD ECFIN-
 04) til enheden: »Almindelig koordinering. Personale og Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 administration«, der i marts 2000 er blevet til »Koordine-
 ring, personale, information og administration« (GD — Afgørelsen af 28. februar 2001 i klagesag R 757/1999-2
 ECFIN-01). fra Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.
 — Annullation, i det omfang det er nødvendigt, af Kommis-
 sionens afgørelse, hvori sagsøgerens klage af 26. septem- — Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær-
 ber 2000 implicit afvises. ker og Design) bærer omkostningerne ved denne sag,
 — Kommissionen tilpligtes at betale 25 000 EUR for ikke- og intervenienten bærer omkostningerne ved sagens
 økonomisk skade. behandling ved Harmoniseringskontoret.
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens om-
 kostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 ger:
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ved ikke at have
 besvaret sagsøgerens klage over dennes forflyttelse ikke har
 opfyldt sin pligt til at begrunde enhver afgørelse, der indebærer Det ansøgte EF-vare- Ordmærket »Fifties« for varer i
 et klagepunkt, jf. vedtægtens artikel 25, stk. 2. Sagsøgeren mærke: klasse 25 (beklædningsgenstande
 indbefatter desuden magtfordrejning. Ifølge sagsøgeren har af jeansstof) — ansøgning
 Kommissionen for at isolere og chikanere sagsøgeren psykolo- nr. 490003
 gisk udøvet et egentligt pres på denne ved at forhindre ham i
 adgangen til de nødvendige informationer for at udføre Indehaver af det under Petit Liberto, S.A.
 sine informations- og kommunikationsopgaver. Sagsøgeren indsigelses-proceduren
 understreger desuden, at der er en mangel på overensstemmel- påberåbte varemærke:
 se mellem hans funktioner som økonomisk og monetær
 specialist og den stilling, som han er tildelt efter sin forflyttelse Det påberåbte varemær- Det registrerede spanske ord/fi-
 til enheden ECFIN-01. Sagsøgeren gør endelig gældende, at ke: gurmærke »miss fifties«
 Kommissionen i forbindelse med, at den har truffet afgørelse (nr. 1.723.310) for varer i klas-
 om hans situation ikke har respekteret bistandspligten ved


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/44
 Sag anlagt den 9. december 2014 — Gervais Danone mod KHIM — San Miguel (B’lue)
 (Sag T-803/14)
 (2015/C 034/52)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Compagnie Gervais Danone (Paris, Frankrig) (ved advokat A. Lakits)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: San Miguel, Fábricas de Cerveza y Malta, SA (Barcelona, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Compagnie Gervais Danone
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »B’lue« — EF-varemærkeregistrering nr. 1 0 5 49 509
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 30. september 2014 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1382/2013-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten og San Miguel, Fábricas de Cerveza y Malta, SA tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Harmoniseringskontoret.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/51
 Sag anlagt den 28. maj 2010 — Cross Czech mod Kommissionen
 (Sag T-252/10)
 ()
 2010/C 209/76
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cross Czech a.s. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved lawyer T. Schollaert)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning nr. INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 af 12. marts 2010.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med sit søgsmål har sagsøgeren i henhold til artikel 263 TEUF nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning nr. INFSO-02/FD/GVC/Isc D(2010) 208676 af 12. marts 2010, reference nr. 09-BA74-006, der er et brev, som bekræfter konklusionerne i revisionsrapport B74-06 vedrørende en revision af regnskaberne for perioden fra den 1. februar 2005 til den 30. april 2008 for projekterne eMapps.com, CEEC IST NET og TRANSFER EAST, som blev gennemført i forbindelse med EU’s sjette rammeprogram for forskning og teknologisk udvikling (2002-2006).
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremsat følgende anbringender:
 Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af Traktaten eller af retsregler vedrørende dens gennemførelse, idet den:
 —
 er baseret på fejlagtig og utilstrækkelig sagsoplysning fra Kommissionens side
 —
 afspejler den urigtige anvendelse af kontakterne vedrørende de pågældende projekter — navnlig for så vidt angår konklusionen om, at sagsøgeren misligholdte disse kontrakter
 —
 er baseret på et åbenbart urigtigt skøn af de faktiske omstændigheder, der er forbundet med den påståede misligholdelse af kontrakterne i forbindelse med disse projekter, hvilket udgør en tilsidesættelse af de nødvendige retlige normer og dermed til en urigtig retsanvendelse
 —
 er baseret på utilstrækkelige begrundelser og
 —
 udgør et brud på sagsøgerens processuelle rettigheder i den sag, der gik forud for udstedelsen af den anfægtede beslutning, og en tilsidesættelse af princippet om påpasselighed.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/21
 Rettens kendelse af 9. september 2013 — Altadis mod Kommissionen
 (Sag T-400/11) (1)
 (Annullationssøgsmål - statsstøtte - støtteordning, der muliggør skattemæssig afskrivning af finansiel goodwill i forbindelse med erhvervelse af kapitalandele i udenlandske virksomheder - afgørelse, der erklærer støtteordningen uforenelig med det indre marked og ikke foreskriver tilbagesøgning af støtten - retsakt, der omfatter gennemførelsesforanstaltninger - ikke individuelt berørt - tilbagebetalingspligt foreligger ikke - afvisning)
 2013/C 336/43
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Altadis SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan og R. Calvo Salinero)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal, C. Urraca Caviedes og P. Němečková, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse 2011/282/EU af 12. januar 2011 om skattemæssig afskrivning af finansiel goodwill i forbindelse med erhvervelse af kapitalandele i udenlandske virksomheder nr. C-45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), som Spanien har gennemført (EUT L 135, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Altadis SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
24.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/8
 Rettens dom af 9. juli 2013 — Arango Jaramillo m.fl. mod EIB
 (Sag T-234/11 P) (1)
 (Appel - personalesag - ansatte i EIB - fornyet prøvelse af Rettens dom - afvisning af søgsmålet i første instans - pensioner - forhøjelse af bidraget til pensionsordningen - søgsmålsfrist - rimelig frist)
 2013/C 245/10
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxembourg, Luxembourg) og de andre 34 sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til dommen (ved advokaterne B. Cortese og C. Cortese)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Investeringsbank (EIB) (ved Gómez de la Cruz og T. Gilliams, som befuldmægtigede, bistået af advokat P.-E. Partsch)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten for EU-personalesager (Første Afdeling) den 4. februar 2011 i sag F-34/10, Arango Jaramillo m.fl. mod EIB, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne kendelse.
 Konklusion
 1)
 Kendelsen afsagt af EU-Personaleretten (Første Afdeling) den 4. februar 2011, Arango Jaramillo m.fl. mod EIB, ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 211 af 16.7.2011.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Antwerpen (Belgien) den 26. juni 2009 — G.A. Dijkman og M.A. Dijkman-Lavaleije mod Belgische Staat
 (Sag C-233/09)
 2009/C 220/38
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: G.A. Dijkman og M.A. Dijkman-Lavaleije
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielt spørgsmål
 Foreligger der en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 56, stk. 1, derved, at i Belgien bosatte personer, der investerer eller foretager pengeanbringelser i udlandet, eksempelvis i Nederlandene, og som vil undgå at betale den supplerende kommunale afgift omhandlet i artikel 465 i WIB92, er nødt til at benytte en belgisk mellemmand ved udbetaling af udenlandsk kapitalindkomst, hvorimod i Belgien bosatte personer, der investerer eller foretager pengeanbringelser i Belgien, altid er omfattet af reglerne om betaling af kildeskat med frigørende virkning, jf. ordningen efter artikel 313 i WIB92, hvorved de undgår at betale den supplerende kommunale afgift efter artikel 465 i WIB92, idet den skyldige skat af kapitalindkomst allerede er blevet indeholdt ved kilden?


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/35
 Rettens kendelse af 14. juli 2010 — Deutsche Post mod Kommissionen
 (Sag T-570/08) (1)
 (Annullationssøgsmål - statsstøtte - pålæg om at meddele oplysninger - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - afvisning)
 2010/C 234/63
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Post AG (Bonn, Tyskland) (ved avocats J. Sedemund og T. Lübbig)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Martenczuk, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af 30. oktober 2008 vedrørende pålæg om at meddele oplysninger i sagen om statsstøtte til Deutsche Post AG (C 36/2007 (ex NN 25/2007)).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Deutsche Post AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 7.3.2009.


text:
6.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/31
 Sag anlagt den 5. august 2004 af Citicorp mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-325/04)
 (2004/C 273/61)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 5. august 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Citicorp, New York (USA), ved lawyers Dr. V. von Bomhard, Dr. A. Renck, Dr. C. Schulte og Dr. A. Pohlmann. Den anden part i sagen for appelkammeret var Link Interchange Network Ltd.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 18. maj 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R0789/2002-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Citicorp.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket »Worldlink« (ansøgning nr. 111880).
 Varer og tjenesteydelser:
 Klasse 9, 16 og 36.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Link Interchange Network Ltd.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Det nationale ord- og figurmærke »LINK« for tjenesteydelser i klasse 36 (bankydelser i form af udbetaling af kontanter, overførsel af penge og betalingsydelser, ydelser i form af finansiel information).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 EF-varemærkeansøgningen afslås for tjenesteydelser inden for finansiel virksomhed og valutarisk virksomhed, der henhører under klasse 36.
 Appelkammerets afgørelse:
 Klagen afslås.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 73 og 74 i forordning nr. 40/94 (1) og af samme forordnings artikel 8, stk. 1, litra b). forordning.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. juni 2008 — Gabel Industria Tessile mod KHIM — Creaciones Garel (GABEL)
 (Sag T-85/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om GABEL som EF-ordmærke - det ældre EF-figurmærke GAREL - delvist afslag på registrering - omfanget af den undersøgelse, der skal foretages af appelkammeret - pligt til at træffe afgørelse om klagen i sin helhed - artikel 62, stk. 1, i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 183/40)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Gabel Industria Tessile (Rovellasca, Italien) (ved avvocato A. Petruzzelli)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Montalto og L. Rampini, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Creaciones Garel, SA (Logroño, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. januar 2007 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 960/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Creaciones Garel, SA og Gabel Industria Tessile SpA.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 25. januar 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 960/2006-2) annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Gabel Industria Tessile SpA og Harmoniseringskontoret bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 117 af 26.5.2007.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/56
 Sag anlagt den 11. april 2016 — Spliethoff’s Bevrachtingskantoor mod Kommissionen
 (Sag T-149/16)
 (2016/C 211/70)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokat P. Glazener)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2015) 5274 af 31. juli 2015 om opstilling af en liste med de forslag, der blev udvalgt til at modtage finansiel bistand fra EU i forbindelse med Connecting Europe-faciliteten (CEF) — transportsektoren efter indkaldelser af forslag iværksat den 11. september 2014 baseret på det flerårige arbejdsprogram, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at træffe en ny afgørelse med hensyn til sagsøgerens forslag, hvorved der tages hensyn til Rettens dom inden for tre måneder fra datoen for dommens afsigelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn.
 —
 Bedømmelsen af sagsøgerens forslag er fejlagtig for så vidt angår tildelingskriteriernes relevans, påvirkning og kvalitet. Med en korrekt vurdering af disse tildelingskriterier skulle forslaget have været udvalgt til EU-samfinansiering.
 2.
 Andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.
 —
 Kommissionen har tilsidesat ligebehandlingsprincippet i den anfægtede afgørelse, eftersom den ikke udvalgte sagsøgerens forslag, hvorimod den udvalgte andre, tilsvarende forslag vedrørende emissionsreducerende teknologier.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/10
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 1. december 2011 — Churchill Insurance Company Limited mod Benjamin Wilkinson og Tracy Evans mod Equity Claims Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-442/10) (1)
 (Lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 84/5/EØF - artikel 1, stk. 4, og artikel 2, stk. 1 - skadelidte tredjemænd - udtrykkelig eller stiltiende førerret - direktiv 90/232/EØF - artikel 1, stk. 1 - direktiv 2009/103/EF - artikel 10, artikel 12, stk. 1, og artikel 13, stk. 1 - skadelidt i forbindelse med et færdselsuheld, der er passager i et køretøj, for hvilket vedkommende er forsikret som fører - køretøj, der føres af en person, som ikke er omfattet af ansvarsforsikringen - forsikret skadelidt person udelukkes ikke fra forsikringsdækning)
 2012/C 32/17
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Churchill Insurance Company Limited og Tracy Evans
 Sagsøgte: Benjamin Wilkinson og Equity Claims Limited
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse – Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – fortolkning af artikel 12, stk. 1, og artikel 13, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EUT L 263, s. 11) – skadelidt i forbindelse med et færdselsuheld, der på uheldstidspunktet er passager i et køretøj, for hvilket vedkommende er forsikret som fører, men som føres af en fører, der ikke er forsikret, og som skadelidte har givet lov til at føre køretøjet – bestemmelser i national ret, der indebærer, at skadelidte udelukkes fra forsikringsdækning
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, stk. 1, i Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og artikel 2, stk. 1, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, der har til virkning, at forsikringsgiver automatisk fritages for forpligtelsen til at yde erstatning til en passager, der er skadelidt i forbindelse med et færdselsuheld, når uheldet er forvoldt af en fører, der ikke er forsikret i henhold til forsikringspolicen, og denne skadelidte — som var passager i køretøjet på uheldstidspunktet — var forsikret til at føre det pågældende køretøj og havde givet føreren lov til at føre køretøjet.
 2)
 Svaret på det første af de forelagte spørgsmål ville ikke være anderledes, såfremt den forsikrede skadelidte vidste, at den person, han lod føre køretøjet, ikke var forsikret med henblik herpå, eller troede, at føreren var forsikret, eller ikke havde overvejet, om føreren var forsikret.
 (1) EUT C 346 af 18.12.2010.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/50
 Sag anlagt den 17. maj 2016 — Stavytskyi mod Rådet
 (Sag T-242/16)
 (2016/C 270/57)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Edward Stavytskyi (Belgien) (ved solicitor J. Grayston og advokaterne P. Gjørtler, G. Pandey og D. Rovetta)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2016/318 af 4. marts 2016 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine samt Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2016/311 af 4. marts 2016 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som disse retsakter opretholder sagsøgeren på listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at opførelsen på listen er ulovlig, da den er blevet ændret for at muliggøre opførelse på listen blot på grundlag af, at der er rejst straffesag mod den pågældende uden noget krav om en retslig afgørelse.
 2.
 Andet anbringende om, at Rådet gav en utilstrækkelig og stereotyp begrundelse, eftersom det blot kopierede teksten i lovgivningen om opførelse på listen.
 3.
 Tredje anbringende om, at Rådet har anlagt et åbenbart urigtigt skøn, da det ikke havde et tilstrækkelig solidt faktuelt grundlag for at opføre sagsøgeren på listen under henvisning til, at de ukrainske myndigheder har rejst straffesag mod ham for uretmæssig tilegnelse af offentlige midler eller aktiver.
 4.
 Fjerde anbringende om, at de af Rådet vedtagne foranstaltninger ikke i forhold til sagsøgeren udgør udenrigspolitiske foranstaltninger, men i stedet udgør internationalt samarbejde om straffesager, som dermed er blevet vedtaget på et forkert retsgrundlag.


text:
27.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/34
 Sag anlagt den 10. maj 2016 – Messe Friedrichshafen mod EUIPO – El Corte Inglés (Out Door)
 (Sag T-224/16)
 (2016/C 232/44)
 Stævningen affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Tyskland) (ved advokat W. Schulte Hemming)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Messe Friedrichshafen GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-figur i farverne sort, gul og orange, der indeholder ordbestanddelene »Out Door« – registreringsansøgning nr. 6 938 864
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. februar 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2302/2011-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som varemærket »Out Door« (registreringsansøgning nr. 6 938 864) herved blev nægtet registreret for varerne og tjenesteydelserne i vare- og tjenesteydelsesklasserne 9, 16, 25, 28, 35, 37, 38, 41, 42, 43 og45.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, for så vidt som varemærket »Out Door« (registreringsansøgning nr. 6 938 864) herved blev nægtet registreret for følgende varer og tjenesteydelser i tjenesteydelsesklasse 35:
 »organisering og arrangering af kongresser, konferencer, seminarer og workshopper, messer og udstillinger med kommercielle formål og reklameformål også på internettet og andre elektroniske medier; organisering af deltagelse på messer; salgsfremmende foranstaltninger og formidling af handels-, tilbuds- og erhvervskontakter samt handelsaftaler vedrørende forbrugsgoder og investeringsobjekter på internettet og i andre elektroniske medier også med brug af virtuelle messer; udbydelse og udlejning af udstillingsarealer og messestande, inklusive udstyrsgenstande hertil (indeholdt i denne klasse); reklame for udstillere og reklameformidling; dekoration af messestande og scener«.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale de af sagsøgeren i forbindelse med sagens behandling afholdte omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76 i forordning nr. 207/2009.


text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/39
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 13. juli 2015 — Cepsa Quimica, S.A. mod Administración del Estado
 (Sag C-371/15)
 (2015/C 311/43)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Cepsa Quimica, S.A.
 Sagsøgt: Administración del Estado
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er afgørelse 2013/448/EU (1) i strid med artikel 296 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder (2) for så vidt som korrektionsfaktoren er fastsat ved en mekanisme, som under tilsidesættelse af begrundelsespligten ikke giver de berørte indehavere af anlæg mulighed for at få kendskab til de data, beregninger og kriterier, der er taget hensyn til med henblik på vedtagelsen heraf?
 2)
 Udgør afgørelse 2013/448/EU ved den måde, hvorpå den fastsætter loftet for emissioner fra industrien og den tværsektorielle korrektionsfaktor, som er fastsat i artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF (3) og artikel 15 i afgørelse 2011/278/EU (4), en tilsidesættelse af artikel 10a, stk. 1, og artikel 23, stk. 3, i dette direktiv fra 2003, fordi den ikke er udarbejdet i henhold til den forskriftsprocedure med kontrol, som er reguleret i afgørelse 1999/468/EF (5)?
 3)
 Under hensyn til, at afgørelse 2013/448/EU og/eller artikel 15 i afgørelse 2011/278/EU skaber en asymmetri mellem:
 —
 På den ene side det beregningsgrundlag, der er fastsat i artikel 10a, stk. 5, litra a) og b), i [direktiv 2003/87/EF] [...], idet dette grundlag ikke omfatter emissioner fra produktion af elektricitet forbundet med forbrænding af affaldsgasser og kraftvarmeproduktion, som sker på anlæg, der er omfattet af bilag I til nævnte direktiv, og
 —
 på den anden side kriterierne fastsat i nævnte direktivs artikel 10a, stk. 1 og 4, for gratistildeling af emissionskvoter, som omfatter denne form for emissioner:
 a)
 Udgør afgørelse 2013/448/EU og/eller artikel 15 i afgørelse 2011/278/EU en tilsidesættelse af artikel 10a, stk. 5, sammenholdt med artikel 3, litra u), og artikel 10a, stk. 1, tredje afsnit, in fine, i direktiv 2003/87/EF, under hensyn til, at emissioner fra forbrænding af affaldsgasser eller fra kraftvarmeproduktion i elproducerende anlæg, som er omfattet af bilag I til dette direktiv, under alle omstændigheder er emissioner fra »elproducerende anlæg« med henblik på fastsættelsen af loftet for emissioner for industrien, og dermed skal udelukkes fra denne beregning?
 b)
 Selv om det ovenstående spørgsmål besvares benægtende, udgør afgørelse 2013/448/EU og/eller artikel 15 i afgørelse 2011/278/EU da en tilsidesættelse af artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF og/eller af formålet med dette direktiv, idet der fra det beregningsgrundlag for loftet for emissioner fra industrien, som den nævnte bestemmelse regulerer, udelukkes emissioner fra elproduktion fra affaldsgasser og fra kraftvarmeproduktion, som fremstilles i anlæg, der er omfattet af bilag I til det nævnte direktiv, og som imidlertid kan tildeles gratis emissionskvoter i henhold til direktivets artikel 10a, stk. 1 og 4?
 4)
 Er Kommissionens afgørelse 2013/448/EU og afgørelse 2011/278/EU, som den gennemfører, i strid med direktivet artikel 10a, stk. 12, idet den udvider den tværsektorielle korrektionsfaktor til at omfatte sektorer, som er defineret i


text:
Kommissionens afgørelse 2010/2/EU (6) (nu afgørelse 2014/746/EU (7)), der anses for at være udsat for en betydelig risiko for carbon leakage, hvorved de tildelte gratis emissionskvoter mindskes?
 5)
 Udgør afgørelse [2013/448/EU] en tilsidesættelse af artikel 10a, stk. 5, i direktiv 2003/87/EF, for så vidt som Europa-Kommissionen for at fastsætte de verificerede emissioner, der er foretaget i perioden 2005-2007, og som der henvises til i dette stykkes litra a) og b):
 a)
 ikke tog hensyn til de emissioner, som ikke fremgik af Fællesskabets uafhængige transaktionsjournal, selv om der var tale om emissioner, der i den pågældende periode ikke skulle registreres?
 b)
 så vidt muligt udledte de relevante emissionstal af de emissioner, der var foretaget i årene efter 2008, hvorved den anvendte en faktor på 1,74 % i modsat retning?
 c)
 udelukkede alle emissioner fra anlæg, der var lukket inden den 30. juni 2011?
 (1) Kommissionens afgørelse 2013/448/EU af 5.9.2013 om nationale gennemførelsesforanstaltninger vedrørende foreløbig gratistildeling af drivhusgasemissionskvoter i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT L 240, s. 27).
 (2) EUT 2000, C 364, s. 1.
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32).
 (4) Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27.4.2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT L 130, s. 1).
 (5) Rådets afgørelse 1999/468/EF af 28.6.1999 om fastsættelse af de nærmere vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges Kommissionen (EFT L 184, s. 23).
 (6) Kommissionens afgørelse 2010/2/EU af 24.12.2009 om opstilling af en liste over, hvilke sektorer og delsektorer der anses for at være udsat for en betydelig risiko for carbon leakage, i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT 2010, L 1, s. 10).
 (7) EUT L 308, s. 114.