text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. juni 2010 — Future Health Technologies Ltd mod Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs (anmodning om præjudiciel afgørelse fra VAT and Duties Tribunal, Manchester — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-86/09) (1)
 (Merværdiafgift - direktiv 2006/12/EF - fritagelser - artikel 132, stk. 1, litra b) og c) - hospitalsbehandling og pleje og transaktioner i nær tilknytning - behandling af personer som led i udøvelse af lægegerning og dertil knyttede erhverv - indsamling, analyse og forarbejdning af navlesnorsblod - opbevaring af stamceller - eventuel fremtidig terapeutisk anvendelse - transaktioner, som udgøres af en gruppe omstændigheder og handlinger)
 2010/C 221/18
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 VAT and Duties Tribunal, Manchester
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Future Health Technologies Ltd
 Sagsøgt: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — VAT and Duties Tribunal, Manchester — fortolkning af artikel 132, stk. 1, litra b) og c), i Råddets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem — fritagelse — begrebet »hospitalsbehandling og pleje samt transaktioner i nær tilknytning hertil« og »behandling af personer« — tjenesteydelser bestående i indsamling, transport, analyse og opbevaring af blod og stamceller fra nyfødtes navlestrenge med henblik på eventuel medicinsk behandling
 Konklusion
 1)
 Aktiviteter, der består i fremsendelse af en udstyrspakke til indsamling af navlesnorsblod fra nyfødte samt analyse og forarbejdning af dette blod og i givet fald opbevaring af stamcellerne fra dette blod med henblik på en eventuel fremtidig terapeutisk anvendelse, er hverken samlet eller hver for sig omfattet af begrebet »hospitalsbehandling og pleje« i artikel 132, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem eller begrebet »behandling af personer« i dette direktivs artikel 132, stk. 1, litra c), når sådanne aktiviteter udelukkende tilsigter at sikre, at en ressource vil være tilgængelig med henblik på en lægelig behandling i det usikre tilfælde, at en sådan måtte blive nødvendig, og ikke i sig selv tilsigter at diagnosticere, behandle eller helbrede sygdomme eller anomalier. Det forholder sig kun anderledes hvad angår analysen af navlesnorsblodet, hvis denne analyse reelt har et lægeligt diagnostisk formål, hvilket det om nødvendigt tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Begrebet transaktioner »i nær tilknytning« til »hospitalsbehandling og pleje« som omhandlet i artikel 132, stk. 1, litra b), i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at det ikke omfatter aktiviteter som de i hovedsagen omhandlede, som består i fremsendelse af udstyr til indsamling af navlesnorsblod fra nyfødte samt analyse og forarbejdning af dette blod og i givet fald opbevaring af stamceller fra dette blod med henblik på en eventuel fremtidig terapeutisk anvendelse, som disse aktiviteter kun eventuelt sker i tilknytning til, og som hverken er eksisterende, påbegyndt eller forventet igangsat.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/8
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 2. marts 2017 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-160/16) (1)
 ((Traktatbrud - energipolitik - bygningers energimæssige ydeevne - direktiv 2010/31/EU - artikel 5, stk. 2 - indberetning af omkostningsoptimale niveauer))
 (2017/C 121/11)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Zavvos og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved N. Dafniou, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/31/EU af 19. maj 2010 om bygningers energimæssige ydeevne, der skal fastlægges i overensstemmelse med bestemmelserne i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 244/2012 af 16. januar 2012, om supplering af direktiv 2010/31, hvori der fastlægges en ramme for en sammenligningsmetode til beregning af omkostningsoptimale niveauer for mindstekrav til bygningers og bygningsdeles energimæssige ydeevne, idet den ikke har indberettet de omkostningsoptimale niveauer som omhandlet i artikel 5, stk. 2, andet afsnit, i direktiv 2010/31.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 11.7.2016.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/20
 Rettens dom af 5. maj 2011 — Olymp Bezner mod KHIM — Bellido (Olymp)
 (Sag T-203/09) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket Olymp - det ældre nationale figurmærke OLIMPO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2011/C 186/37
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Olymp Bezner GmbH & Co. KG (Bietigheim-Bissingen, Tyskland) (ved advokaterne M. Eck og J. Dönch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret Miguel Bellido, SA (Manzanares, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. marts 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 531/2008-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem Miguel Bellido, SA og Olymp Bezner GmbH & Co. KG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Olymp Bezner GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
C 209/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.7.98
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 5. maj 1998 af 5. maj 1998
 i sag C-391/96 P, Compagnie Continentale (France) SA i sag C-403/96 P, Glencore Grain Ltd mod Kommissionen
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Nùdhjñlp fra Fñllesskabet til staterne i det tidligere Sov- (Nùdhjñlp fra Fñllesskabet til staterne i det tidligere Sov-
 jetunionen Ð lån Ð remburs Ð annullationssùgsmål Ð jetunionen Ð lån Ð remburs Ð annullationssùgsmål Ð
 formaliteten Ð kravet om, at sagsùgeren skal vñre umid- formaliteten Ð kravet om, at sagsùgeren skal vñre umid-
 delbart berùrt) delbart berùrt)
 (98/C 209/19) (98/C 209/20)
 (Processprog: fransk) (Processprog: nederlandsk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-391/96 P, Compagnie Continentale (France) SA, I sag C-403/96 P, Glencore Grain Ltd, tidligere Richco
 Levallois-Perret, Frankrig, ved advokat Patrick Chabrier, Commodities Ltd, Hamilton (Bermuda), ved advokaterne
 Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. M. Slotboom, P. V. F. Bos og J. G. A. van Zuuren, Rot-
 Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt, angående appel terdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 af dom afsagt den 24. september 1996 af De Europñiske M. Loesch, 11, rue Goethe, angående appel af dom afsagt
 Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag den 24. september 1996 af De Europñiske Fñllesskabers
 T-494/93, Compagnie Continentale mod Kommissionen, Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag T-491/93,
 Sml. II, s. 1157, hvori der er nedlagt påstand om ophñ- Richco mod Kommissionen, Sml. II, s. 1131, hvori der er
 velse af dommen Ð den anden part i appelsagen er Kom- nedlagt påstand om ophñvelse af dommen Ð den anden
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti- part i appelsagen er Kommissionen for De Europñiske
 gede: Marie-JoseÂ Jonczy og Nicholas Khan), har Domsto- Fñllesskaber (befuldmñgtigede: B. J. Drijber og N. Khan),
 len, sammensat af prñsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, har Domstolen, sammensat af prñsidenten, G. C. Rodrí-
 afdelingsformñndene C. Gulmann, H. Ragnemalm, M. guez Iglesias, afdelingsformñndene C. Gulmann, H. Rag-
 Wathelet (refererende dommer) og R. Schintgen samt dom- nemalm, M. Wathelet (refererende dommer) og R. Schint-
 merne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. gen samt dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de
 Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward,
 G. Hirsch, P. Jann, L. Sevón og K. M. Ioannou; generalad- J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, L. Sevón og K. M.
 vokat: A. La Pergola; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr Ioannou; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr:
 D. Louterman-Hubeau, den 5. maj 1998 afsagt dom, hvis ekspeditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 5. maj
 konklusion lyder således: 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom af 24. sep- 1) Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom af 24. sep-


text:
tember 1996 i sag T-494/93, Compagnie Continentale tember 1996 i sag T-491/93, Richco mod Kommissio-
 mod Kommissionen, ophñves for så vidt angår afvis- nen, ophñves for så vidt angår afvisningen af den af
 ningen af den af Compagnie Continentale (France) SA Glencore Grain Ltd, tidligere Richco Commodities
 nedlagte annullationspåstand. Ltd, nedlagte annullationspåstand.
 2) Sagen hjemvises til Retten i Fùrste Instans til afgùrelse 2) Sagen hjemvises til Retten i Fùrste Instans til afgùrelse
 i realiteten. i realiteten.
 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes. 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997. (1) EFT C 74 af 8.3.1997.


text:
4.10.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/15
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 13. juni 2003 af Noel McGing mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som (Sag T-233/03)
 i sag T-218/03 ( 1).
 (2003/C 239/28)
 ( 1) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Noel McGing, Killybegs (Irland)
 ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor D. Barry.
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Adrian McClennaghan
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Sag T-232/03) — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om
 (2003/C 239/27) forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 (Processprog: engelsk) overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer
 K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 en ansøgning om sikkerhedskapacitet til et påtænkt nyt
 RSW-fartøj, MFV Olgarry.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Europæiske Fællesskaber af Adrian McClennaghan, Greencastle
 (Irland) ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor
 D. Barry.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som
 i sag T-218/03 ( 1).
 — Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 4. april 2003
 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om
 forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer (1 ) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende.
 vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, pro-
 duktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde
 overalt på mere end 12 m (meddelt under nummer
 K(2003) 1113) annulleres for så vidt angår afvisningen af
 en ansøgning om sikkerhedskapacitet til MFV Northern
 Celt.
 Sag anlagt den 13. juni 2003 af Eamon McHugh mod
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-234/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2003/C 239/29)
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som (Processprog: engelsk)
 i sag T-218/03 ( 1).
 ( 1) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Eamon McHugh, Killybegs (Irland)
 ved barristers P. Gallagher og A. Collins samt solicitor D. Barry.


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/10
 Sag anlagt den 10. november 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-475/04)
 (2004/C 314/21)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. november 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Georgios Zavvos og Michael Shotter, Kommissionens juridiske tjeneste, som befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet i national ret udløb den 31. oktober 2003.
 (1) EFT L 201 af 31.7.2002, s. 37.


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/20
 Rettens kendelse af 22. maj 2015 — Energiewerke Nord mod Kommissionen
 (Sag T-288/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el produceret af vedvarende energikilder og af elektrointensive virksomheder - afgørelse om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter indgivelse af en stævning - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 245/24)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Tyskland) (ved advokaterne T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme og T. Wielsch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. Luke og C. Maurer)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionen afgørelse K(2013) 4424 endelig af 18. december 2013 om at indlede proceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF hvad angår foranstaltninger indført af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse vedrørende EFTA-Tilsynsmyndighedens begæring om intervention.
 3)
 Energiewerke Nord GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/55
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Nikolaos Andrikakis m.fl. De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 (Sag T-209/03)
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 (2003/C 184/114)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 11. juni 2003 af Konstantinos Athanasso-
 den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De poulos m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske
 Europæiske Fællesskaber af Nikolaos Andrikakis, Bruxelles, og Fællesskaber
 9 andre tjenestemænd ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric
 Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag T-210/03)
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: (2003/C 184/115)
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra (Processprog: fransk)
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinatio- Europæiske Fællesskaber af Konstantinos Athanassopoulos,
 nerne i Athen og byens forstæder, annulleres, eller Kraainem (Belgien), og 4 andre tjenestemænd ved avocats
 Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 subsidiært:
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til
 itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinationen
 Athen, annulleres, eller
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres. subsidiært:
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 af renter i henhold til loven. andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse. itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 — Samtlige af


text:
sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg
 af renter i henhold til loven.
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland. og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/6
 Appel iværksat den 8. marts 2007 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 14. december 2006 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-139/07 P)
 (2007/C 140/11)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Kreuschitz og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Schott Glas, Kongeriget Sverige og Republikken Finland
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Retten i Første Instans' dom af 14. december 2006 (1) i sag T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH mod Kommissionen, ophæves, for så vidt som den annullerer Kommissionens beslutning af 28. maj 2002, der meddelte afslag på aktindsigt i dokumenter vedrørende undersøgelsesprocedurerne angående støtte ydet til Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, og
 —
 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De Europæiske Fællesskabers Kommission påstår ophævelse af Retten i Første Instans' dom af 14. december 2006 i sag T-237/02, for så vidt som den annullerer Kommissionens beslutning af 28. maj 2002, der meddelte afslag på aktindsigt i dokumenter vedrørende undersøgelsesprocedurerne angående støtte ydet til Technische Glaswerke Ilmenau GmbH.
 Ifølge Retten i Første Instans' og De Europæiske Fællesskabers Domstols faste praksis har parterne i sager om undersøgelse af støtte ikke ret til aktindsigt, og dermed heller ikke støttemodtageren. Det følger heraf, at Rettens konstatering i præmis 87-89 i den appellerede dom, hvorefter der ikke foreligger særlige omstændigheder, der åbenbart taler for at afslå den anmodede aktindsigt, er retlig ukorrekt. Det er tværtimod på baggrund af retspraksis åbenbart, at de omhandlede dokumenter i deres helhed var omfattet af en undtagelse fra retten til aktindsigt, og at der af den grund ikke skulle foretages en individuel vurdering af hvert enkelt dokument.
 Derudover er proceduren til undersøgelse af støtte rettet mod den medlemsstat, der har ydet støtten, særligt når støttemodtagerne ikke har et krav på statsstøtte. Derfor må der i forhold til spørgsmålet om aktindsigt gælde, hvad Retten selv har kendt for ret vedrørende traktatbrudsprocedurer i henhold til artikel 226 EF, nemlig at der i sådanne procedurer ikke eksisterer en ret for offentligheden til indsigt i dokumenterne.
 Den appellerede dom fører endvidere til det absurde resultat, at offentligheden gennem påberåbelsen af en norm om åbenhed, nemlig Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001 (2), har en videregående adgang til aktindsigt end en støttemodtager, der er umiddelbart genstand for en procedure, og som desuden — netop fordi denne er umiddelbart og individuelt berørt i henhold til artikel 230, stk. 4, EF — har beføjelse til at anlægge sag til prøvelse af den beslutning, der afslutter proceduren. Endnu mere uforståelig er imidlertid en yderligere konsekvens, nemlig at støttemodtagerens ansøgning vil kunne afvises med henvisning til den relevante retspraksis, hvorimod en sådan afvisning íkke kan meddeles i anledning af en ansøgning fra en støttemodtager eller udenforstående tredjemand, der støtter sig på forordningen om gennemsigtighed.
 Med den tredje søgsmålgrund anfægter Kommissionen, at


text:
det samme udtryk, nemlig ordet »dokument« i entalsform i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 og i artikel 6 i samme forordning, tillægges forskellig betydning i den appellerede dom. Mens dette ord i artikel 4, stk. 2, betyder, at hvert enkelt dokument skal vurderes selvstændigt, fortolker Retten artikel 6 således, at der også kan anmodes om indsigt i en som forvaltningsakt betegnet sagsmappe.
 Med den fjerde søgsmålsgrund gør Kommissionen gældende, at Retten har tilsidesat artikel 255 EF ved ikke at begrunde sin dom med udgangspunkt i ordlyden af den relevante retsforskrift, men at dommen er støttet på selvopfundne postulater, uafhængig af ordlyden.
 Endelig gør Kommissionen yderligere gældende, at Retten urigtigt har fastslået, at begge undersøgelsesprocedurer angående støtten ydet til Technische Glaswerke Ilmenau GmbH på tidspunktet for beslutningen vedrørende anmodningen om aktindsigt allerede var afsluttet, således at myndighederne ikke havde interesse i hemmeligholdelse, hvilket til dels på grund af netop den verserende sag ved Domstolen ikke er tilfældet. Retten synes også urigtigt at gå ud fra, at forordning nr. 1049/2001 gør den tidligere retspraksis og de relevante procedureretlige bestemmelser på området for kontrol med statsstøtte irrelevante.
 (1) EFT C 331 s. 29.
 (2) EFT L 145, s. 43.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Belgien) den 21. juli 2009 — Brussels Hoofdstedelijk Gewest m.fl. mod Vlaamse Gewest. Intervenient: Brussels International Airport Company NV, nu The Brussels Airport Company NV
 (Sag C-275/09)
 2009/C 267/51
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Brussels Hoofdstedelijk Gewest m.fl.
 Sagsøgt: Vlaamse Gewest
 Intervenient: Brussels International Airport Company NV, nu The Brussels Airport Company NV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Såfremt der består et krav om forskellige godkendelser, dels for arbejder, som vedrører infrastrukturen i en lufthavn med en start- og landingsbane på mindst 2 100 m, dels for driften af lufthavnen, og sidstnævnte godkendelse — miljøgodkendelsen — kun meddeles for et bestemt tidsrum, skal begrebet »nyanlæg« i nr. 7, litra a), i bilaget til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, da fortolkes således, at der ikke alene skal gennemføres en miljørisikovurdering for arbejder, som vedrører infrastrukturen, men også for lufthavnens drift?
 2)
 Gælder denne pligt til gennemførelse af en miljørisikovurdering også for en forlængelse af miljøgodkendelsen for lufthavnen, dvs. i det tilfælde, hvor forlængelsen ikke ledsages af en ændring eller udvidelse af driften, samt i det tilfælde, hvor der tilstræbes en sådan ændring eller udvidelse?
 3)
 Skal pligten til at gennemføre en miljørisikovurdering inden for rammerne af en forlængelse af en miljøgodkendelse for en lufthavn bedømmes anderledes, såfremt en sådan miljørisikovurdering allerede er blevet gennemført på et tidligere tidspunkt som følge af meddelelsen af en driftsgodkendelse, eller såfremt lufthavnen allerede var i brug på det tidspunkt, hvor pligten til miljørisikovurdering blev indført af fællesskabslovgiver eller den nationale lovgiver?
 (1) EFT L 175, s. 40.


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/27
 Appel iværksat den 16. februar 2012 af Guido Strack til prøvelse af Personalerettens kendelse af 7. december 2011 i sag F-44/05 RENV, Strack mod Kommissionen
 (Sag T-65/12 P)
 2012/C 118/46
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Guido Strack (Köln, Tyskland) (ved advokat H. Tettenborn)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Kendelse afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 7. december 2011 i sag F-44/05 RENV ophæves fuldt ud.
 —
 Sagsøgte tilpligtes i overensstemmelse med det krav, som appellanten havde fremsat i punkt A.4.1. i sit processkrift af 21. februar 2001 i sag F-44/05 RENV, og som han begrundede i punkt 78-85 i det nævnte processkrift, at betale en erstatning til appellanten på grund af uforholdsmæssig lang sagsbehandlingstid på mindst 2 500 EUR, jf. EMRK’s artikel 6.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostninger i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat fire anbringender:
 1)
 Første anbringende. Der foreligger en tilsidesættelse af princippet om adgang til domstolsprøvelse, af artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (EMRK), af artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions Charter om grundlæggende rettigheder (chartret) og af artikel 4, stk. 4, i bilag I til statutten for Den Europæiske Unions Domstol.
 Appellanten har i denne forbindelse fremsat kritik af, at sagen først blev tildelt en anden afdeling ved Personaleretten, og gjort gældende, at der ikke var hjemmel for den efterfølgende fornyede tildeling.
 2)
 Andet anbringende: Der foreligger en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 2, i bilag I til statutten for Domstolen og samtidig af artikel 73 i Personalerettens procesreglement.
 Appellanten har i den forbindelse gjort gældende, at der med hensyn til det krav, som appellanten ikke havde fremsat i stævningen for førsteinstansen, men derimod først i et efterfølgende processkrift, ikke er mulighed for at afsige en særskilt kendelse, da kravet ikke havde en selvstændig karakter og ikke kunne adskilles fra sagen i øvrigt.
 3)
 Tredje anbringende: Der foreligger en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 2, i bilag I til statutten for Domstolen og af artikel 73 i Personalerettens procesreglement.
 Appellanten har herved gjort gældende, at tvisten udspringer af appellantens ansættelsesforhold, hvorfor det i henhold til artikel 1 i bilag I til statutten for Domstolen er Personaleretten, der er kompetent til at behandle sagen.
 4)
 Fjerde anbringende: Der foreligger en tilsidesættelse af EMRK’s artikel 6, stk. 1, og chartrets artikel 47.
 Appellanten gør endeligt gældende, at Personaleretten ved sin handlemåde tilsidesatte princippet om adgang til at blive hørt og kontradiktionsprincippet, og at han blev uretfærdigt behandlet.


text:
Nr. C 94/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 3 . 97
 Pescara (Italien ), ved advokat Giuseppe Celona, og med — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Georges Margue,
 20, rue Philippe II. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat
 Principalt: tjenestemandsvedtægtens artikel 31 , stk. 2, og artikel 32,
 og at den har anlagt en åbenbar fejlvurdering.
 — Sagen admitteres som anlagt til anfægtelse af en be
 slutning, der umiddelbart og individuelt krænker sag Sagsøgeren anfører herved, at hun siden 1981 har erhver
 søgerens interesser.
 vet en usædvanlig stor professionel erfaring inden for di
 — Kommissionens beslutning K(96 ) 2780 af 8 . oktober plomati, landbrugspolitik og miljøpolitik, og at såvel hen
 1996 H annulleres. des tidligere arbejdsgiver som den person, der nu er
 bedømmer i forhold til hende, har lagt vægt derpå . Det er
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde samtlige omkostninger i endvidere utvivlsomt, at sagsøgeren fra starten kunne ud
 sagen, herunder retsafgifter og akvokatsalær. føre sit arbejde fuldt ud, og at hun har gjort det muligt for
 den administrative enhed, hun tilhører, at gøre virkelige
 Subsidiært: fremskridt inden for landbrugspolitiske spørgsmål .
 — Det fastslås, at nævnte afgørelse er uden virkninger for Det må på dette grundlag antages, at Kommissionen har
 sagsøgerens retsstilling, idet den i sagen omhandlede anlagt en fejlvurdering, idet den hverken anså sagsøgerens
 efterfølgende told ikke skal opkræves. erfaring eller hendes kvalifikationer for i tilstrækkeligt om
 Endnu mere subsidiært:
 fang af være så usædvanlige, at det kunne begrunde en
 indplacering i den umiddelbart højere lønklasse, og idet
 — Såfremt den anfægtede beslutning af en eller anden den ikke skønnede, at den pågældende stilling forudsatte,
 grund ikke skulle blive annulleret, tilpligtes Kommissi at den blev besat med en særligt kvalificeret person.
 onen at tilbagebetale sagsøgeren hele det beløb, som
 sagsøgeren er forpligtet til at betale i efterfølgende
 told, med tillæg af bødebeløb og udgifter til omkost
 ninger; i al fald annulleres den anfægtede beslutning
 for så vidt angår opgørelse 7338F, hvis beløb allerede
 er betalt, og for så vidt angår dens bestemmelser om Sag anlagt den 21 . januar 1997 af Sofivo m.fl. mod Rådet
 betaling af rente. for Den Europæiske Union
 (Sag T-14/97)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( 97/C 94/43 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-10/97, Unifrigo Gadus Sri mod Kom (Processprog: fransk)
 missionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (') Ikke offentliggjort. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 21 . januar 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Sofivo, Condé sur Vire ( Frankrig),
 Sofivo Production, Brece ( Frankrig ), Sovinor, Condé sur
 Vire ( Frankrig ), Denkavit France, Montreuil-Bellay
 ( Frankrig ), Sobeval Viande, Périgueux ( Frankrig), Serval,
 Sag anlagt den 20. januar 1997 af Anna Barnett mod Sainte Eanne ( Frankrig), Besnier Industrie, Bourgbarre
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( Frankrig), Sovida , Chateaubriant ( Frankrig), Sica Ouest
 ( Sag


text:
T-12/97) Elevage, Ploudaniel ( Frankrig), Guinde, Montauban de
 Bretagne (Frankrig), Tarbouriech, Villeneuve sur Lot
 ( 97/C 94/42 ) ( Frankrig ), Mamellor, Charnay les Macon ( Frankrig ),
 Coopagri Bretagne, Landerneau (Frankrig ), og Collet et
 (Processprog: fransk)
 Compagnie, Chateaubourg ( Frankrig), ved advokat Debo
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er rah Kryvian, Rouen, og med valgt adresse i Luxembourg
 der den 20 . januar 1997 anlagt sag mod Kommissionen hos advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe .
 for De Europæiske Fællesskaber af Anna Barnett, Bruxel
 les, ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos Fiduciaire Myson Sari, 30, rue de Cessange. — Rådets forordning (EF ) nr. 2222/96 af 18 . november
 1996, eller i det mindste forordningens artikel 1 , nr. 4,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 som kan adskilles fra de øvrige bestemmelser, annulle
 res .
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om ved sagsøge
 rens ansættelse at indplacere hende i lønklasse A 7 an
 nulleres . — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. december 2011 — Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura spa mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Sag C-427/10) (1)
 (Moms - tilbagebetaling af med urette betalt afgift - national lovgivning, der foreskriver mulighed for at kræve tilbagebetaling af ikke skyldige beløb ved forskellige retsinstanser med forskellige frister, alt efter om der er tale om en aftager eller leverandør af tjenesteydelser - aftager af tjenesteydelsers mulighed for at kræve tilbagebetaling af afgiften fra leverandøren efter udløbet af fristen for, at sidstnævnte kan indgive anmodning til skattemyndighederne - effektivitetsprincippet)
 2012/C 39/08
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura spa
 Sagsøgte: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — fortolkning af artikel 17, stk. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — tilbagebetaling af fejlagtigt betalt moms — nationale bestemmelser, der giver mulighed for at kræve tilbagebetaling ved sagsanlæg ved forskellige retsinstanser med forskellige præklusionsfrister alt efter om der er tale om køberen/ydelsesmodtageren for tjenesteydelsen med opkrævning af bidrag (frist på ti år) eller leverandøren/tjenesteyderen af denne ydelse (frist på to år) — mulighed for køberen/ydelsesmodtageren at anmode leverandøren/tjenesteyderen om tilbagebetaling af moms efter udløbet af den frist, der gælder for de sidstnævnte — princippet om momsens neutralitet, effektivitet og forbuddet mod forskelsbehandling
 Konklusion
 Effektivitetsprincippet er ikke til hinder for en national lovgivning vedrørende retten til tilbagebetaling af med urette betalte beløb, som foreskriver en længere forældelsesfrist for civilretlige søgsmål om tilbagebetaling af med urette betalte beløb, der iværksættes af aftageren af en tjenesteydelse mod leverandøren af disse ydelser, som er en merværdiafgiftspligtig person, end den særlige forældelsesfrist for skatteretlige søgsmål om tilbagebetaling, der iværksættes af denne leverandør mod skattemyndighederne, for så vidt som denne afgiftspligtige person faktisk kan kræve tilbagebetaling af denne afgift fra denne myndighed. Denne sidstnævnte betingelse er ikke opfyldt, når anvendelsen af en sådan lovgivning har til følge, at den afgiftspligtige fuldstændigt fratages retten til at opnå tilbagebetaling fra skattemyndighederne af den med urette betalte merværdiafgift, som den pågældende selv har skullet tilbagebetale til aftageren af vedkommendes ydelser.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/27
 Appel iværksat den 26. juli 2017 af Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Udvidede Afdeling) den 16. maj 2017 i sag T-122/15, Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank mod Den Europæiske Centralbank
 (Sag C-450/17 P)
 (2017/C 293/31)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Landeskreditbank Baden-Württemberg — Förderbank (ved Rechtsanwälte A. Glos, T. Lübbig og M. Benzing)
 De andre parter i appelsagen: Den Europæiske Centralbank (ECB) og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten den 16. maj 2017 i sag T-122/15 ophæves.
 —
 ECB’s afgørelse af 5. januar 2015 (ECB/SSM/15/1 — 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/3) annulleres, og det fastslås, at virkningerne af erstatningen af ECB’s afgørelse af 1. september 2014 (ECB/SSM/14/1 — 0SK1ILSPWNVBNQWU0W18/1) opretholdes.
 —
 Subsidiært ophæves Rettens dom og sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Første anbringende: tilsidesættelse af EU-retten i forbindelse med fortolkningen og anvendelsen af artikel 6, stk. 4, i FTM-forordningen (1) og artikel 70 i SSM-rammeforordningen (2):
 Retten fortolkede de relevante bestemmelser i artikel 6, stk. 4, andet afsnit, i FTM-forordningen, sammenholdt med artikel 70 i SSM-rammeforordningen, forkert. Retten fastslog fejlagtig, at der alene foreligger »særlige omstændigheder« — hvilke skal føre til, at et kreditinstitut klassificeres som mindre signifikant — når direkte tilsyn fra de nationale myndigheder er bedre egnede til at opnå formålene med FTM-forordningen end direkte tilsyn fra ECB. Retten støttede sig ved sin fortolkning alene på den engelske sprogversion af SSM-rammeforordningen og tilsidesatte princippet om, at alle sprogversionerne har samme gyldighed. Retten undlod fejlagtigt at fortolke reglerne i lyset af trinhøjere retsregler i form af det kompetencebaserede proportionalitetsprincip. Retten anlagde et åbenbart urigtig skøn, da den fastslog, at ECB ikke havde foretage en forkert analyse af de faktiske omstændigheder, og den har ikke i højere grad end ECB efterprøvet, om appellanten — som følge af de specifikke og faktuelle omstændigheder, som appellanten gjorde gældende — på grund af »særlige omstændigheder« i henhold til FTM-forordningens artikel 6, stk. 4, andet afsnit, sammenholdt med SSM-rammeforordningens artikel 70, stk. 1, skal klassificeres som et mindre signifikant institut. Retten tilsidesatte derved sin pligt til at foretage en omfattende efterprøvelse af, om den anfægtede afgørelse er behæftet med et urigtigt skøn.
 2)
 Andet anbringende: fordrejning af den anfægtede afgørelse og urigtig bedømmelse af begrundelseskravene:
 Retten fordrejede den anfægtede afgørelses begrundelse og erstattede ECB’s begrundelse med sin egen. I og med, at Retten fordrejede indholdet af den anfægtede afgørelse, undlod den at tage hensyn til, at ECB ikke opfylder de EU-retlige krav til begrundelsespligten. Den anfægtede afgørelses begrundelse er inkonsekvent og selvmodsigende.
 3)
 Tredje anbringende: Retten begik en række proceduremæssige fejl ved at tage hensyn til forhold, som ikke var omhandlet af sagen:
 Rettens dom tilsidesatte appellantens ret til at blive hørt og kontradiktionsprincippet. I dommens præmisser nævnes omstændigheder, som har været afgørende for påkendelsen, men som ikke selv har været genstand for drøftelse under retssagen.
 (1) Rådets forordning (EU) nr. 1024/2013 af 15.10.2013 om overdragelse af


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/71
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 29. juni 2010 — Esneau-Kappé mod Den Europæiske Politienhed (Europol)
 (Sag F-42/09) (1)
 (Personalesag - Europols personale - ingen forlængelse af en kontrakt - kontrakt på ubestemt tid - artikel 6 i vedtægten for Europols personale - princippet om retten til forsvar)
 (2010/C 288/133)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Anne Esneau-Kappé (Haag, Nederlandene) (først ved avocat P. de Casparis, dernæst ved avocats W.J. Dammingh og N.D. Dane)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (ved D. Neumann og D. El Khoury, som befuldmægtigede, bistået af avocats B. Wägenbaur og R. Van der Hout)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at det ikke var muligt at tilbyde hende en fast stilling, og af afgørelsen af 7. januar 2009 om afslag på den klage, hun havde indgivet over den første afgørelse.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Politienheds afgørelse af 12. juni 2008, hvorved den afviste at tildele Anne Esneau-Kappé en ansættelseskontrakt på ubestemt tid, annulleres.
 2)
 Europol betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009, s. 63.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. september2010 — Kirin Amgen, Inc. mod Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Republikken Litauen)
 (Sag C-66/09) (1)
 (Patentret - medicinske specialiteter - forordning (EØF) nr. 1768/92 - artikel 7 og 19 og artikel 19a, litra e) - supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler - frist for indgivelse af ansøgning om et sådant certifikat)
 (2010/C 288/17)
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kirin Amgen, Inc.
 Sagsøgt: Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 Procesdeltager: Amgen Europe BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — fortolkning af artikel 3, litra b), artikel 7, stk. 1, artikel 13, stk. 1, samt artikel 19 og 23 i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EFT L 182, s. 1) — selskab, der er indehaver af et europæisk patent og af en tilladelse til markedsføring af et lægemiddel i Det Europæiske Fællesskab, og som har ansøgt om et supplerende beskyttelsescertifikat for dette lægemiddel — fastsættelse af datoen, fra hvilken den fastsatte frist for indgivelse af ansøgningen om et supplerende beskyttelsescertifikat begynder at løbe — datoen for udstedelsen af markedsføringstilladelsen eller datoen, da den omhandlede forordning trådte i kraft i Litauen ved medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union
 Konklusion
 Artikel 7 og artikel 19a, litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, som ændret ved akten vedrørende vilkårene for Den Tjekkiske Republiks, Republikken Estlands, Republikkens Cyperns, Republikken Letlands, Republikken Litauens, Republikken Ungarns, Republikken Maltas, Republikken Polens, Republikken Sloveniens og Den Slovakiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af de traktater, der danner grundlag for Den Europæiske Union, skal fortolkes således, at de ikke giver indehaveren af et gyldigt grundpatent på et produkt mulighed for inden for en frist på seks måneder efter Republikken Litauens tiltrædelse af Den Europæiske Union at ansøge de kompetente litauiske myndigheder om udstedelse af et supplerende beskyttelsescertifikat, når der tidligere end seks måneder inden tiltrædelsen er meddelt en EF-markedsføringstilladelse for produktet som lægemiddel i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2309/93 af 22. juli 1993 om fastlæggelse af fællesskabsprocedurer for godkendelse og overvågning af human- og veterinærmedicinske lægemidler og om oprettelse af et europæisk agentur for lægemiddelvurdering, men produktet ikke har opnået en tilladelse til markedsføring i Litauen.
 (1) EUT C 90 af 18.4.2009.


text:
Nr . C 137/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 6 . 95
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Kommissionens beslutning 94/815/EF ( ] ) af 30. novem — Kommissionens beslutning af 30 . november 1994 ( IV/
 ber 1994 ( x ) annulleres helt eller delvis, for så vidt den 33.126 og 33.322 — Cement) annulleres, for så vidt
 vedrører sagsøgeren. angår sagsøgeren med deraf følgende annullation af den
 bøde, der deri blev pålagt sagsøgeren .
 — Den ved artikel 9 pålagte bøde ophæves eller nedsæt
 tes .
 — Såfremt Retten måtte finde , at beslutningen ikke i fuldt
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin omfang skal annulleres, for så vidt angår sagsøgeren,
 ger .
 nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkostnin
 ger .
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen er baseret på en
 fejlagtig teori om en » samlet og kontinuerlig aftale «, hvilket Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 gør det muligt for Kommissionen at kæde forskellige
 overtrædelser sammen, omfattende forskellige cementsam
 menslutninger og -virksomheder, forskellige perioder, for Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede beslutning er
 skellige markeder og medlemsstater, og med forskellige ulovlig, idet den er behæftet med følgende mangler:
 karakteristiske kendetegn . Kommissionen har herved
 begået en række åbenbare fejl med hensyn til begrundelse, I. Mangler, der er udtryk for krænkelse af kontradik
 følgeslutninger og sagsbehandling, for så vidt angår bevis og tionsprincippet som følge af:
 økonomisk analyse . Endvidere har Kommissionen herved
 tilsidesat den sædvanemæssigt bestemte processuelle 1 ) Delvis underretning om ordlyden af meddelelsen
 beskyttelse, som virksomheder, der påstås at have overtrådt om de påtalte forhold .
 artikel 85 , nyder i henhold til fællesskabsretten.
 Kommissionens teori har også medført, at sagsøgeren er
 2 ) De påtalte forholds generelle og uspecifikke karak
 ter .
 blevet pålagt en bøde, som slet ikke står i forhold til
 selskabets rolle og ansvar.
 3 ) Utilstrækkelig adgang til de dokumenter, som
 Sagsøgeren bestrider, at der som hævdet af Kommissionen Kommissionen indsamlede eller anvendte under
 fandtes en Cembureau-aftale, og benægter på nogen måde sagens behandling og ved beslutningens begrun
 at have deltaget i en samordning mellem de britiske delse .
 producenter ( Blue Circle, Castle og Rugby), eller at selska
 bets deltagelse i European Export Committee skulle have 4 ) Manglende oplysninger om , på grundlag af hvilke
 haft et konkurrencebegrænsende formål eller havde en dokumenter den endelige beslutning blev vedtaget,
 sådan virkning. i meddelelsen om de af Kommissionen over for
 sagsøgeren påtalte forhold .
 (M EFT nr . L 343 af 30 . 12 . 1994 , s . 1 .
 5 ) Uberettigede indgreb i retten til at blive hørt som
 følge af den form, hvorunder høringen af de
 berørte virksomheder fandt sted .
 6 ) Brug af utilstrækkelig dokumentation som bevis
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af CIMPOR — Cimentos for de overtrædelser, som tilskrives sagsøgeren.
 de Portugal SA, mod Kommissionen for De Europæiske


text:
Fællesskaber
 7 ) Tilsidesættelse af retten til skriftlig og mundtlig
 ( Sag T-61/95 ) kontradiktion og sammenblanding af undersøgel
 ( 95/C 137/60 ) sesfasen og den kontradiktoriske fase af den
 administrative procedure .
 (Processprog: portugisisk)
 II . Mangler vedrørende bestemmelsen af og beviset for de
 overtrædelser, som er tilskrevet sagsøgeren, som følge
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der af:
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af CIMPOR, Cimentos de Portu
 gal, SA, Rua Alexandre Herculano, n° 35 , Lissabon, ved 1 ) Overtrædelse af EF-traktatens artikel 85 , idet den
 advokaterne Carlos Botelho Moniz, Adelino Duarte, Teresa samme overtrædelse er påtalt tre gange .
 Mendes og Amadeu Brandão Colaço, Rua Castilho, n° 63 ,
 6°, 1250 Lissabon, og med valgt adresse i Luxembourg hos 2 ) Fejl i betragtningerne til beslutningen, idet marke
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, Luxembourg. det er utilstrækkeligt afgrænset og bestemt.
 ---pagebreak--- 3 . 6. 95 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 137/25
 3 ) Fejl i betragtningerne til beslutningen, idet der er 3 ) Utilstrækkelig adgang til de dokumenter, som
 foretaget en utilstrækkelig bedømmelse af krite danner grundlag for påtalen.
 rierne for økonomisk hensigtsmæssighed i forhold
 til sagsøgerens adfærd på markedet. 4 ) Brug af et andet sprog end portugisisk.
 4 ) Kommissionens beslutning er vedtaget på grundlag 5 ) Fastsættelse af en utilstrækkelig frist for besvarelse
 af utilstrækkelige beviser og en fejlagtig bedøm af meddelelsen om påtalen og indgriben i den
 melse deraf med hensyn til sagsøgerens påståede normale udøvelse af kontradiktionsretten .
 deltagelse i den såkaldte » Cembureau-aftale « og
 den såkaldte » iberiske aftale «.
 6 ) Tilsidesættelse af retten til skriftlig og mundtlig
 kontradiktion og sammenblanding af undersøgel
 III. Mangler vedrørende fastsættelsen af den over for sesfasen og den kontradiktoriske fase af den
 sagsøgeren anvendte sanktion som følge af: administrative procedure.
 1 ) En krænkelse af lighedsprincippet.
 II. Tilsidesættelse af bestemmelserne om begrundelse,
 2 ) En krænkelse af proportionalitetsprincippet. beviser og bevisernes tilstrækkelighed i beslutningen
 som følge af:
 1 ) Uoverensstemmelse mellem beslutningens forud
 sætninger og grunde .
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af SECIL — Companhia 2 ) Brug af dokumenter, der ikke var stillet til rådighed
 Geral de Cai e Cimento, SA, mod Kommissionen for De for sagsøgeren.
 Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-62/95 ) 3 ) Manglende overensstemmelse mellem dokumenta
 tionen for de påtalte forhold og dokumentationen
 ( 95/C 137/61 ) for beslutningen .
 (Processprog: portugisisk) 4 ) Fejl i bevisbedømmelsen.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der 5 ) Utilstrækkelighed og uoverensstemmelser i de bevi
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De ser, hvorpå Kommissionens beslutning er støttet.
 Europæiske Fællesskaber af SECIL, Companhia Geral de
 Cai e Cimento, SA, Outão, Concelho de Setubal, ved III. Fejl ved den retlige bedømmelse af de faktiske forhold i
 advokat Nuno Mimoso Ruiz, Rua Castilho, n° 63 , 6°, 1250 henhold til EF-traktatens artikel 85 , idet:
 Lissabon,


text:
og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Aloyse May, 31 , Grand-Rue , Luxembourg. 1 ) En europæisk sammenslutning ( Cembureau ), de
 nationale sammenslutninger, der er medlemmer af
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : førstnævnte sammenslutning, ( for Portugals ved
 kommende ATIC ) og de virksomheder, der er
 — Kommissionens beslutning af 30 . november 1994 ( IV/ medlemmer af disse nationale sammenslutninger,
 33.126 og 33.322 — Cement) annulleres, for så vidt ( for ATIC's vedkommende CIMPOR og SECIL )
 angår sagsøgeren med deraf følgende annullation af den samtidig drages til ansvar for den samme overtræ
 bøde, der deri blev pålagt sagsøgeren . delse; denne tredobbelte påtale af den samme
 overtrædelse udgør endvidere en tilsidesættelse af
 — Såfremt Retten måtte finde, at beslutningen ikke i fuldt traktatens artikel 85 , stk. 1 .
 omfang skal annulleres, for så vidt angår sagsøgeren,
 nedsættes den bøde, der er pålagt sagsøgeren . 2 ) En krænkelse af princippet om » non bis in
 idem «.
 — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkostnin
 ger . IV. Mangler ved fastsættelsen af bødernes størrelse som
 følge af:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 1 ) Krænkelse af lighedsprincippet og proportionali
 Sagsøgeren har gjort følgende anbringender gældende: tetsprincippet generelt.
 I. Tilsidesættelse af formelle regler og kontradik 2 ) Fejlagtig bedømmelse af alvoren af overtrædelsen
 tionsprincippet som følge af: ud fra subjektive og objektive kriterier.
 1 ) Delvis underretning om de påtalte forhold. 3 ) Fejlagtig vurdering af overtrædelsens varighed .
 2 ) De påtalte forholds generelle og uspecifikke karak
 ter .


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/7
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 7. april 2016 — straffesag mod Lorenzo Carlucci (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Bari — Italien)
 (Sag C-462/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - enslydende præjudicielle spørgsmål - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - national lovgivning - omorganisering af koncessionssystemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet - nyt udbud - koncessioner med en kortere varighed end de tidligere koncessioner - vederlagsfri overdragelse af anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemålene - restriktion - tvingende almene hensyn - proportionalitet))
 (2016/C 270/09)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Bari
 Tiltalt i straffesagen
 Lorenzo Carlucci
 Konklusion
 1)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt ligebehandlingsprincippet og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national hasardspilslovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver afholdelse af et nyt udbud af koncessioner med en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner ved hjælp af en omorganisering af systemet gennem en synkronisering af udløbstidspunktet for koncessionerne.
 2)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de er til hinder for en restriktiv national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter hasardspilskoncessionshaveren i forbindelse med ophøret af aktiviteten som følge af udløbet af koncessionens varighed pålægges vederlagsfrit at overdrage anvendelsen af egne materielle og immaterielle aktiver, som udgør nettet til forvaltning og indsamling af væddemål, såfremt denne restriktion går ud over, hvad der er nødvendigt for at opnå det formål, der faktisk forfølges med denne bestemmelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/7
 Appel iværksat den 19. november 2015 af Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 30. september 2015 i sag T-364/13 — Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna mod EUIPO
 (Sag C-619/15 P)
 (2016/C 326/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (ved radca prawny B. Szczepaniak)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Domstolen (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 21. juni 2016 afvist appellen.


text:
27.3.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 86/23
 Ifùlge sagsùgeren har Kommissionen ikke taget i betragt- pingtold, sagsùgeren havde betalt fùr denne forord-
 ning, at det slutprodukt, som fremstilles af sagsùgeren Ð nings vedtagelse.
 trukket betonstål i ringe som et koldbehandlet fñrdigpro-
 dukt af halvfabrikatet valstråd Ð ikke henhùrer under de
 produkter, som er omfattet af EKSF-traktatens bilag I (de- Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 finitionen af udtrykkene »kul og stål«). Ifùlge pos. 4400 i
 bilag I er kun »valstråd« omfattet heraf, når dette frem-
 kommer som fñrdigprodukt af en varmeforarbejdning på Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 valsevñrket. »Trukket betonstål i ringe« (»Gereckter
 Betonstahl in Ringen«) er omfattet af rammebestemmel-
 serne for visse stålprodukter, som ikke falder ind under Sagsùgeren, der producerer lñderhåndtasker, indgik i 1993
 EKSF-traktaten. I rammebestemmelserne er »trñkning« af en aftale med Lucci Creation Limited, der er et selskab
 »valstråd« udtrykkeligt angivet. med hjemsted i Hongkong og har produktionsanlñg i
 Kina, hvor det fremstiller lñderhåndtasker. Disse varer
 blev fremstillet ved hjñlp af lñder og andre materialer,
 Kommissionen foretager ikke blot en traktatfortolkning, som selskabet indkùbte hos europñiske leverandùrer.
 men ñndrer traktaten, når den i den anfñgtede beslutning
 også anvender EKSF-traktaten på stùtte til virksomhed,
 som ikke er omfattet af traktaten (EKSF-traktatens Ved forordning (EF) nr. 209/97 (1) indfùrte Kommissionen
 artikel 81, jf. bilag I), uden at fùlge den foreskrevne frem- en midlertidig antidumpingtold på importen til Fñllesska-
 gangsmåde herfor (EKSF-traktatens artikel 81, stk. 2, eller bet af visse typer håndtasker med oprindelse i Folkerepu-
 artikel 95, stk. 1). Desuden har Kommissionen gjort sig blikken Kina. Endelig antidumpingtold på disse varer blev
 skyldig i magtfordrejning, idet den har misbrugt sin befù- senere indfùrt ved Rådets forordning (EF) nr. 1567/97 (2).
 jelse til at anvende EKSF-traktatens artikel 4, litra c), og
 kodeksen for stùtte til stål ved at udvide den til produk-
 tionsområder, som i henhold til EKSF-traktatens artikel 81 Den 5. november 1998 blev den anfñgtede forordning
 falder uden for bilag I, uden at iagttage proceduren efter (EF) nr. 2380/98 (3) vedtaget. Denne forordning bekrñfte-
 artikel 81, stk. 2, eller 95. de, at der ikke havde vñret tale om dumping i forbindelse
 med forretningerne mellem sagsùgeren og Lucci Creation
 Limited, og at der derfor for dem skulle fastsñttes en indi-
 Endelig gùr sagsùgeren gñldende, at beslutningen ulovligt
 viduel dumpingmargen på 0,0 %.
 er tillagt tilbagevirkende gyldighed, at der er tilsidesat
 berettigede forventninger, og at forbuddet mod forskels-
 behandling er tilsidesat.
 Anmodningen om, at disse antidumpingtoldsatser fik til-
 bagevirkende gyldighed, blev afvist af to grunde:
 Ð foranstaltninger, der vedtages på grundlag af fornyede
 undersùgelser, har et fremtidigt sigt, og
 Sag anlagt den 11. januar 1999 af Medici Grimm KG mod
 Rådet for Den Europñiske Union
 Ð de eksportùrer, der havde samarbejdet i de nye under-
 (Sag T-7/99) sùgelser, ville opnå en »uretmñssig belùnning« for
 deres manglende samarbejdsvilje i den oprindelige
 (1999/C 86/43)
 undersùgelse.
 (Processprog: engelsk)
 Sagsùgeren betalte mellem den 3. august 1997 og den
 6. november 1998 i alt 1 456 452 DEM i antidumping-
 Ved De Europñiske


text:
Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er told.
 der den 11. januar 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union af Medici Grimm KG ved solicitor
 Robert M. MacLean fra advokatfirmaet Cameron Sagsùgeren har gjort gñldende, at den anfñgtede forord-
 McKenna og Paul McGarry, og med valgt adresse i ning skal annulleres, for så vidt som der ikke derefter bli-
 Luxembourg hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10, ver tale om tilbagebetaling med tilbagevirkende gyldighed
 rue Mathias Hardt. af den antidumpingtold, sagsùgeren har betalt, og har her-
 ved anfùrt fùlgende grunde:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Rådet har tilsidesat et princip vedrùrende EF-trakta-
 tens anvendelse, idet det har overtrådt grundlñggende
 Ð Delvis annullation af Rådets forordning (EF) principper og udtrykkelige bestemmelser i Rådets for-
 nr. 2380/98 med den begrundelse, at Rådet ikke, som ordning (EF) nr. 384/96 (4) samt de i den forbindelse
 det er befùjet til i henhold til EF-traktaten, har ved- relevante bestemmelser i WTO-antidumpingoverens-
 taget bestemmelser om tilbagebetaling af den antidum- komsten.
 ---pagebreak--- C 86/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 27.3.1999
 Ð Rådet har tilsidesat princippet om beskyttelse af den Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 berettigede forventning.
 Efter Kommissionens opfattelse deltog sagsùgerne sammen
 med andre producenter af prñisolerede fjernvarmerùr i
 Ð Rådet har tilsidesat proportionalitetsprincippet. perioden fra oktober 1991 og mindst frem til marts eller
 april 1996 i et system af konkurrencebegrñnsende aftaler.
 Deltagerne beskyldes bl.a. for opdeling af markeder, pris-
 (1) EFT L 33 af 4.2.1997, s. 11.
 (2) EFT L 208 af 2.8.1997, s. 31.
 aftaler, manipulation med tilbud såvel som samordnet
 (3) EFT L 296 af 5.11.1998, s. 1. praksis med det formål at skade konkurrenter, som ikke
 (4) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1. deltog i kartellet.
 Der er blevet pålagt »Henss/Isoplus-koncernen« en bùde
 på 4 950 000 ECU.
 Sagsùgerne har anfùrt, at det i den anfñgtede beslutning
 nñvnte »Isoplus Fernwärmetechnich GmbH-Stille Gesell-
 Sag anlagt den 18. januar 1999 af HFB Holding für Fern- schaft« ikke er en juridisk person, ikke har partshabilitet
 wärmetechnich Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG og fùlgelig ikke kan vñre adressat for bestemmelserne i
 og fire andre sagsùgere mod Kommissionen for EF-traktatens artikel 85, stk. 1, eller part i en procedure i
 De Europñiske Fñllesskaber henhold til forordning nr. 17/62. Endvidere er den lùse
 (Sag T-9/99) »Henss/Isoplus-koncern« en konstruktion, der ikke er et
 retssubjekt og fùlgelig heller ikke har partshabilitet, hvor-
 (1999/C 86/44) for der foreligger en tilsidesñttelse af de vñsentlige form-
 forskrifter, der er fastsat i forordning nr. 17/62.
 (Processprog: tysk) I ùvrigt har sagsùgerne anfùrt fùlgende sùgsmålsgrunde:
 Ð tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 85 og af artikel 3
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er og 15 i forordning nr. 17/62
 der den 18. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af HFB Holding für Fern-
 wärmetechnich Beteiligungsgesellschaft mbH & Co. KG, Ð tilsidesñttelse af retten til kontradiktion og tilsidesñt-
 Rosenheim (Forbundsrepublikken Tyskland), og fire andre telse af begrundelsespligten, da meddelelsen om klage-
 sagsùgere ved advokat Peter Krömer og advokat Friedrich punkter ikke


text:
er blevet fremsendt på noget tidspunkt
 Nusterer, Riemerplatz 1, St. Pölten (Republikken éstrig),
 og med valgt adresse hos disse.
 Ð tilsidesñttelse af artikel 6, stk. 2, i den europñiske
 konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og
 grundlñggende frihedsrettigheder og af det skyldprin-
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande: cip, der fremgår af artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17/62
 1. Den af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Ð tilsidesñttelse af bestemmelserne i Kommissionens
 Ð sagsùgte Ð vedtagne beslutning af 21. oktober afgùrelse af 12. december 1994 om hùringskonsulen-
 1998 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85, tens kompetenceområde under Kommissionens
 sag IV/35.691/E-4: Rùrkartel, som ñndret ved beslut- behandling af konkurrencesager og af forordning
 ning vedtaget af Kommissionen for De Europñiske nr. 99/63/EéF
 Fñllesskaber Ð sagsùgte Ð den 6. november 1998 om
 berigtigelse af beslutningen af 21. oktober 1998, sag
 IV/35.691 Ð prñisolerede rùr, annulleres. Ð tilsidesñttelse af formforskrifterne i artikel 3, stk. 3,
 og artikel 4 i forordning nr. 99/63/EéF sammenholdt
 med artikel 19 i forordning nr. 17/62 såvel som af
 artikel 6 og 7 i Kommissionens afgùrelse, der er nñvnt
 2. Bùderne, som er pålagt sagsùgerne, henholdsvis i det foregående led
 »Henss/Isoplus-koncernen« ved EF-Kommissionens
 (sagsùgtes) beslutning af 21. oktober 1998, sag
 IV/35.691/E-4: Rùrkartel, som ñndret ved EF-Kom- Ð tilsidesñttelse af retten til forsvar på andre punkter,
 missionens (sagsùgtes) beslutning af 6. november som f.eks. for korte frister til at afgive udtalelse og den
 1998, nedsñttes. omstñndighed, at dokumenter på fremmede sprog
 ikke var oversat
 3. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Ð sag- Ð tilsidesñttelse af begrundelsespligten efter EF-trakta-
 sùgte Ð tilpligtes at betale sagens omkostninger. tens artikel 190.


text:
C 295/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 . 9 . 97
 Francisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tje Skal artikel 9 og artikel 2 i forordning ( EØF ) nr. 3950/
 neste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem 92 (') af 28 . december 1992 fortolkes således, at enhver
 bourg hos Carlos Gomez de . la Cruz, Wagner-Centret, person, til hvem der leveres mælk, uden hensyn til arten af
 Kirchberg. det retsforhold, der har givet anledning til leveringen, kan
 antages at være » opkøber «, og som sådan forpligtet til at
 betale tillægsafgift, og navnlig således, at et kooperativ for
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : så vidt angår den mælk , som kooperativets egne medlem
 mer ikke sælger, men leverer til det, kan anses for » opkø
 ber «?
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilside
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens (') EFT L 405 af 31 . 12 . 1992, s. 1 .
 artikel 189, stk. 3 , og artikel 10, stk. 1 , i Europa-Par
 lamentet og Rådets direktiv 94/63/EF (') af 20 . decem
 ber 1994 om forebyggelse af emissioner af flygtige
 organiske forbindelser (VOC ) ved benzinoplagring og
 benzindistribution fra terminaler til servicestationer,
 idet den har undladt at vedtage de love og administra
 tive bestemmelser, der er nødvendige for at efter
 komme direktivet .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. juli 1997 af Pretura Circondariale di Bas
 sano del Grappa i sagen Consorzio fra i Caseifici dell'Alto
 — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik piano di Asiago mod regionen Veneto
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til samme
 bestemmelser, idet den ikke omgående underrettede ( Sag C-288/97)
 Kommissionen om de trufne foranstaltninger. ( 97/C 295/37 )
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger. Ved kendelse afsagt den 17. juli 1997, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 29 . juli 1997, har Pretura Circonda
 riale di Bassano del Grappa i sagen Consorzio fra i Casei
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: fici dell'Altopiano di Asiago mod regionen Veneto forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 de i sag C-282/97 anførte (2 ). Fristen for gennemførelse af
 direktivet udløb den 31 . december 1995 .
 1 . Skal artikel 9 og artikel 2 i forordning ( EØF ) nr. 3950/
 92 (') af 28 . december 1992 fortolkes således, at en
 (') EFT L 365 af 31 . 12 . 1994, s. 24 . hver person, til hvem der leveres mælk, uden hensyn
 ( 2 ) Se side 20 i denne Tidende . til arten af det retsforhold, der har givet anledning til
 leveringen, kan antages at være » opkøber «, og som
 sådan forpligtet til at betale tillægsafgift, og navnlig
 således, at et kooperativ for så vidt angår den mælk,
 som kooperativets egne medlemmer ikke sælger, men
 leverer til det, kan anses for » opkøber «?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse


text:
forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. juli 1997 af Pretura Circondariale di Bas 2 . Skal artikel 2, stk. 2, i forordning ( EØF ) nr. 3950/92
 sano del Grappa i sagen Claudio Matteazzi mod Caseificio af 28 . december 1992 fortolkes således, at der består
 Sociale S. Rocco scarl
 en egentlig pligt for opkøberen til at foretage fradrag
 (Sag C-287/97) som forskud på tillægsafgift i det beløb, der udbetales
 til producenterne, eller således, at der blot af hensyn
 ( 97/C 295/36 ) til opkøberen er skabt en adgang for ham til at fore
 tage fradrag som nævnt, uden at der kan pålægges
 sanktioner for en eventuel undladelse heraf?
 Ved kendelse afsagt den 17. juli 1997, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 29 . juli 1997, har Pretura Circonda (') EFT L 405 af 31 . 12 . 1992 , s. 1 .
 riale di Bassano del Grappa i sagen Claudio Matteazzi
 mod Caseificio Sociale S. Rocco scarl forelagt De Europæ
 iske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål :


text:
29.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/8
 Appel iværksat den 1. december 2015 af Gat Microencapsulation GmbH (tidligere Gat Microencapsulation AG) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 30. september 2015 i sag T-720/13 — Gat Microencapsulation mod EUIPO
 (Sag C-639/15 P)
 (2016/C 314/12)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Gat Microencapsulation GmbH (tidligere Gat Microencapsulation AG) (ved S. Soler Lerma, som befuldmægtiget og abogada M.C. March Cabrelles)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Domstolen (Ottende Afdeling) har ved kendelse af 26. maj 2016 afvist appellen.


text:
7.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 66/29
 Sag anlagt den 30. november 2012 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-12/12)
 2013/C 66/09
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, Rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgium ved Markus Schneider og Clémence Perrin som befuldmægtigede, har den 30. november 2012 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Island ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget eller underrettet Tilsynsmyndigheden om de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 7h i bilag XIX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i EØS-aftalen, og
 2)
 Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden gør gældende, at Island i henhold til artikel 27 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23. april 2008 (direktivet) og artikel 7 i EØS-aftalen er forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre direktivet og underrette EFTA-Tilsynsmyndigheden om de trufne foranstaltninger.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden gør gældende, at den ikke har modtaget sådanne oplysninger fra den islandske regering eller råder over andre oplysninger, som ville gøre det muligt for den at konkludere, at de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre direktivet, er blevet truffet.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden gør gældende, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 27 i direktivet og artikel 7 i EØS-aftalen ved ikke inden for den fastsatte frist at vedtage eller underrette Tilsynsmyndigheden om de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre direktivet.


text:
15.9.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/7
 4) Sagsøgeren betaler Kommissionen 49 844 EUR med tillæg af DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 renter 7 % årligt fra den 31. januar 1999.
 den 7. juni 2001
 5) Sagsøgeren bærer sine egne samt halvdelen af Kommissionens
 omkostninger.
 i sag T-187/99, Agrana Zucker und Stärke AG mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 6) Kommissionen bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 (Annullationssøgsmål — statsstøtte — støtte uforenelig med
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999. fællesmarkedet — undersøgelsesfrist — tiltrædelsesakt —
 erklæring nr. 31 — begrundelse)
 (2001/C 259/09)
 (Processprog: tysk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-187/99, Agrana Zucker und Stärke AG, ved Rechtsan-
 wälte W. Barfuß og H. Wollmann, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 den 14. juni 2001 skaber (befuldmægtigede: M. Erhart og D. Triantafyllou),
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 i sag T-143/99, Hortiplant SAT mod Kommissionen for beslutning nr. 1999/342/EF af 30. september 1998 om Østrigs
 De Europæiske Fællesskaber (1) påtænkte støtte til virksomheden Agrana Stärke-Gmbh til
 opførelse og ombygning af stivelsesproduktionsanlæg (EFT
 L 131 1999, s. 61), har Retten (Femte Udvidede Afdeling),
 (EUGFL — ophævelse af finansiel støtte — artikel 24 i sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne
 forordning (EØF) nr. 4253/88) R. Garcı́a-Valdecasas, J.D. Cooke, M. Vilaras og N. Forwood;
 justitssekretær: fuldmægtig G. Hertzig, den 7. juni 2001 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 (2001/C 259/08)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Processprog: spansk) 2) Sagsøgeren bærer sine egne og Kommissionens omkostninger.
 I sag T-143/99, Hortiplant SAT, Amposta (Spanien), ved (1) EFT C 314 af 30.10.1999.
 abogados C. Fernández Vicién og Iglesias Roa, mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede:
 L. Visaggio og J. Guerra Fernández), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens beslutning af 4. marts 1999
 om at ophæve støtte ydet til Hortiplant SAT i medfør af
 Kommissionens beslutning K(92) 3125 af 3. december 1992
 om ydelse af støtte fra Den europæiske Udviklings- og DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Garantifond for Landbruget, Udviklingssektionen, i henhold til
 Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88 til projektet med titlen
 initiativ i form af et pilotprojekt til demonstration af et nyt den 14. juni 2001
 højeffektivt system til avl af ungplanter: anvendelse på pryd-
 og skovplanter, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af i sag T-230/99, Hans McAuley mod Rådet for Den
 afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og Europæiske Union (1)
 R.M. Moura Ramos; justitssekretær: H. Jung, den 14. juni 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Tjenestemænd — forfremmelse — annullation — sammen-
 ligning af fortjenester — åbenbart fejlskøn)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (2001/C 259/10)
 2) Sagsøgeren betaler sine egne og Kommissionens omkostninger,
 herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige
 forholdsregler. (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 I sag T-230/99, Hans McAuley, tjenestemand ved Rådet for
 Den Europæiske Union, Wezembeek-Oppem (Belgien), ved
 advokaterne J.-N. Louis, G.-F. Parmentier og V. Peere, og med
 valgt adresse i


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/59
 Sag anlagt den 30. maj 2017 — Help — Hilfe zur Selbsthilfe mod Kommissionen
 (Sag T-335/17)
 (2017/C 239/71)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Help — Hilfe zur Selbsthilfe e.V. (Bonn, Tyskland) (ved advokaterne V. Jungkind og P. Cramer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 21. marts 2017 Ares(2017)1515573, hvormed et delbeløb af støttemidlerne til bistandsprojektet Food Security Promotion for very food insecure farming households i Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) på 643 627,72 EUR blev krævet tilbagebetalt, og den heraf følgende betalingsanmodning af 7. april 2017 (nr. 3241705513), hvormed Kommissionen anmodede om betaling af den første rate på 321 813,86 EUR, annulleres, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: Den af Kommissionen påtalte fremgangsmåde udgør ikke en krænkelse af materiel ret
 —
 Sagsøgerens fremgangsmåde, som Kommissionen har påtalt, ved indgåelsen af to kontrakter om levering af landbrugsvarer er ikke i strid med materielle bestemmelser for gennemførelsen af udbudsprocedurer i forbindelse med humanitære projekter. Navnlig er fremgangsmåden i overensstemmelse med de bindende udbudsprincipper i henhold til artikel 184, stk. 1, i gennemførelsesbestemmelserne til EU’s finansforordning 2009 og artikel 2, stk. 3, i de fastlagte regler og procedurer (Rules and procedures) i bilag IV til partnerskabsrammeaftalen om EU’s samarbejde med NGO'er om humanitær bistand fra 2008.
 —
 Den påtalte fremgangsmåde er endvidere ikke i strid med dokumentationspligten i henhold til artikel 23, stk. 4, i de almindelige bestemmelser i bilag III til partnerskabsrammeaftalen.
 2.
 Andet anbringende: Der foreligger ikke andre grunde til at kræve tilbagebetaling
 —
 Der foreligger heller ikke andre grunde til at kræve tilbagebetaling af den økonomiske støtte. Navnlig havde den af sagsøgeren valgte virksomhed leveret de bestilte varer rettidigt, fuldstændigt og i god kvalitet. Sagsøgeren har desuden gennemført bistandsprojektet med succes, hvilket er bekræftet af fire uafhængige kontroller, der blev foretaget af tredjeparter.
 —
 Den involverede medarbejder hos sagsøgeren har ikke udvist en ulovlig adfærd. Statsadvokaturen i Bonn har på grund af manglende tilstrækkelig mistanke om en strafbar handling ikke indledt en efterforskning.
 3.
 Tredje anbringende (subsidiært): Manglende udøvelse af skøn og uforholdsmæssighed
 —
 Kommissionen traf afgørelsen om at kræve den ydede økonomiske støtte tilbagebetalt ud fra den fejlagtige antagelse, at den var underlagt en bindende anbefaling fra Overvågningsudvalget for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) om at kræve tilbagebetaling. Dette udgør en manglende udøvelse af skøn fra Kommissionens side, der indebærer, at kravet om tilbagebetaling er retsstridigt.
 —
 Kravet om tilbagebetaling af det samlede delbidrag på 643 627,27 EUR er desuden retsstridigt som følge af en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i henhold til artikel 5, stk. 4, TEUF. Nævnte krav går videre, end hvad der er nødvendigt for at beskytte budgettet, og står henset til den succesfulde gennemførelse af bistandsprojektet ikke i et rimeligt forhold til den alvorlige belastning, som kravet medfører for sagsøgeren.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 21. juli 2005
 i sag C-370/03, Den Hellenske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EUGFL - finansielle følger i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for finansierede udgifter)
 (2005/C 217/18)
 Processprog: græsk
 I sag C-370/03, angående annullationssøgsmål anlagt den 27. august 2003 i henhold til artikel 230 EF, Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: G. Kanellopoulos og V. Kontolaimos) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Condou-Durande, bistået af N. Korogiannakis), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refererende dommer) og dommerne J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus og A. Ó. Caoimh; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer, justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 21. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kommissionens beslutning 2003/481/EF af 27. juni 2003 om de finansielle følger i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for udgifter finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, i visse tilfælde af uregelmæssigheder, der er begået af erhvervsdrivende, annulleres, i det omfang den omhandler det beløb på 14 272 278 GRD (41 884,90 EUR), der er anført i bilag I, med overskriften »Uerholdelige fordringer der skal afholdes over medlemsstaternes budget«.
 2.
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 18.10.2003.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/18
 Sag anlagt den 2. februar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-47/09)
 (2009/C 82/33)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Clotuche-Duvieusart og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i direktiv 2000/36/EF (1), sammenholdt med artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 2000/13/EF (2) samt artikel 3, stk. 5, i direktiv 2000/36, idet den har fastsat en mulighed for at udvide varebetegnelsen for chokoladevarer, der ikke indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, med adjektivet »puro« (ren) og med angivelsen »cioccolato puro« (ren chokolade).
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Mærkningen, og navnlig varebetegnelsen for chokoladevarer, er fuldstændigt harmoniseret i Fællesskabet i medfør af bestemmelserne i mærkningsdirektivet (2000/13) og i direktivet om chokoladevarer (2000/36), bl.a. med henblik på at sikre forbrugerne korrekt information. I direktiv 2000/36 er det fastsat, at chokoladevarer, der indeholder op til 5 % af visse vegetabilske fedtstoffer, ikke skal have en anden varebetegnelse, men mærkningen skal indeholde følgende specifikke angivelse med fede typer: »Indeholder også andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør«.
 Den italienske lovgivning, der er genstand for dette søgsmål, ændrer og tilsidesætter de omhandlede definitioner, der er harmoniseret på fællesskabsplan, idet den kun giver adgang til at føje angivelsen »puro« til varebetegnelsen for varer, der udelukkende indeholder kakaosmør som fedtstof. Eftersom »puro« på italiensk betyder uforfalsket, ikke-ødelagt, og følgelig ægte, forledes forbrugerne til at tro, at varer, som faktisk opfylder direktivets krav og de betingelser, der er fastsat heri for varebetegnelser, men indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør, er ikke-rene, og således forfalskede, ødelagte og uægte, alene af den grund at de indeholder vegetabilske fedtstoffer af en art og i et omfang, som er tilladt i henhold til lovgivningen, uden at varebetegnelsen skal ændres.
 Desuden udgør ordet »puro« en kvalificerende angivelse, hvis brug i varebetegnelsen er underlagt overholdelsen af bestemte kriterier. Navnlig er det i artikel 3, stk. 5, i direktiv 2000/36 fastsat, at anvendelsen af angivelser, der vedrører kvaliteten, er betinget af et mindsteindhold af kakaotørstof, der er højere end det, der er fastsat for anvendelsen af varebetegnelser, der ikke indeholder disse kvalificerende udtryk. Den italienske lovgivning om angivelsen »puro« betinger derimod blot anvendelsen heraf af, at varen kun indeholder kakaosmør som fedtstof, uden at stille krav om, at den skal overholde det fornødne forhøjede mindsteindhold af kakaotørstof. Dette er ensbetydende med en direkte tilsidesættelse af direktivets artikel 3, stk. 5, og har karakter af en yderligere form for vildledning af forbrugeren.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/36/EF af 23.6.2000 om kakao- og chokoladevarer bestemt til konsum (EFT L 197, s. 19).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20.3.2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (EFT L 109, s. 29).


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/19
 Appel iværksat den 22. maj 2008 af Philippe Guigard til prøvelse af dom afsagt den 11. marts 2008 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-301/05, Guigard mod Kommissionen
 (Sag C-214/08 P)
 (2008/C 223/31)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Philippe Guigard (ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling.
 —
 Dommen afsagt den 11. marts 2008 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ophæves.
 —
 De af sagsøgeren i første instans nedlagte påstande om annullation og erstatning tages til følge.
 —
 Sagsøgte i første instans tilpligtes at betale samtlige omkostninger i forbindelse med annullationssøgsmålet og appellen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har i det væsentlige anført tre anbringender til støtte for appellen.
 Med det første anbringende, der omfatter to led, har appellanten gjort gældende, at Retten har foretaget en ukorrekt fortolkning af den fjerde Lomé-konvention (1).
 Fejlen består for det første i, at Retten har fastslået, at det i medfør af Lomé-konventionens artikel 313, stk. 2, litra k), påhviler den nationale anvisningsberettigede at træffe bestemmelse om ansættelse af konsulenter og tekniske eksperter, uden at tage hensyn til de beføjelser vedrørende budgetkontrol og forvaltning af midler, som Kommissionen er tillagt ved nævnte konvention, eller til sidstnævnte institutions forpligtelse til at tilbyde den nationale anvisningsberettigede teknisk bistand ved forhandling af kontrakter.
 Den af Retten begåede fejl består for det andet i, at Retten har fastslået, at den nationale anvisningsberettigedes anmodning til Kommissionen med henblik på at indhente en godkendelse af afgørelsen om fornyelse af appellantens ansættelseskontrakt skal indeholde en udtrykkelig henvisning til Lomé-konventionens artikel 314, for at denne bestemmelses frist på 30 dage begynder at løbe, selv om et sådant krav ingenlunde følger af denne artikel. Ifølge appellanten skulle Retten således, hvis den havde fortolket nævnte artikel korrekt, have fastslået, at Kommissionen ikke havde overholdt nævnte frist.
 Med det andet anbringende har appellanten herefter anført, at den anfægtede dom indeholder en klar modsigelse i præmisserne, idet Retten hvad angår anbringendet vedrørende tilsidesættelse af Lomé-konventionens artikel 317, litra a), har fastslået, dels at dette anbringende er fremsat for sent, dels at det i det væsentlige svarer til anbringendet vedrørende tilsidesættelse af samme konventions artikel 313, stk. 2, litra k). Ifølge appellanten kan det samme anbringende ikke både afvises fra realitetsbehandling og være ugrundet.
 Endelig har appellanten med det tredje anbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat hans ret til forsvar, for så vidt som den dels ikke har taget hensyn til hans samlede argumentation under retsmødet, dels har ændret rækkevidden af hans anbringende om tilsidesættelse af omsorgsprincippet, princippet om god forvaltning og princippet om den berettigede forventning.
 (1) Den fjerde konvention indgået mellem staterne i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS) og Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, undertegnet i Lomé den 15.12.1989 (godkendt ved Rådets og Kommissionens afgørelse 91/400/EKSF, EØF af 25.2.1991 om indgåelse af fjerde AVS/EØF- Konvention, EFT L 229. s. 1), som ændret ved


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Pitești (Rumænien) den 27. februar 2017 — SC Cali Esprou SRL mod Administraţia Fondului pentru Mediu
 (Sag C-104/17)
 (2017/C 168/29)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Pitești
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SC Cali Esprou SRL
 Sagsøgt: Administraţia Fondului pentru Mediu
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF (1) af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald fortolkes således, at den er til hinder for, at en EU-medlemsstat vedtager bestemmelser, hvorefter den økonomiske beslutningstager, der markedsfører emballerede produkter og emballager på det nationale marked, men som ikke ændrer produkterne eller emballagen og alene leverer dem i samme form til en økonomisk beslutningstager, der selv leverer dem til den endelige forbruger, skal betale en afgift, hvis beløb fastsættes pr. kilogram (kg) på grundlag af differencen mellem på den ene side mængden af emballageaffald svarende til mindstemålene for nyttiggørelse eller forbrænding i forbrændingsanlæg med energiudnyttelse og nyttiggørelse med genanvendelse og på den anden side mængden af emballageaffald, der reelt er blevet nyttiggjort eller forbrændt i forbrændingsanlæg med energiudnyttelse og nyttiggjort med genanvendelse?
 (1) Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 94/62/EF af 20.12.1994 om emballage og emballageaffald (EFT L 365, s. 10).


text:
Nr . C 208/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: som en investor under normale markedsvilkår ville
 anlægge. De anslåede omkostninger ved konkurs
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de ( aktionærlån, afvikling af anlæggene, oprensning af
 samme som dem, der er påberåbt med hensyn til forordning jorden ) ville være væsentligt højere end omkostnin
 ( EF ) nr . 2791 /94 i sag C-9/95 (2 ). gerne ved udtræden under dækning af tab . I forhold
 til en afkastningsbetragtning i bredere forstand bør
 (M EFT nr . L 51 af 8 . 3 . 1995 , s . 8 . også synspunktet om imagepleje inddrages . I forbin
 ( 2 ) EFT nr . C 54 af 10 . 3 . 1995 , s . 9 . delse med en sammenligning med en privat investors
 hypotetiske adfærd bør der endvidere tages hensyn
 til situationen i den enkelte medlemsstat; de særlige
 sociale, retlige og økonomiske forhold i Forbunds
 republikken Tyskland, som f.eks . den til fast ejen
 Sag anlagt den 22. maj 1995 af Forbundsrepublikken dom knyttede pligt til at tage hensyn til samfunds
 Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fælles interesser ifølge den tyske grundlov, må ikke over
 skaber ses .
 ( Sag C-158/95 )
 — Betalingen af 20 mio . DM til Lech-Stahlwerke
 ( 95/C 208/08 )
 GmbH udgør risikokapital, der stilles til rådighed
 i henhold til sædvanlig investeringspraksis på
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den markedsvilkår .
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Forbundsrepublikken Tysk — Beløbet på 56 mio . DM til dækning af bestemte
 land ved Ministerialrat Ernst Roder, Forbundsøkonomimi
 udgifter er omfattet af Kommissionens godkendelse
 nisteriet, Bonn, som befuldmægtiget. fra august 1988/juni 1989 af en redningsplan.
 Grundlaget for denne plan var rammeaftalen fra
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : 1987, som Kommissionen er bekendt med , og hvori
 1 ) Kommissionens beslutning af 4 . april 1995 om plan indgår et tilsagn om overdragelse af anlæggene fri for
 lagte støtte fra Freistaat Bayern til EKSF-stålvirksomhe fortidens byrder. Det udgør magtfordrejning, når
 Kommissionen nu hævder, at der er tale om støtte,
 derne Neue Maxhiitte Stahlwerke GmbH, Sulzbach
 der ikke kan opnå godkendelse .
 Rosenberg, og Lech-Stahlwerke GmbH, Meitingen
 Herbertshofen ( KOM(95 ) 814 endelig udg.) annulle
 res .
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet: De om
 tvistede finansielle foranstaltninger har kun minimal
 2 ) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger . indvirkning på det fælles marked for stål . 1 1993 androg
 virksomhedens andel af den samlede produktion af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: råstål i EKSF 0,2 % . Virksomhedens produktudbud har
 stort set ingen betydning i andre regioner.
 — Mangelfuld begrundelse ( EKSF-traktatens artikel 15 ,
 stk . 1 ): Freistaat Bayerns regering har ved flere lejlighe
 der anført, at den planlagte betaling til pro rata-dækning
 af tab udgør en ydelse fra en aktionær, der frivilligt
 indskyder egenkapital ( til forhøjelse af kapitalreserverne
 med henblik på modregning i fremførte


text:
underskud ).
 Kommissionen har afvist at betragte visse fremlagte Sag anlagt den 22. maj 1995 af Kommissionen for De
 eksempler som et egnet bevis for, at overtagelsen af tab Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 af imagemæssige grunde skulle svare til en investors ( Sag C-159/95 )
 adfærd under markedsvilkår. I den sammenhæng har 95 /C 208/09 )
 Kommissionen ifølge sagsøgeren lagt ukorrekte faktiske
 forhold til grund, og Kommissionen har vurderet sagens
 omstændigheder forkert. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 — Tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet: Kommis Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 sionen har ikke hørt den pågældende for så vidt angår Kontou Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 Kommissionens hensigt om at behandle Freistaat med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis,
 Bayerns indskud som » tabt tilskud «; i meddelelse Kommissionens Juridiske Tjeneste , Wagner-Centret, Kirch
 94/C 377/03 konstaterede Kommissionen, at Freistaat berg.
 Bayerns regering — med henblik på privatisering af
 Bayerns aktier — agtede at tilføre et beløb til pro
 rata-tabsdækning i form af et indskud til egenkapitalen i Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 selskabet.
 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik, ved ikke inden
 — Overtrædelse af EKSF-traktatens artikel 4 , litra c ): for den fastsatte frist at have udstedt eller meddelt
 Kommissionen de love og administrative bestemmelser,
 — Kapitaltilførslen på 125,7 mio. DM til dæknig af tab der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv
 svarer ud fra et afkastningssynspunkt til den adfærd , 90/313/EØF (*) om fri adgang til miljøoplysninger, har
 ---pagebreak--- 12 . 8 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 208/5
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten og i Den Hellenske Republik har imidlertid endnu ikke tilsendt
 henhold til direktivet. Kommissionen nogen meddelelse om, at disse foranstaltnin
 ger er vedtaget, og Kommissionen har derfor, efter at have
 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at afholdes sagens fremsendt sin åbningsskrivelse den 9 . august 1993 og en
 omkostninger. begrundet udtalelse den 7. juni 1994 , anlagt nærværende
 sag med påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i
 medfør af artikel 189 , stk . 3 , og artikel 5 , stk. 1 , i traktaten,
 I henhold til artikel 19 i direktiv 90/31 3/EØF skulle såvel som i medfør af direktivet .
 medlemsstaterne senest den 31 . december 1992 sætte de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for (') EFT nr . L 78 af 26 . 3 . 1991 , s . 32 .
 at efterkomme direktivet og straks underrette Rådet
 herom .
 Den Hellenske Republik har imidlertid endnu ikke tilsendt
 Kommissionen nogen meddelelse om, at disse foranstaltnin
 ger er vedtaget, og Kommissionen har derfor, efter at have Sag anlagt den 22 . maj 1995 af Kommissionen for De
 fremsendt sin åbningsskrivelse den 12 . marts 1993 og en Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 begrundet udtalelse som opfølgning


text:
heraf, den 19 . juli 1994,
 ( Sag C-161/95 )
 anlagt nærværende sag med påstand om, at det fastslås, at
 Den- Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der ( 95/C 208/11 )
 påhviler den i medfør af artikel 189 , stk . 3 , og artikel 5 ,
 stk. 1 , i traktaten, såvel som i medfør af direktivet. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 f 1 ) EFT nr. L 158 af 23 . 6 . 1990, s . 56 . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 Kontou Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch
 berg.
 Sag anlagt den 22 . maj 1995 af Kommissionen for De
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 ( Sag C-160/95 ) 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik, ved ikke inden
 ( 95/C 208/ 10 ) for den fastsatte frist at have udstedt eller meddelt
 Kommissionen de love og administrative bestemmelser,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv
 22 . maj 1995 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af 91 /271 /EØF af 21 . marts 1991 om rensning af byspil
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria devand ( 1 ), har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 Kontou Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og traktaten og i henhold til direktivet.
 med valgt adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at afholdes sagens
 berg. omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I henhold til artikel 19 i direktiv 91 /271 /EØF skulle
 1 ) Det fastslås, at Den Hellenske Republik, ved ikke inden
 for den fastsatte frist at have udstedt eller meddelt medlemsstaterne senest den 30 . juni 1993 sætte de nødven
 Kommissionen de love og administrative bestemmelser, dige love og administrative bestemmelser i kraft for at
 der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv efterkomme direktivet og straks underrette Kommissionen
 herom .
 91 /156/EØF af 18 . marts 1991 (*) om ændring af
 direktiv 75/442/EØF om affald, har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten og i henhold til Den Hellenske Republik har imidlertid endnu ikke tilsendt
 direktivet. Kommissionen nogen meddelelse om, at disse foranstaltnin
 ger er vedtaget, og Kommissionen har derfor, efter at have
 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at afholdes sagens fremsendt sin åbningsskrivelse den 9 . august 1993 og en
 omkostninger. begrundet udtalelse, den 25 . marts 1994 , anlagt nærvæ
 rende sag med påsta'nd om, at det fastslås, at Den Hellenske
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i
 medfør af artikel 189 , stk . 1 , og artikel 5 , stk. 1 , i traktaten,
 såvel som i medfør af direktivet .
 I henhold til artikel 2 i direktiv 91 / 156/EØF skulle med
 lemsstaterne senest