text:
princip kun finder anvendelse på risikovurdering og ikke
 forestående tab og skader, der kan forudses med tilstræk- kan anvendes ved vurderingen af farer. Selv hvis dette princip
 kelig sikkerhed, også selv om disse tab og skader ikke finder anvendelse herpå, ville dette desuden kun være i muligt
 præcist kan opgøres. i tilfælde af videnskabelig usikkerhed.
 ---pagebreak--- C 47/36 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Sagsøgerne har endelig gjort gældende, at Kommissionen har Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse ikke reelt
 tilsidesat fællesskabsrettens grundlæggende principper, såsom er begrundet og er i strid med det almindelige princip om god
 retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den forvaltningsskik, der kræver, at afgørelser skal begrundes.
 berettigede forventning, princippet om uafhængig og fremra- Sagsøgeren gør endvidere gældende, at artikel 5 i bilag 2 til
 gende videnskabelig rådgivning, proportionalitetsprincippet, vedtægten for Europols personale (1) og princippet om omhu
 princippet om ligebehandling og princippet om god forvalt- er tilsidesat.
 ning. Sagsøgerne har også gjort gældende, at Kommissionen
 var inkompetent og begik magtmisbrug.
 (1) Rådets retsakt af 3.12.1998 om vedtagelse af vedtægten for
 Europols personale (EFT C 26 af 30.1.1999, s. 23).
 (1) Rådets direktiv 67/548/EØF af 27.6.1967 om tilnærmelse af
 lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige
 stoffer (EFT 1967, s. 1).
 Sag anlagt den 20. december 2003 af Gerhard Keinhorst
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-428/03)
 Sag anlagt den 23. december 2003 af Elisabeth Saskia Smit
 mod Europol
 (2004/C 47/69)
 (Sag T-423/03)
 (Processprog: fransk)
 (2004/C 47/68)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (Processprog: nederlandsk) den 20. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Gerhard Keinhorst, Overijse
 (Belgien), ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 23. december 2003 anlagt sag mod Europol af Elisabeth Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Saskia Smit ved advokaterne P. de Casparis og F. Baltussen.
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 23. december
 2002 annulleres, for så vidt ansættelsesmyndigheden ikke
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: har ydet sagsøgeren nogen godskrivning af anciennitet på
 løntrin og følgelig har indplaceret sagsøgeren i lønklasse
 A6, løntrin 1, i stedet for lønklasse A6, løntrin 3.
 1. Europols stiltiende afvisning af sagsøgerens klage over
 afgørelsen af 19. maj 2003 annulleres, og samtidig
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 14. april 2003
 annulleres afgørelsen af 19. maj 2003.
 annulleres, for så vidt som
 2. Europol dømmes til at betale sagsøgeren erstatning, — sagsøgerens indplacering ikke er blevet fastsat til
 herunder under alle omstændigheder sagens omkost- lønklasse A6, løntrin 3, på tidspunktet for hans
 ninger. ansættelse
 — sagsøgerens karriere ikke er blevet genoprettet der-
 ved, at hans forfremmelse til lønklasse A5 er blevet
 rykket frem, og han, i givet fald, er blevet forfremmet
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter til lønklasse A4
 — datoen for ikrafttrædelsen af beslutningen om forny-
 Ved den anfægtede afgørelse blev sagsøgerens ansøgning om et indplacering for så vidt angår dens økonomiske
 stillingen som »asset administrator« ved Europol afslået. følger er blevet begrænset til den 5.


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 17. november 2016 — Firma Hans Bühler KG
 (Sag C-580/16)
 (2017/C 078/12)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Revisionsappellant: Firma Hans Bühler KG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 141, litra c), i direktiv 2006/112 (1), af hvilken bestemmelse det i henhold til artikel 42 (sammenholdt med artikel 197) i direktiv 2006/112 afhænger, om artikel 41, stk. 1, i direktiv 2006/112 finder anvendelse, fortolkes således, at den deri nævnte betingelse ikke er opfyldt, såfremt den afgiftspligtige person har hjemsted og er momsregistreret i den medlemsstat, hvorfra varerne forsendes eller transporteres, selv om denne afgiftspligtige person til den konkrete erhvervelse inden for Fællesskabet anvender momsregistreringsnummeret fra en anden medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 42 og artikel 265, sammenholdt med artikel 263 i direktiv 2006/112, fortolkes således, at kun rettidig indsendelse af oversigten bevirker, at artikel 41, stk. 1, i direktiv 2006/112 ikke finder anvendelse?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 239/22 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.10.2003
 Sag anlagt den 18. juli 2003 af Celltech R&D Limited Sag anlagt den 28. juli 2003 af Jürgen Schmoldt, Kaefer
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Isoliertechnik GmbH & Co. KG, og Hauptverband der
 (Varemærker og Design) Deutschen Bauindustrie e.V. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-260/03)
 (Sag T-264/03)
 (2003/C 239/41)
 (2003/C 239/42)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. juli 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Celltech R&D den 28. juli 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Limited, Slough, (Det Forenede Kongerige), ved D. Alexander, Europæiske Fællesskaber af Jürgen Schmoldt, Dallgow-Döbe-
 QC, og lawyer N. Jenkins. ritz (Tyskland), Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co. KG, Bremen
 (Tyskland), og Hauptverband der Deutschen Bauindustrie
 e.V., Berlin (Tyskland), ved professor Dr. Dr. h.c. Hans-Peter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Schneider, Hannover, som befuldmægtiget.
 — Afgørelse truffet den 19. maj 2003 af Andet Appelkam-
 mer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 (Varemærker og Design) (sag R0659/2002-2) annulleres
 helt eller delvis.
 — Artikel 1 sammenholdt med tabel 1 i bilaget til Kommis-
 sionens beslutning K(2003) 1161 af 9. april 2003,
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om- offentliggjort den 8. maj 2003 (EFT L 114, s. 50) (2003/
 kostninger. 312/EF), om offentliggørelsen af referencer på standarder
 vedrørende isolationsmaterialer EN 13162:2001 til EN
 1 13172:2001 annulleres, og som følge heraf slettes
 Kommissionens meddelelse af 15. december 2001 (EFT
 C 358, s. 9) (2001/ C 358/08), for så vidt som denne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter angår EN 13162:2001 til EN 1 13172:2001, samt
 meddelelse af 22. maj 2003 (EFT C 120, s. 17) (2001/
 C 120/06) fra Den Europæiske Unions Tidende.
 Det omhandlede vare- »CELLTECH« — ansøgning
 mærke nr. 1731678
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Varer eller tjenesteydel- Farmaceutiske og veterinærmedi-
 ser: cinske præparater, sammensæt-
 ninger og stoffer samt præparater,
 sammensætninger og stoffer til
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sundhedspleje (klasse 5), kirurgi-
 ske, medicinske, odontologiske og
 veterinære apparater og instru-
 menter (klasse 10), forsknings- og Det Europæiske Standariseringsorgan vedtog den 23. maj
 udviklingsvirksomhed; konsulent- 2001 ti standarder vedrørende isolationsmaterialer, hvis refe-
 virksomhed; alt i forbindelse med rencer blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tiden-
 biologisk, medicinsk og kemisk de den 15. december 2001 (1). Herefter fremsatte Forbundsre-
 videnskab (klasse 41). publikken Tyskland i medfør af artikel 5, stk. 1, i direktiv 89/
 106/EØF (2) en formel indsigelse mod disse ti standarder for
 Den til appelkammeret Undersøgerens afslag på registre- isolationsmateriale. Indsigelsen blev afvist ved den anfægtede
 påklagede afgørelse: ring. beslutning.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 litra b), i forordning (EF) nr. 40/ Sagsøgerne har påberåbt sig formelle såvel som materielle
 94 om EF-varemærker. søgsmålsgrunde. Efter sagsøgernes opfattelse foreligger der
 sagsbehandlingsfejl, idet Det Stående Byggeudvalg i strid med
 artikel 5, stk. 1, i direktiv 89/106 ikke har


text:
11 . 1 . 97 \ DA \ De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 9/7
 Mensbrugghe, angående en påstand om, at de sagsøgte ( Anden Afdeling ) i sag T-5/93 (Tremblay m.fl. mod Kom
 forsikringsselskaber betaler det beløb, som Kommissionen missionen, Sml . II, s. 185 ), hvori der er nedlagt påstand
 skylder eller måtte komme til at skylde i henhold til om delvis ophævelse af denne dom, har Domstolen ( Sjette
 artikel 73 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Afdeling ), sammensat af formanden for Fjerde Afdeling
 Fællesskaber til en af sine tjenestemænd, der er ramt af en J. L. Murray, som fungerende formand for Sjette Afdeling,
 erhvervssygdom, har Domstolen ( Sjette Afdeling), sam og dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn ( refere
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dom rende dommer ), G. Hirsch og H. Ragnemalm; generalad
 merne C. N. Kakouris og P. J. G. Kapteyn ( refererende vokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 24 . okto
 dommer); generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretær: ber 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 24 . okto
 ber 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 1 ) Appellen forkastes.
 1 ) SA Royale beige, Assurances Générales de France SA, 2 ) Appellanterne betaler sagens omkostninger.
 Caisse nationale de Prévoyance, Mutuelles du Mans,
 Assurantie van de Belgische Boerenbond SA, Hannover
 SA, Securitas AG og Condor betaler til Kommissionen 0 ) EFT nr. C 189 af 22 . 7. 1995 , s . 6 .
 25 794 194 bfr., med tillæg af renter 8% p. a. fra den
 6. maj 1 994 til betaling sker.
 2 ) SA Royale beige, Assurances Générales de France SA,
 Caisse nationale de Prévoyance, Mutuelles du Mans,
 Assurantie van de Belgische Boerenbond SA, Hannover
 DOMSTOLENS DOM
 SA, Securitas AG og Condor betaler sagens omkost
 ninger. ( Sjette Afdeling )
 af 7. november 1996
 (M EFT nr. C 159 af 24 . 6 . 1995 , s . 13 .
 i sag C-221/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg ( J )
 (Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv 91/
 263/EØF — telekommunikation — terminaludstyr — gen
 sidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse)
 ( 97/C 9/ 13 )
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling) (Processprog: fransk)
 af 24 . oktober 1996
 i sag C-91/95 P, Roger Tremblay, Harry Kestenberg og (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 Syndicat des exploitants de lieux de loisirs ( SELL ) mod offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 0 )
 (Appel — konkurrence — afvisning af en klage — ingen I sag C-221 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 interesse for Fællesskabet) skaber ( befuldmægtigede : Anders C. Jessen og Jean-Francis
 Pasquier) mod Storhertugdømmet Luxembourg ( befuld
 ( 97/C 9/12 ) mægtiget: Nicolas Schmit ) angående en påstand om, at det
 fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat
 de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets direk
 (Processprog: fransk) tiv 91 /263/EØF af 29


text:
. april 1991 om indbyrdes tilnær
 melse af medlemsstaternes lovgivning om teletermi
 naludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets
 overensstemmelse ( EFT nr. L 128 af 23 . 5 . 1991 , s . 1 ), og
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive navnlig dette direktivs artikel 17, principalt fordi det ikke
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme di
 rektivet, og subsidiært fordi det ikke straks har underrettet
 I sag C-91/95 P, Roger Tremblay, Harry Kestenberg og Kommissionen om disse foranstaltninger, har Domstolen
 Syndicat des exploitants de lieux de loisirs ( SELL ), ved ad ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, G. F.
 vokat Jean-Claude Fourgoux, mod den anden part i appel Mancini ( refererende dommer), og dommerne J. L. Mur
 sagen Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved ray, C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn og H. Ragnemalm;
 Giuliano Marenco og Géraud de Bergues, som befuld generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: ekspeditions
 mægtigede, angående appel af dom afsagt den 24 . januar sekretær H. A. Rühl, den 7. november 1996 afsagt dom,
 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- Nr. C 9/8 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 . 1 . 97
 1 ) Storhertugdømmet Luxembourg har ved ikke inden skal fortolkes således, at den ikke omfatter en person, der
 for den fastsatte frist at efterkomme de love og admi uden vederlag udøver en aktivitet, der består i at passe sin
 nistrative bestemmelser, der er nødvendige for at efter handicappede ægtefælle, uanset hvor omfattende denne
 komme Rådets direktiv 91 /263/EØF af 29. april 1991 aktivitet er, og hvilken kunnen eller sagkundskab det kræ
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv ver at udføre den, når den pågældende hverken er ophørt
 ning om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse med sin erhvervsaktivitet eller har afbrudt sin arbejdssøg
 af udstyrets overensstemmelse, tilsidesat sine forpligtel ning for at udøve denne aktivitet.
 ser i henhold til direktivet og navnlig dettes artikel 1 7.
 (M EFT nr. C 174 af 8 . 7. 1995, s . 2 .
 2 ) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens om
 kostninger.
 (!) EFT nr. C 254 af 10 . 9 . 1994, s . 10 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 DOMSTOLENS DOM af 7. november 1996
 (Femte Afdeling) i sag C-262/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (*)
 af 7. november 1996
 (Traktatbrud — undladelse af at gennemføre direktiverne
 i sag C-77/95 , Bruna-Alessandra Züchner mod Handels 82/176ÆØF, 83/513/ EØF, 84/156/ EØF, 84/491/EØF og
 krankenkasse (Ersatzkasse ) Bremen ( anmodning om præ 86/280/EØF om udledning af forskellige farlige stoffer i
 judiciel afgørelse fra Hanseatisches Oberlandesgericht, vandmiljøet)
 Bremen ) ( J )
 { 97/C 9/15 )
 (Ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social
 sikring — direktiv 79/7/EØF — den erhvervsaktive be
 folkning)
 (Processprog: tysk)
 { 97IC 9/ 14
 (Processprog: tysk) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af


text:
Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 I sag C-262/95 , Kommissionen for De Europæiske
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: Gotz zur Hausen) mod
 Forbundsrepublikken Tyskland ( befuldmægtiget: Ernst
 I sag C-77/95 , angående en anmodning, som Hanseati Roder ), angående en påstand om, at det fastslås, at For
 sches Oberlandesgericht, Bremen (Tyskland ), i medfør af bundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser
 i henhold til EF-traktaten ved ikke inden for de fastsatte
 EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for
 i den for nævnte ret verserende sag, Bruna-Alessandra frister at have truffet de nødvendige foranstaltninger for at
 Züchner mod Handelskrankenkasse (Ersatzkasse ) Bremen, efterkomme følgende direktiver og særlig disses artikel 3 :
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen
 af Rådets direktiv 79/7/EØF af 19 . december 1978 om
 — Rådets direktiv 82/ 176/EØF af 22 . marts 1982 om
 gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af
 mænd og kvinder med hensyn til social sikring ( EFT nr. grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udlednin
 L 6 af 10 . 1 . 1979, s. 24 ) samt vedrørende fortolkningen ger af kviksølv fra elektrolyse af alkaliske klorider
 af fællesskabsretlige principper om offentlige organers er ( EFT nr. L 81 af 27. 3 . 1982, s . 29 )
 statningsansvar, har Domstolen ( Femte Afdeling), sammen
 sat af afdelingsformand L. Sevón, som fungerende for
 mand for Femte Afdeling ( refererende dommer ), og — Rådets direktiv 83/513/EØF af 26 . september 1983
 dommerne C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-R Puissochet om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udled
 og R Jann; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; ju ninger af cadmium ( EFT nr. L 291 af 24 . 10 . 1983 ,
 stitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 7. no s. 1 )
 vember 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 — Rådets direktiv 84/ 156/EØF af 8 . marts 1984 om
 Artikel 2 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udlednin
 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebe ger af kviksølv fra andre sektorer end elektrolyse af al
 handling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring kalichlorider ( EFT nr. L 74 af 17. 3 . 1984, s. 49 )


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/37
 Sag anlagt den 30. juni 2006 — Verheyden mod Kommissionen
 (Sag F-72/06)
 (2006/C 190/69)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Luc Verheyden (Angera, Italien) (ved avocat E. Boigelot)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen tilpligtes at fremlægge alle personlige akter vedrørende sagsøgeren, der er forseglet af det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), samt alle de af OLAF indsamlede oplysninger og dokumenter, der vedrører ham.
 —
 Kommissionen tilpligtes at fremlægge fuldmagten for OLAF's inspektører.
 —
 Kommissionen tilpligtes at fremlægge alle OLAF's rapporter vedrørende undersøgelsen, hvad enten disse er fremsendt til de italienske judicielle myndigheder eller ej, herunder den rapport, der afslutter den interne undersøgelse.
 —
 Annullation af undersøgelsen vedrørende sagsøgeren.
 —
 Annullation af OLAF's skrivelse, der indeholdt en underretning om undersøgelsen og oplysninger fra de italienske myndigheder samt fremsendelse af undersøgelsesrapporterne til de italienske judicielle myndigheder.
 —
 Annullation af den foreløbige og den endelige undersøgelsesrapport.
 —
 Annullation af de stiltiende afvisninger af sagsøgerens anmodning og klage.
 —
 Annullation af alle retsakter, der efterfølger og/eller vedrører disse afgørelser, og som ligger efter anlæggelsen af nærværende søgsmål.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale en erstatning, som efter billighed fastsættes til 30 000 EUR, idet der tages forbehold for en forhøjelse og/eller nedsættelse af beløbet under sagen.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet, ud over at påberåbe sig anbringender, der meget ligner dem, der er fremført i sag F-5/05 (1) og at fremsætte de samme ulovlighedsindsigelser som i denne sag, ligeledes anført, at Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22. marts 2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte (2) er ulovlig, for så vidt angår den del, der indfører artikel 1 i bilag IX til vedtægten.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-22/05 og henvist til Retten for EU-personalesager ved kendelse af 15.12.2005)
 (2) EUT L 124 af 27.4.2004, s. 1.


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/48
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 19. marts 2015 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-89/13) (1)
 ((Partsrepræsentants udelukkelse fra retsforhandlingerne - ingen udpegning af en ny repræsentant - sagsøgeren ophørt med at besvare Personalerettens henvendelser - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 146/66)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat A.)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at foretage tre indeholdelser à 504,67 EUR i sagsøgerens invalidepension, henholdsvis for månederne januar — marts 2013.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag F-89/13, Marcuccio mod Kommissionen
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 24 af 25.1.2014, s. 39.


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative d’appel de Nantes (Frankrig) den 2. august 2012 — Adiamix mod Ministre de l’Économie et des Finances
 (Sag C-368/12)
 2012/C 295/43
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour administrative d’appel de Nantes
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Adiamix
 Sagsøgt: Ministre de l’Économie et des Finances
 Præjudicielt spørgsmål
 Er Kommissionens beslutning 2004/343/EF af 16. december 2003 (1), der udgør en nødvendig forudsætning for det omtvistede tilbagebetalingskravs gyldighed, gyldig?
 (1) Kommissionens beslutning 2004/343/EF af 16.12.2003 om Frankrigs støtteordning for overtagelse af kriseramte virksomheder (EUT L 108, s. 38).


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. marts 2010 — Attanasio Group Srl mod Comune di Carbognano (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Italien)
 (Sag C-384/08) (1)
 (Artikel 43 EF og 48 EF - regional lovgivning, som foreskriver obligatoriske minimumsafstande mellem vejanlæg til salg af brændstof - Domstolens kompetence og formaliteten vedrørende anmodningen om præjudiciel afgørelse - etableringsfrihed - restriktion)
 2010/C 113/14
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Attanasio Group Srl
 Sagsøgt: Comune di Carbognano
 Procesdeltager: Felgas Petroli Srl
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — forenelighed med artikel 43 EF, 48 EF, 49 EF og 56 EF og de fællesskabsretlige principper om økonomisk konkurrence og forbud mod forskelsbehandling af national lovgivning om obligatoriske minimumsafstande mellem vejanlæg til salg af brændstof
 Konklusion
 Artikel 43 EF, sammenholdt med artikel 48 EF, skal fortolkes således, at en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der foreskriver obligatoriske minimumsafstande mellem vejanlæg til salg af brændstof, udgør en begrænsning af etableringsfriheden som omhandlet i EF-traktaten. Under omstændigheder som dem, der foreligger i tvisten i hovedsagen, synes denne begrænsning ikke at kunne begrundes i hensynet til færdselssikkerheden, beskyttelse af sundheden og miljøet samt rationaliseringen af den tjeneste, der ydes brugerne, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.


text:
11.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/15
 Appel iværksat den 22. november 2011 af Christos Michail til prøvelse af Personalerettens dom af 13. september 2011 i sag F-100/09, Michail mod Kommissionen
 (Sag T-597/11 P)
 2012/C 39/32
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Christos Michail (Bruxelles, Belgien) (ved advokat Ch. Meidanis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling, og appellanten gives medhold i sagen.
 —
 Personalerettens dom af 13. september 2011 i sag F-100/09, Michail mod Kommissionen, ophæves.
 —
 Appellanten tilkendes en erstatning på 30 000 EUR.
 —
 Der træffes afgørelse om sagens omkostninger efter gældende bestemmelser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at Personaleretten i den anfægtede dom traf en urigtig afgørelse i det søgsmål, som han havde anlagt med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, hvori den afslog hans anmodning om bistand i henhold til personalevedtægtens artikel 24 (herefter »vedtægten«) og af Kommissionens afslag af 14. september 2009 på den klage, som han havde indgivet i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 2.
 Appellanten gør nærmere bestemt gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af hans processuelle rettigheder samt en tilsidesættelse af EU-retten, for så vidt som Personaleretten for det første, idet den foretog en fejlagtig bevisbedømmelse, fuldstændigt og med urette undlod at efterprøve, om beviserne var opnået på ulovlig vis, eftersom Kommissionen havde ændret appellantens tjenesteordning, uden at der forinden var blevet truffet en administrativ afgørelse vedrørende denne ændring. Appellanten gør for det andet gældende, at Personaleretten hverken tog hensyn til principperne vedrørende bevisfremskaffelse og bevisbyrde, eftersom den — uagtet at appellanten havde fremlagt det dokument, der viste, at ændringen af tjenesteordningen var ulovlig — på intet tidspunkt under sagen anmodede Kommissionen om at fremlægge beviser for det modsatte, hvilket den burde have gjort ifølge procesreglementets artikel 54. Appellanten gør for det tredje gældende, at Personaleretten hverken undersøgte hans faktiske tjenesteordning, der fremgik af Sysper og Sysper 2-systemerne, eller det retlige grundlag for indholdet i disse systemer og det indtryk af ham, der fulgte heraf, med henblik på at godtgøre, om sidstnævnte udgjorde psykisk chikane til skade for ham og en forvanskning af beviserne.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 29. april 2015 — Ciclat Soc. Coop. mod Consip SpA og Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 (Sag C-199/15)
 (2015/C 262/02)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ciclat Soc. Coop.
 Sagsøgte: Consip SpA og Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 45 i direktiv 2004/18 (1), sammenholdt med rimelighedsprincippet samt artikel 49 TEUF og 56 TEUF til hinder for en national lovgivning, der inden for rammerne af en udbudsprocedure over tærskelværdien tillader, at der af egen drift anmodes om en attest, der er udfærdiget af en socialsikringsinstitution (et DURC), og som forpligter den ordregivende myndighed til at anse en attest af hvilken det fremgår, at der foreligger en tidligere begået overtrædelse af pligten til at betale sociale bidrag, som navnlig forelå på tidspunktet for anmodningen om deltagelse — hvilket den økonomiske aktør, som har deltaget i henhold til en positiv og gyldig DURC, imidlertid ikke var bekendt med — og som under alle omstændigheder ikke længere foreligger på tidspunktet for tildelingen eller prøvelsen af egen drift, for en hindring?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
12.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/9
 Sag anlagt den 5. august 2013 — L’Oréal mod KHIM — Cosmetica Cabinas (AINHOA)
 (Sag T-400/13)
 2013/C 298/16
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: L’Oréal (Paris, Frankrig) (ved advokaterne M. Granado Carpenter og M. Polo Carreño)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. juni 2013 af Første Appelkammer i sag R 1643/2012-1, annulleres.
 —
 Sagsøgerens sagsomkostninger refunderes.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »AINHOA« — EF-varemærkeregistrering nr. 2 720 811
 Indehaver af EF-varemærket: Cosmetica Cabinas, SL
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: L’Oréal
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Indgiveren af ugyldighedsbegæringen påberåbte sig artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, sammenholdt med artikel 53, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og/eller artikel 8, stk. 5, sammenholdt med artikel 53, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/28
 Sag anlagt den 30. april 2014 — Drahtwerk St. Ingbert m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-275/14)
 2014/C 223/33
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Tyskland), DWK Drahtwerk Köln GmbH (Köln, Tyskland), Kalksteingrube Auersmacher GmbH (Völklingen, Tyskland), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Tyskland), Stahlguss Saar GmbH (St. Ingbert) og Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen) (ved advokaterne S. Altenschmidt og H. Janssen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgerne har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift og den særlige godtgørelsesordning ikke udgjorde tildeling af statsmidler eller statsligt kontrollere midler. Samtlige faktiske omstændigheder af relevans for kvalificeringen af disse foranstaltninger blev fastslået i den indledende procedure mellem Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland. Der var ikke længere tvivl, hvilket Kommissionen under en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) skulle have fastslået.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og af retssikkerhedsprincippet.
 —
 Sagsøgerne har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet, får så vidt som den har anvendt proceduren vedrørende ny støtte i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 i stedet for proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 17 ff. i forordning nr. 659/1999 med henblik på at kontrollere sin foreløbige vurdering, hvorefter EEG udgjorde statsstøtte. Sagsøgerne har i den forbindelse navnlig gjort gældende, at Kommissionen med beslutning af 22. maj 2002 ikke kvalificerede EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler. Ændringerne af EEG 2000 til EEG 2012 var ikke væsentlige i forhold til Kommissionens beslutning af 22. maj 2002. Kommissionen kunne derfor have gjort en ændret retsopfattelse gældende inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF uden at belaste sagsøgerne.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder og af retten til forsvar
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har vedtaget den anfægtede afgørelse uden at give sagsøgerne mulighed for at fremsætte bemærkninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. oktober 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-36/05) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 92/100/EØF - ophavsrettigheder - udlejnings- og udlånsrettigheder - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2006/C 326/15)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.R. Vidal Puig og W. Wils, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved I. del Cuvillo Contreras, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af artikel 1 og 5 i Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (EFT L 46, s. 61).
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har, ved at fritage næsten alle — hvis ikke alle — kategorier af institutioner, der forestår offentlige udlån af ophavsretligt beskyttede værker, fra forpligtelsen til at betale ophavsmændene vederlag for udlånene, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1 og 5 i Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 19.3.2005.


text:
C 144/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 Slettelse af sag C-282/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-288/01,
 Ulf Thomsen mod Finanzamt Flensburg (anmodning om
 (2002/C 144/66) præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 275 af 29.9.2001.
 Ved kendelse af 21. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-282/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001. Slettelse af sag C-350/01 (1)
 (2002/C 144/69)
 Ved kendelse af 6. marts 2002 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-287/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-350/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 (2002/C 144/67) Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.
 Ved kendelse af 11. april 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-287/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001. Slettelse af sag C-409/01 (1)
 (2002/C 144/70)
 Ved kendelse af 22. marts 2002 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-288/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-409/01,
 Rolando Salusest mod Giovanni Petrucci (anmodning om
 (2002/C 144/68) præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile e penale di L’Aquila),
 skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 6. marts 2002 har præsidenten for De (1) EFT C 348 af 8.12.2001.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/12
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 27. juni 2008 — Philip Morris Products SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-497/07 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - tredimensionelt varemærke med form som en cigaretpakke - afslag på registrering)
 (2008/C 285/20)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Philip Morris Products SA (ved avocat T. van Innis)
 Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Rassat, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 12. september 2007 i sag T-140/06, Philip Morris Products mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i den af appellanten anlagte sag til prøvelse af afgørelse af 24. februar 2006 truffet af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende appellantens ansøgning om registrering af en cigaretpakke form som EF-varemærke — tilsidesættelse af artikel 4 og artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) — en tredimensionel forms fornødne særpræg — denne form udtryksmåder og tidspunktet for, hvornår den skal vurderes.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Philip Morris Products SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/10
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 24. juni 2010 — Barbara Becker mod Harman International Industries Inc. og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-51/09 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - ordmærket Barbara Becker - indsigelse rejst af indehaveren af EF-ordmærkerne BECKER og BECKER ONLINE PRO - vurdering af risikoen for forveksling - vurdering af tegnenes lighed på det begrebsmæssige plan)
 2010/C 221/15
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Barbara Becker (ved Rechtsanwalt P. Baronikians)
 De andre parter i sagen: Harman International Industries Inc. (ved barrister M. Vanhegan) og Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Afdeling) den 2. december 2008 i sag T-212/07, Harman International Industries mod KHIM — Becker (Barbara Becker), hvorved Retten annullerede afgørelse truffet den 7. marts 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 502/2006-1) vedrørende annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere ordmærket »Barbara Becker« for varer i klasse 9 i forbindelse med en indsigelse rejst af Harman International Industries, Inc.
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 2. december 2008, Harman International Industries mod KHIM — Becker (Barbara Becker) (sag T-212/07), ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 82 af 4.4.2009.


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bacău (Rumænien) den 27. juli 2015 — Ovidiu Rîpanu mod Compania Națională »Loteria Română« S.A.
 (Sag C-407/15)
 (2016/C 200/07)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Bacău
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ovidiu Rîpanu
 Sagsøgt: Compania Națională »Loteria Română« S.A.
 Ved kendelse af 18. februar 2016, erklærede Domstolen (Tiende Afdeling) således, at den ikke har kompetence til at besvare det præjudicielle spørgsmål.


text:
23.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/18
 Rettens dom af 10. februar 2015 — IOIP Holdings mod KHIM (GLISTEN)
 (Sag T-648/13) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket GLISTEN - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 096/22)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: IOIP Holdings LLC (Fort Wayne, De Forenede Stater) (ved advokaterne H. Dhondt og S. Kinart)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. september 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1028/2013-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet GLISTEN som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 IOIP Holdings LLC betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
12.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/5
 Appel iværksat den 8. april 2004 (fax: 6.4.2004) af Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG til prøvelse af dom afsagt den 28. januar 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-146/02 – T-153/02, Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-173/04 P)
 (2004/C 156/09)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. april 2004 (fax: 6.4.2004) iværksat appel af Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG ved Rechtsanwältin Anja Franke, Grünecker Kinkeldey Stockmair & Schwanhäusser, Maximilianstr. 58, D-80538 München, bistået af Patentanwalt Martin Aufenanger, Maximilianstr. 58, D-80538 München, til prøvelse af dom afsagt den 28. januar 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-146/02 – T-153/02, Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Dom afsagt den 28. januar 2004 af Retten i Første Instans i de forenede sager T-146/02 – T-153/02 (1) ophæves.
 2.
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale appelsagens omkostninger og omkostningerne ved sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Appellen støttes på, at Retten har overtrådt fællesskabsretten.
 —
 Retten har taget fejl af varearten og som følge heraf af de emballageformer, som i forhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 skal anvendes som sammenligningsgrundlag ved bedømmelsen af de varemærker, der søges registreret. I sin afgørelse har Retten ikke taget udgangspunkt i de emballageformer for de konkret anmeldte varer »frugtdrikke, frugtsaft«, som allerede findes på markedet, men generelt i emballager for »flydende levnedsmidler«. Der er ikke taget hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt de varemærker, der er søgt registreret, adskiller sig fra sædvanlige drikkeemballager. Den retlige prøvelse gik kun på fiktive grundformer af de varemærker, der er søgt registreret, samt på en mulig fremtidig anvendelse af stående poser for »frugtdrikke, frugtsaft«.
 —
 Med udgangspunkt i dette bedømmelsesgrundlag og i betragtning af det lille mindstemål af særpræg, der kræves, har Retten stillet for store krav til udformningen af de varemærker, der er søgt registreret.
 —
 I prøvelsen af almenhedens interesser i forhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 tager Retten udelukkende det almene hensyn til mulige konkurrenter i betragtning, hvorved den faktiske situation, som er den, at appellanten i årtier har anvendt stående poser uden at blive efterlignet, ikke er blevet vurderet. Der er slet ikke taget hensyn til forbrugernes almene interesser.
 (1) Endnu ikke offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/46
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 30. september 2015 — Schönberger mod Revisionsretten
 (Sag F-14/12 RENV)
 ((Personalesag - tjenestemænd - hjemvisning til Personaleretten efter ophævelse - forfremmelse - forfremmelsesåret 2011 - afslag på forfremmelse - åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet))
 (2015/C 371/47)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Peter Schönberger (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat O. Mader)
 Sagsøgt: Revisionsretten for Den Europæiske Union (ved B. Schäfer og Í. Ní Riagáin Düro, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Revisionsrettens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2011.
 Konklusion
 1)
 Revisionsretten for Den Europæiske Union frifindes, da søgsmålet delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet.
 2)
 I sag F-14/12 og sag F-14/12 RENV bærer Peter Schönberger sine egne omkostninger og betaler de af Revisionsretten for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 3)
 I sag T-26/14 P bærer Revisionsretten for Den Europæiske Union sine egne omkostninger og betaler de af Peter Schönberger afholdte omkostninger.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/28
 Rettens kendelse af 2. april 2014 — Interbev mod Kommissionen
 (Sag T-18/12) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger truffet af Interbev - finansiering gennem frivillige bidrag, der er gjort obligatoriske - afgørelse, der fastslår støtteordningens forenelighed med det indre marked - ophævelse af afgørelsen - ufornødent at træffe afgørelse))
 2014/C 184/49
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Interbev) (Paris, Frankrig) (ved advokaterne P. Morrier og A. Bouviala)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Stromsky og S. Thomas, derefter ved B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2012/131/EU af 13. juli 2011 om afgifter til fordel for Interbev (EUT L 59, s. 14).
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 17.3.2012.


text:
C 137/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 2.5.98
 Appel ivñrksat den 23. februar 1998 af European Ð Retten foretog en vñsentlig fejlbedùmmelse af faktum
 Fertilizer Manufacturers Association (EFMA) til prùvelse og af beviserne, da retten udtalte, at de tekniske og
 af dom afsagt den 17. december 1997 af De Europñiske kemiske analyser, som EFMA havde fremlagt for at
 Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Fjerde Udvidede Afde- påvise, at der ikke var forskel på russisk urinstof og
 ling) i sag T-121/95 (1), European Fertilizer Manufacturers urinstof fra EF, angik eksrussisk fabriksurinstof, hvor-
 Association (EFMA) mod Rådet for Den Europñiske imod det russiske urinstof, der var anvendt i disse ana-
 Union, stùttet af Kommissionen for De Europñiske lyser, faktisk hidrùrte fra EF-markedet.
 Fñllesskaber
 (Sag C-46/98 P)
 Ð Retten gjorde sig skyldig i en urigtig retlig subsumering
 (98/C 137/17) af faktum, eftersom den ikke havde rimelig grund til
 at udtale Ð med henvisning til de oplysninger og
 bevisligheder, EFMA fik til rådighed under den admi-
 nistrative procedure Ð at EFMA's ret til en retfñrdig
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den sagsbehandling ikke var blevet krñnket.
 23. februar 1998 ivñrksat appel af European Fertilizer
 Manufacturers Association (EFMA) ved Dominique Voille-
 mot og Olivier Prost, advokater i Paris, og med valgt Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 173 i den for-
 adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Loesch & Wol- stand, at Retten i Fùrste Instans undlod at give EFMA
 ter, 11, rue Goethe, til prùvelse af dom afsagt den retsbeskyttelse, da Retten afslog at lñgge Z/Yen-rap-
 17. december 1997 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i porten til grund.
 Fùrste Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-121/95,
 European Fertilizer Manufacturers Association (EFMA)
 mod Rådet for Den Europñiske Union, stùttet af Kommis- (1) EFT C 189 af 22.7.1995, s. 18.
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 1. Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom den afsagt den 2. februar 1998 af Finanzgericht Bremen i
 17. december 1997 annulleres for så vidt angår de i sagen firma Söhl & Söhlke mod Hauptzollamt Bremen
 appelskriftet beskrevne retsspùrgsmål.
 (Sag C-48/98)
 (98/C 137/18)
 2. Sagen hjemvises om nùdvendigt til Retten i Fùrste
 Instans.
 Ved kendelse afsagt den 2. februar 1998, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 24. februar 1998, har Finanzge-
 3. Rådet tilpligtes at betale omkostningerne ved sagens richt Bremen i sagen firma Söhl & Söhlke mod Hauptzoll-
 behandling ved Retten i Fùrste Intans og omkostnin- amt Bremen forelagt De Europñiske Fñllesskabers Dom-
 gerne ved appelsagen for Domstolen. stol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende
 spùrgsmål:
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 1) Indeholder artikel 859 i Kommissionens forordning
 (EéF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennem-
 Ð Dommen er ikke begrundet, da Retten i Fùrste Instans fùrelsesbestemmelser til Rådets forordning (EéF)
 undlod at fremlñgge begrundelsen for, at den afslog at nr. 2913/92 om indfùrelse af en EF-toldkodeks (EFT
 påkende det fùrste og andet retlige anbringende, der L 253 af 11.10.1993, s. 1, herefter »gennemfùrelses-
 var


text:
gjort gñldende af EFMA i stñvningen. forordningen«) en gyldig vedtaget og udtùmmende
 regulering af misligholdelser efter artikel 204, stk. 1,
 litra a), i Rådets forordning (EéF) nr. 2913/92 af
 Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 173, da Retten 12. oktober 1992 om indfùrelse af en EF-toldkodeks
 ses at have antaget, at EFMA ikke havde retlig inter- (EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1, herefter »toldkodek-
 esse i påkendelsen af det fùrste og andet retlige anbrin- sen«), der »ikke har haft reelle fùlger for det korrekte
 gende i stñvningen. forlùb af midlertidig opbevaring eller toldprocedurer«?
 2) Såfremt spùrgsmål 1 besvares bekrñftende:
 Ð Retten foretog en vñsentlig fejlbedùmmelse af faktum
 og af beviserne, da den begrundede sine udtalelser
 vedrùrende kvalitetsjustering med et procenttal, som a) Er retten afskåret fra selvstñndigt at efterprùve,
 angiveligt var tiltrådt af EFMA, men som reelt ikke hvorvidt betingelserne for en fristforlñngelse i hen-
 var det. hold til artikel 859, nr. 1, i gennemfùrelsesforord-
 ---pagebreak--- 2.5.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 137/9
 ningen er opfyldt, såfremt der i tide er indgivet ferencefortoldning), eller for returvarer efter repara-
 anmodning herom, når toldmyndigheden har tion?
 afslået en anmodning om fristforlñngelse ved en
 afgùrelse, der er blevet endelig? 6) Skal det, såfremt godtgùrelsesbetingelserne i gennem-
 fùrelsesforordningens artikel 900, stk. 1, litra o), er
 b) Kan anmodningen om forlñngelse Ð i stedet for opfyldt, normalt lñgges til grund, at den berettigede
 at henvise til anmeldelser, der nñrmere skal opreg- ikke har handlet svigagtigt eller udvist åbenbar for-
 nes Ð også generelt fremsñttes for alle anmeldel- sùmmelighed?
 ser, der skal foretages i en bestemt periode (i nñr-
 vñrende sag på flere måneder), idet der som 7) Såfremt spùrgsmål 6 og/eller spùrgsmål 4 besvares
 begrundelse henvises til sñrlige problemer for virk- benñgtende:
 somheden i denne periode (f.eks. pludselig sygdom
 blandt medarbejdere eller disses feriefravñr, indkù-
 ring af nye medarbejdere, problemer med anven- Skal begrebet »åbenbar forsùmmelighed« i toldkodek-
 delsen af et databehandlingssystem, der er udviklet sens artikel 239, stk. 1, andet led, fastlñgges efter
 til toldafregning, ekstraordinñr arbejdsbyrde som objektive eller (også) efter subjektive kriterier, og er
 fùlge af, at der i forbindelse med passiv forñdling det identisk med begrebet »åbenbar forsùmmelighed« i
 foretages afskrivninger, der egentlig skulle vñre gennemfùrelsesforordningens artikel 859, andet led, og
 foretaget af toldmyndighederne), uden at der fore- med begrebet »åbenbar forsùmmelighed« i toldkodek-
 ligger åbenbar forsùmmelighed i gennemfùrelses- sens artikel 212a, og kan det antages, at der ikke fore-
 forordningens artikel 859, andet leds forstand? ligger »åbenbar forsùmmelighed« i toldkodeksens
 artikel 239's forstand, såfremt der er opstået toldskyld
 ved indfùrsel i medfùr af artikel 204, stk. 1, litra a),
 3) Såfremt spùrgsmål 1 besvares benñgtende: fordi fristen i toldkodeksens artikel 49, stk. 1, i mange
 måneder ikke er blevet overholdt af de i spùrgsmål 2,
 Må det antages, at de misligholdelser, der foreligger litra b), som eksempler anfùrte grunde, og der heller
 ved, at forpligtelsen til at angive de frembudte varer til ikke forelå omstñndigheder, der berettigede til fristfor-
 en toldmñssig bestemmelse eller anvendelse, ikke er lñngelser, således at


text:
der også forelå en åbenbar for-
 efterkommet fristmñssigt, »ikke har haft reelle fùlger sùmmelighed efter gennemfùrelsesforordningens
 for det korrekte forlùb af midlertidig opbevaring eller artikel 859, andet led?
 toldprocedurer«, såfremt der efter fristens udlùb angi-
 ves en toldmñssig bestemmelse eller anvendelse for de
 frembudte varer, uden at en fristforlñngelse efter told-
 kodeksens artikel 49, stk. 2, ville have vñret beretti-
 get?
 Anmodninger om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved ken-
 4) Såfremt spùrgsmål 2, litra b), eller spùrgsmål 3 besva- delser afsagt den 10., 13., 16. og 17. februar 1998 af
 res benñgtende: Arbeitsgericht Wiesbaden i sagerne Finalarte Sociedade de
 ConstrucËaÄo Civil Lda mod Urlaubs- und Lohnausgleichs-
 kasse der Bauwirtschaft (sag C-49/98), Urlaubs- und
 Er gennemfùrelsesforordningens artikel 900, stk. 1, Lohnausgleichskasse der Bauwirtschaft mod 1. Amilcar
 litra o), der er indsat ved artikel 1, nr. 29, i Kommis- Oliveira Rocha (sag C-50/98), 2. Works in The World
 sionens forordning (EF) nr. 3254/94 (EFT L 346 af SRL (sag C-51/98), 3. Tudor Stone Ltd (sag C-52/98),
 31.12.1994, s. 1), ud over at finde anvendelse på 4. Tecnamb-Technologia do Ambiente Lda (sag C-53/98)
 området for anvendelse af prñferencetoldsatser eller og 5. Turiprata ConstrucËoÄes Civil Lda (sag C-54/98)
 indrùmmelse af fñllesskabsbehandling også anvendelig
 (Sag C-49/98 Ð C-54/98)
 på tildeling af andre afgiftsfordele?
 (98/C 137/19)
 5) Såfremt spùrgsmål 4 besvares benñgtende:
 Ved kendelser afsagt den 10., 13., 16. og 17. februar
 Er toldmyndighederne og retterne, når der er fremsat 1998, indgået til Domstolens Justitskontor den 24. februar
 en anmodning om godtgùrelse, forpligtet til ex officio 1998, har Arbeitsgericht Wiesbaden Ð 1., 5., 7. og
 at undersùge alle de situationer, hvor godtgùrelse kan 8. Afdeling Ð i sagerne Finalarte Sociedade de ConstrucËaÄo
 komme på tale, selv om ansùgeren udtrykkeligt kun Civil Lda mod Urlaubs- und Lohnausgleichskasse der Bau-
 stùtter sin godtgùrelsesansùgning på en enkelt bestem- wirtschaft (sag C-49/98), Urlaubs- und Lohnausgleichs-
 melse herom i loven, således at det i nñrvñrende sag kasse der Bauwirtschaft mod 1. Amilcar Oliveira Rocha
 også måtte prùves, hvorvidt betingelserne i toldkodek- (sag C-50/98), 2. Works in The World SRL (sag C-51/98),
 sens artikel 239, stk. 1, andet led, sammenholdt med 3. Tudor Stone Ltd (sag C-52/98), 4. Tecnamb-Technolo-
 gennemfùrelsesforordningens artikel 905, stk. 1, fùrste gia do Ambiente Lda (sag C-53/98) og 5. Turiprata Con-
 afsnit, er opfyldt for så vidt angår angivelserne til over- strucËoÄes Civil Lda (sag C-54/98) forelagt De Europñiske
 gang til fri omsñtning, i forbindelse med hvilke der Fñllesskabers Domstol anmodninger om prñjudiciel afgù-
 forelå gyldige EUR-1-varecertifikater, henholdsvis relse af fùlgende spùrgsmål:
 formular A-oprindelsescertifikater, hvorved der er tale
 om fuldstñndig eller delvis fritagelse for importafgifter 1. Skal EF-traktatens artikel 48, 59 og 60 fortolkes såle-
 for varer, der er genindfùrt efter passiv forñdling (dif- des, at de er til hinder for en bestemmelse i national


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/1
 2010/C 234/01
 Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende
 EUT C 221 af 14.8.2010
 Liste over tidligere offentliggørelser
 EUT C 209 af 31.7.2010
 EUT C 195 af 17.7.2010
 EUT C 179 af 3.7.2010
 EUT C 161 af 19.6.2010
 EUT C 148 af 5.6.2010
 EUT C 134 af 22.5.2010
 Teksterne er tilgængelige i:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/10
 Rettens dom af 21. september 2016 — Secolux mod Kommissionen
 (Sag T-363/14) (1)
 ((Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende et udbud af en offentlig tjenesteydelseskontrakt - afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelse af privatlivets fred og den enkeltes integritet - undtagelse vedrørende beskyttelse af forretningsmæssige interesser - undtagelse om beskyttelse af beslutningsprocessen - delvis aktindsigt - tungtvejende offentlig interesse - begrundelsespligt))
 (2016/C 410/12)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Luxembourg) (ved advokaterne N. Prüm-Carré og E. Billot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Buchet og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelser af 1. og 14. april 2014 om afslag på at yde sagsøgeren fuld aktindsigt i visse dokumenter vedrørende et udbud med referencen 02/2013/OIL, som omhandlede sikkerhedskontroller i forskellige bygninger i Luxembourg (EUT 2013/S 156-271471)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 253 af 4.8.2014.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/42
 Sag anlagt den 2. juni 2017 — Jana Shoes m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-360/17)
 (2017/C 249/57)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Jana Shoes GmbH & Co. KG. (Detmold, Tyskland), Novi International GmbH & Co. KG (Detmold), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmold), Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmold) og Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmold) (ved advokaterne A. Willems og S. De Knop)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2017/423 af 9. marts 2017 om genindførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam og fremstillet af Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd og Dongguan Texas Shoes Limited Co. og om gennemførelse af Domstolens dom i de forenede sager C-659/13 og C-34/14 (EUT 2017, L 64, s. 72).
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres det gældende, at forordning 2017/423 uden et gyldigt retsgrundlag tilsidesætter princippet om kompetencetildeling i henhold til artikel 5, stk. 1 og 2, TEU, og under alle omstændigheder princippet om institutionel ligevægt i henhold til artikel 13, stk. 2, TEU.
 2.
 Med det andet anbringende gøres det gældende, at forordning 2017/423 tilsidesætter artikel 266 TEUF ved ikke at gennemføre de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i de forenede sager C-659/13 og C-34/14, C&J Clark International.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres det gældende, at forordning 2017/423 tilsidesætter artikel 1, stk. 1, og artikel 10, stk. 1, i forordning (EU) 2016/1036 (1) og retssikkerhedsprincippet (ikke tilbagevirkende kraft) ved at indføre en antidumpingtold på importen af fodtøj, »som fandt sted i anvendelsesperioden for Rådets forordning (EF) nr. 1472/2006 og Rådets forordning (EU) 1294/2009«.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at forordning 2017/423 tilsidesætter artikel 21 i forordning 2016/1036 ved at pålægge en antidumpingtold uden at foretage en ny vurdering af Unionens interesser, og at det under alle omstændigheder er åbenbart urigtigt at konkludere, at det var i Unionens interesse at pålægge en antidumpingtold.
 5.
 Med det femte anbringende gøres det gældende, at forordning 2017/423 tilsidesætter artikel 5, stk. 1 og 4, TEU, idet der er vedtaget en retsakt, der går videre end nødvendigt for at nå sit mål.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8. juni 2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/48
 Sag anlagt den 26. marts 2004 af Henri Boquien og 12 andre sagsøgere mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-121/04)
 (2004/C 118/103)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. marts 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Henri Boquien og 12 andre sagsøgere, alle med bopæl i Frankrig, ved avocat Jean-François Péricaud.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes in solidum at betale hver enkelt sagsøger erstatning svarende til de lidte tab, med tillæg af renter efter loven fra datoen for indleveringen af stævningen i den foreliggende sag.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes in solidum at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T-440/03, Arizmendi m.fl. mod Rådet og Kommissionen (1).
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004, s. 31.


text:
10.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/33
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Sagsøgeren anfører desuden, at den sidste del af støtten,
 som var godkendt ved beslutning 1999/332/EF aldrig
 blev udbetalt selskabet, og at sagsøgte var bekendt hermed
 — Kommissionens beslutning (K(2002) 4831 end.) af 11. de- og havde godkendt dette. Dette forhold udgør desuden
 cember 2002 om støtte fra den græske stat til Olympic en ændring af den omstruktureringsplan, som sagsøgte
 Airways annulleres helt eller delvis. havde godkendt. Sagsøgeren anfører på dette grundlag, at
 der foreligger en tilsidesættelse af princippet om beskyttel-
 se af den berettigede forventning samt en tilsidesættelse
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. af en væsentlig betingelse i proceduren fra sagsøgtes side,
 som nu påstår, at den oprindelige plan ikke er blevet
 overholdt, skønt sagsøgte selv havde godkendt, at denne
 plan aldrig skulle fuldføres. Sagsøgeren anfører også, at
 der er sket en tilsidesættelse af princippet »ne bis in idem«,
 idet den manglende ud betaling af den sidste del af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter statsstøtten udgør en sanktion fra sagsøgtes side, hvorved
 denne ifølge sagsøgeren en gang for alle har udtømt sine
 muligheder for pålæggelse af sanktioner.
 Sagsøgeren er et luftfartsselskab med hjemsted i Grækenland.
 Ved den anfægtede beslutning erklæredes visse støttebeløb til
 omstrukturering, som Grækenland havde ydet sagsøgeren,
 uforenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 87, stk. 1,
 EF, under henvisning til, at støtten ikke overholdt de betingel-
 ser, som var fastsat i beslutning 1999/332/EF for deres
 tildeling. Ved beslutningen erklæredes ligeledes uforenelig med
 fællesmarkedet en ny støtte, som Grækenland havde ydet
 sagsøgeren i form af henstand med dettes betaling af socialsi-
 kringsbidrag, moms, den såkaldte »spatosismo«-afgift, samt leje
 og skatter, som sagsøgeren skyldte lufthavnene. Sagsøgte har Sag anlagt den 3. marts 2003 af Tokai Carbon Co., Ltd.
 tilpligtet Grækenland at træffe alle nødvendige foranstaltninger mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 for at tilbagesøge de nævnte støttebeløb hos sagsøgeren.
 (Sag T-71/03)
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål fremført følgende
 anbringende:
 (2003/C 112/65)
 — Åbenbart fejlskøn, tilsidesættelse af begrundelsespligten,
 retlige fejl, tilsidesættelse af reglerne om bevisbyrden samt (Processprog: engelsk)
 tilsidesættelse af retten til at blive hørt med hensyn
 til sagsøgtes påstande, hvorefter Grækenland ikke har
 efterkommet visse forpligtelser, som det havde påtaget
 sig, og som er fastsat i beslutning 1999/332/EF og 94/
 696/EF. Sagsøgeren anfører endvidere, at der er sket en
 tilsidesættelse eller fejlagtig anvendelse af artikel 87, Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 stk. 3, litra c), EF, derved, at sagsøgte ikke i tilstrækkelig den 3. marts 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 grad eller ikke korrekt har undersøgt spørgsmålet om, Europæiske Fællesskaber af Tokai Carbon Co., Ltd., Tokyo,
 hvorvidt den i 1998 ydede støtte kunne anses for Japan, ved Lawyers Gerwin Van Gerven og Thomas Franchoo,
 forenelig med nævnte bestemmelse. og med valgt adresse i Luxembourg.
 — Åbenbart fejlskøn, tilsidesættelse af begrundelsespligten,
 retlige fejl, tilsidesættelse af reglerne om bevisbyrden, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 tilsidesættelse af retten til at blive hørt og tilsidesættelse
 af retssikkerhedsprincippet som følge


text:
af de konstaterin-
 ger, som sagsøgte har foretaget vedrørende den nye støtte, — Artikel 3 i Kommissionens beslutning K(2002) 5083 en-
 som Grækenland ydede sagsøgte i form af henstand med delig udgave af 17. december 2002 i sag (COMP/E-2/
 betaling af de nævnte afgifter, leje og skatter. 37.667 — specialgrafit), annulleres, for så vidt den
 pålægger sagsøgeren en bøde på 6,97 mio. EUR, subsi-
 diært nedsættes bøden betragteligt.
 — Magtfordrejning for så vidt, ifølge sagsøgeren, formålet
 med den anfægtede beslutning reelt er at give sagsøgeren
 »nådestødet« eller i hvert fald at svække selskabet. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 112/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 3. marts 2003 af Toyo Tanso Co. Ltd. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-72/03)
 Nærværende sag er anlagt til prøvelse af Kommissionens
 beslutning af 17. december 2002 om en procedure anlagt i
 henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 i sag (2003/C 112/66)
 (COMP/E-2/37.667 — specialgrafit), hvori Kommissionen
 fandt, at visse virksomheder, herunder Tokai, havde overtrådt (Processprog: engelsk)
 EF/EØS-konkurrenceretten ved at fastsætte priser, udveksle
 kommercielle oplysninger, fastsætte handelsvilkår samt opdele
 de kunder, der efterspørger isostatisk grafit.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3. marts 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Toyo Tanso Co. Ltd., Osaka, Japan,
 Sagsøgeren, som er et japansk firma, der fremstiller granitpro- ved Lawyers Jean-François Bellis og Stephanie Reinart, og med
 dukter, har ikke bestridt de faktiske omstændigheder vedrøren- valgt adresse i Luxembourg.
 de dens deltagelse i kartellet. Formålet er en annullation eller i
 det mindste en betragtelig nedsættelse af den pålagte bøde.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den bøde, der er pålagt sagsøgeren, nedsættes væsentligt.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende:
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — At Kommissionen har overtrådt artikel 253 EF, proportio-
 nalitets- og ligebehandlingsprincippet, samt princippet ne
 bis in idem og princippet om, at den ikke må overskride Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 grænserne for sin kompetence, idet den overhovedet ikke
 har taget salget og markedsandelene i EØS-landene i
 betragtning ved vurderingen af indvirkningen på konkur-
 rencen fra hvert selskab og ved udmålingen af bøderne. Sagsøgeren er et mindre japansk firma, der har specialiseret sig
 i fremstilling af specialgrafit. I Kommissionens beslutning af
 Det er på dette punkt blevet understreget, at som japansk
 producent har sagsøgeren stedse været meget mindre 17. december 2002 i sag (COMP/E-2/37.667 — specialgrafit)
 fastslog Kommissionen, at sagsøgeren sammen med syv andre
 aktiv på EØS-markedet, idet dens naturlige marked er
 firmaer havde overtrådt artikel 81 EF og EØS-aftalens arti-
 Asien og Fjernøsten.
 kel 53, stk. 1, i relation til isostatisk presset specialgrafit.
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om nedsættelse af den bøde,
 der er pålagt firmaet i henhold til beslutningens artikel 3.
 — At Kommissionen har begået en åbenbar fejlvurdering
 ved at foretage en forkert vurdering af størrelsen af det
 relevante marked, idet selve de oplysninger, som den Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke


text:
har
 anvendte i den omtvistede beslutning, tyder på, at sagsø- overholdt sagsøgerens ret til kontradiktion samt overtrådt
 gerens relevante markedsandel ligger på under 10 %, selv adskillige fællesskabsretlige principper, såsom proportionali-
 om Tokai Carbon Co. Ltd. blev placeret i den kategori af tets-, ligebehandlings-, samt retssikkerhedsprincippet.
 selskaber, som har en markedsandel på mellem 10 og
 20 %.
 Kommissionen har ifølge sagsøgeren fejlagtigt alene taget
 udgangspunkt i firmaets omsætning og markedsandel på
 — At Kommissionen ikke har anvendt samarbejdsmeddelel- verdensplan ved udmålingen af den pålagte bøde. Sagsøgeren
 sen korrekt, idet den ikke har tildelt Tokai en bødenedsæt- har gjort gældende, at Kommissionen ikke har overholdt
 telse i betragtning af, at Tokai samarbejdede som anført i firmaets ret til kontradiktion, idet det i meddelelsen om
 afsnit C, da sagsøgeren var den første til at indgive klagepunkter anførtes, at kartellet uden for EØS var uden for
 afgørende beviser med hensyn til de perioder, hvor UCAR undersøgelsesområdet, og ikke fremhævede den betydning,
 International Inc. ikke deltog i kartellet. som Kommissionen ville tillægge omsætningen og markedsan-
 delen på verdensplan ved fastsættelsen af udgangspunktet for
 udmålingen af bøden. Ifølge sagsøgeren har overtrædelsen ikke
 nogen verdensomspændende virkning, og Kommissionen har
 overskredet sin kompetence ved at tillægge dette vægt ved
 fastsættelsen af udgangspunktet for udmålingen af bøden.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/47
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 13. september 2013 — Mohamed Ali Ben Alaya mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-491/13)
 2013/C 344/82
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mohamed Ali Ben Alaya
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Præjudicielt spørgsmål
 Fastsætter Rådets direktiv 2004/114/EF af 13. december 2004 om betingelserne for tredjelandsstatsborgeres indrejse og ophold med henblik på studier, elevudveksling, ulønnet erhvervsuddannelse eller volontørtjeneste (1) et lovbundet krav på at få udstedt et visum med henblik på studier og en efterfølgende opholdstilladelse i henhold til artikel 12 i dette såkaldte studenterdirektiv, såfremt »indrejsebetingelserne«, dvs. betingelserne i artikel 6 og 7, er opfyldt, og der ikke er nogen grund til at nægte indrejse i henhold til direktivets artikel 6, stk. 1, litra d)?
 (1) EUT L 375, s. 12.


text:
Nr. C 131 /6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 4 . 97
 der, som faktisk er beskæftiget med eksport; der er hel Finanzgericht München, 14 . afdeling, i sagen Happy
 ler ikke tale om, at Maribel II/III-ordningen alene be Sports Michl OHG mod Finanzamt Landshut forelagt De
 gunstiger sektorer, som befinder sig i en vanskelig si Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 tuation, og hvor konkurrencen i Fællesskabet er meget præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 voldsom . Maribel II/III-ordningen udgør således en ge
 nerel foranstaltning, som af budgetmæssige grunde
 endnu ikke kan udvides til alle sektorer. 1 . Falder tilrådighedsstillelse af sportsfaciliteter på time
 basis til brugere mod betaling ( f.eks. af tennisbaner til
 tennisspillere ) ind under begrebet » bortforpagtning og
 I den anfægtede beslutning har Kommissionen på in udlejning af fast ejendom « som omhandlet i afgiftsfri
 gen måde påvist, på hvilken måde Maribel II/III-ord tagelsesbestemmelsen i artikel 13 , punkt B, litra b ), i
 ningen påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne . Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 Kommissionen indskrænker sig til på grundlag af harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om af
 ovennævnte oplysning at beslutte, at disse virksomhe sætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem :
 der » pr. definition « konkurrerer med produkter fra ensartet beregningsgrundlag (') ( sjette momsdirektiv )?
 udenlandske virksomheder.
 2 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende : Skal reglen
 — ( subsidiært ) Maribel II/III er forenelig med fællesmar om » bortforpagtning og udlejning af fast ejendom,
 kedet: Hensigten med Maribel II/III-ordningen er at med undtagelse af . . . udlejning af udstyr . . . der in
 fremme beskæftigelsen, nemlig med skabelse ufaglærte stalleres på brugsstedet « i sjette momsdirektivs
 jobs . artikel 13 , punkt B, litra b ), nr. 3 , fortolkes således, at
 afgiftspligten for udlejning af udstyr også omfatter ud
 — ( subsidiært) Overtrædelse af proportionalitetsprincip lejningen af den faste ejendom, hvor udstyret befinder
 pet: Den krævede tilbagebetaling er en uforholdsmæs sig, eller skal udlejning af sportsfaciliteter opdeles i en
 sig sanktion af den skete overtrædelse . I betragtning af afgiftsfri udlejning af fast ejendom og en afgiftspligtig
 usikkerheden med hensyn til begrebet » generel foran udlejning af udstyr ?
 staltning « kan overtrædelsen vanskeligt betragtes som
 » alvorlig «. Dernæst fremgår det ikke af den anfægtede (') EFTnr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 beslutning, hvorledes foranstaltningen påvirker sam
 handelen mellem staterne . Det er kun i beslutningens
 dispositive del, at Kommissionen pålægger den belgi
 ske stat at kræve støttebeløbene tilbagebetalt, og der
 anføres ingen begrundelse for, at den har truffet denne
 beslutning.
 Sag anlagt den 25 . februar 1997 af MD Foods Amba og
 Overtrædelse af principperne om proportionalitet, god Danske Mejeriers Fællesorganisation som mandatar for
 forvaltningsskik, samt retssikkerhed, tilsidesættelse af KløverMælk Amba, Løgismose Produktion A/S, Mejerisel
 retten til kontradiktion og princippet om beskyttelse af skabet Vesthimmerland, Nordex Food A/S, Sinai Land
 den berettigede forventning: Kommissionen burde have mejeri v/Gunnar Larsen og Sædager Andelsmejeri mod
 anvendt


text:
mindre indgribende foranstaltninger, dvs. at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 den i afventen af proceduren efter EF-traktatens ( Sag C-81 /97)
 artikel 93 , stk. 2, burde have krævet udbetaling af den
 ( løbende ) støtte indstillet. 97/C 131 / 14 )
 — ( subsidiært) Det er absolut umuligt at kræve tilbagebe Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 taling under hensyn til det store antal berørte virksom 25 . februar 1997 indgået en sag, som MD Foods Amba og
 heder. Danske Mejeriers Fællesorganisation som mandatar for
 KløverMælk Amba m.fl . har anlagt ved Retten i Første In
 stans. Retten i Første Instans har i sagen, der er registreret
 under nr. T-139/96, ved kendelse erklæret sig inkompetent
 og henvist sagen til Domstolen, således at denne kan træf
 fe afgørelse om annullationspåstanden.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 5 . december 1996 af Finanzgericht München Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 i sagen Happy Sports Michl OHG mod Finanzamt
 Landshut
 ( Sag C-79/97) Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er gengi
 vet i en meddelelse, som er offentliggjort i De Europæiske
 ( 97/C 131 / 13 ) Fællesskabers Tidende nr. C 354 af 23 . november 1996 ,
 side 28 .
 Ved kendelse afsagt den 5 . december 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 24 . februar 1997, har


text:
20 . 1 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 16/3
 DOMSTOLENS DOM fællesskabsretligt princip medfører pligt for medlems
 (Tredje Afdeling) staterne til at indføre en ordning for godtgørelse af det
 tab, som forvoldes ejere af landbrugsjord ved indførelse
 af 9 . november 1995 af en ordning for præmierettigheder, der er knyttet til
 i sag C-38/94 , The Queen mod Minister of Agriculture, producenterne affåre-, gede- eller oksekød, selv ikke når
 Fisheries and Food , ex parte: Country Landowners Asso retten til præmien overføres af de producenter, som ikke
 ciation ( 1 ) er ejere af den jord, hvorpå de udøver deres bedrift.
 (Fælles markedsordning for fåre-, gede- og oksekød —
 tildeling af overdragelige præmierettigheder til producenter
 — godtgørelse til jordejere 2 ) Gennemgangen af artikel 13 og 15 i førnævnte forord
 ( 96/C 16/05 ning (EØF) nr. 3567/92 samt artikel 39 og 55 i
 førnævnte forordning (EØF) nr. 3886/92 bar intet
 frembragt, der kan anfægte disse bestemmelsers gyldig
 hed.
 (Processprog: engelsk)
 (') EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 .
 Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-38/94 , angående en anmodning, som High Court of
 Justice, Queen's Bench Division , Divisional Court, i medfør
 af EØF-traktatens artikel 177 har ingivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende sag The Queen mod Minister DOMSTOLENS DOM
 of Agriculture, Fisheries and Food at opnå en præjudiciel af 9 , november 1995
 afgørelse vedrørende fortolkningen og gyldigheden af arti
 kel 13 og 15 i Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 3567/ i sag C-91 /94, i straffesagen mod Thierry Tranchant og
 92 af 10 . december 1992 om gennemførelsesbestemmelser Téléphone Store Sari, civilretligt ansvarlig ( anmodning om
 for individuelle lofter, nationale reserver og overdragelse af præjudiciel afgørelse fra Tribunal de grande instance de
 de rettigheder, der er fastsat i Rådets forordning ( EØF ) Paris ) (')
 nr. 3013/89 om den fælles markedsordning for fåre- og (Kommissionens direktiv 88/301/EØF — uafhængigheden
 gedekød (EFT nr. L 362 , s . 41 ), samt artikel 39 og 55 i af de organer, der foretager kontrollen med anvendelsen af
 Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 3886/92 af 23 . de tekniske specifikationer — prøvningslaboratorier)
 cember 1992 om gennemførelsesbestemmelser for de præ
 ( 96/C 16/06 )
 mieordninger, der er fastsat i Rådets forordning ( EØF )
 nr . 805/69 om den fælles markedsordning for oksekød, og
 om ophævelse af forordning ( EØF ) nr . 1244/82 og ( EØF )
 nr. 714/89 ( EFT nr . L 391 , s . 20 ), har Domstolen (Tredje (Processprog: fransk)
 Afdeling ), sammensat af dommer J. C. Moitinho de Almeida
 ( refererende dommer ), som fungerende afdelingsformand,
 og dommerne C. Gulmann og H. Ragnemalm ; generalad
 vokat : G. Cosmas ; justitssekretær : fuldmægtig L. Hewlett, (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 den 9 , november 1995 afsagt dom , hvis konklusion lyder offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 således :
 I


text:
sag C 91 /94 , angående en anmodning, som Tribunal de
 grande instance de Paris i medfør af EØF-traktatens
 1 ) Hverken artikel 13 og 15 i Kommissionens forordning artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 (EØF) nr. 3567/92 af 10. december 1992 om gennem ret verserende straffesag mod Thierry Tranchant og Télé
 førelsesbestemmelser for individuelle lofter, nationale phone Store Sari at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 reserver og overdragelse af de rettigheder, som er fastsat rende fortolkningen af Kommissionens direktiv 88/301 /
 i Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 om den fælles EØF af 16 . maj 1988 om konkurrence på teleterminalmar
 markedsordning for fåre- og gedekød, eller artikel 39 og kederne ( EFT nr . L 131 , s . 73 ), har Domstolen, sammensat
 55 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3886/92 af af præsidenten, G. C. Rodriguez Iglesias, afdelingsformæn
 23 . december 1 992 om gennemførelsesbestemmelser for dene D. A. O. Edward, J. -P. Puissochet og G. Hirsch
 de præmieordninger, der er fastsat i Rådets forordning ( refererende dommer ), samt dommerne F. A. Schockweiler,
 (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann,
 oksekød, og om ophævelse af forordning (EØF) J. L. Murray, P. Jann og H. Ragnemalm ; generaladvokat: G.
 nr. 1244/82 og (EØF) nr. 714/89, eller noget generelt Tesauro; justitssekretær : ekspeditionssekretær D. Louter


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/9
 Sag anlagt den 11. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-551/08)
 (2009/C 55/15)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell og M. Kaduczak, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 64 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005 om genforsikringsvirksomhed og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 92/49/EØF samt direktiv 98/78/EF og 2002/83/EF (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet og under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/68/EF udløb den 10. december 2007.
 (1) EUT L 323 af 9.12.2005, s. 1.


text:
C 397/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 22. oktober 1998 af 22. oktober 1998
 i sag C-154/96, Louis Wolfs mod Office National des Pen- i sag C-184/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 sions (ONP) (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tri- skaber mod Den Franske Republik (1)
 bunal du travail de Bruxelles) (1)
 (Traktatbrud Ð EF-traktatens artikel 30)
 (Direktiv 79/7/EéF Ð ligebehandling Ð alders- og
 arbejdsophùrspension Ð beregningsmetode Ð pensions- (98/C 397/03)
 alder)
 (98/C 397/02)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) I sag C-184/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtigede: Hendrik van Lier og Jean-Fran-
 cis Pasquier) mod Den Franske Republik (befuldmñgti-
 gede: Catherine de Salins og Gautier Mignot), angående
 en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik
 I sag C-154/96, angående en anmodning, som Tribunal du har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 travail de Bruxelles (Belgien), i medfùr af EF-traktatens EF-traktatens artikel 30, idet den har udstedt dekret nr. 93-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte 999 af 9. august 1993 om tilberedninger på grundlag af
 ret verserende sag, Louis Wolfs mod Office National des foie gras uden at tage hensyn til Kommissionens bemñrk-
 Pensions (ONP), at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù- ning vedrùrende gensidig anerkendelse i dens udfùrlige
 rende fortolkningen af artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, udtalelse og i den begrundede udtalelse, har Domstolen
 litra a), i Rådets direktiv 79/7/EéF af 19. december 1978 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G.
 om gradvis gennemfùrelse af princippet om ligebehandling Kapteyn, og dommerne G. F. Mancini, J. L. Murray (refe-
 af mñnd og kvinder med hensyn til social sikring (EFT L 6 rerende dommer), H. Ragnemalm og R. Schintgen; gene-
 af 10.1.1979, s. 24), har Domstolen (Sjette Afdeling), sam- raladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr: assisterende
 mensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn, og dom- justitssekretñr H. von Holstein, den 22. oktober 1998
 merne G. F. Mancini, J. L. Murray, H. Ragnemalm (refere- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 rende dommer) og R. Schintgen; generaladvokat: M. B.
 Elmer; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr D. Louter-
 man-Hubeau, den 22. oktober 1998 afsagt dom, hvis kon-
 klusion lyder således:
 1) Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser,
 der påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 30,
 idet den har udstedt dekret nr. 93-999 af 9. august
 1993 om tilberedninger på grundlag af foie gras uden
 Artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 79/7/EéF af at indfùre en bestemmelse om gensidig anerkendelse af
 19. december 1978 om gradvis gennemfùrelse af princip- produkter, som hidrùrer fra en medlemsstat, og som er
 pet om ligebehandling af mñnd og kvinder med hensyn til fremstillet i overensstemmelse med de regler, der er
 social sikring skal fortolkes således, at når en national lov- fastsat af denne stat.
 givning har opretholdt en forskel


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/15
 Sag anlagt den 9. februar 2012 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-67/12)
 2012/C 118/24
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved K. Herrmann og I. Galindo Martin, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, 7 og 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/91/EF af 16. december 2002 om bygningers energimæssige ydeevne (1), sammenholdt med artikel 29 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/31/EU af 19. maj 2010 om bygningers energimæssige ydeevne (2), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre de nævnte bestemmelser i direktivet og under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1)
 Artikel 15 i direktiv 2002/91/EF bestemmer, at medlemsstaterne senest den 4. januar 2006 skal vedtage de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme nævnte direktiv.
 2)
 Kommissionen må fastslå, at Kongeriget Spanien til dato ikke har vedtaget de nødvendige bestemmelser til gennemførelse af artikel 3, 7 og 8 i direktiv 2002/91/EF, eller at det under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
 (1) EFT 2003 L 1, s. 65.
 (2) EUT L 153, s. 13.


text:
22 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 94/9
 pensionspoint, herunder optjening heraf, når den pågæl teordning for producenter af visse markafgrøder ( EFT
 dende arbejdstager er blevet afskediget, udgør et beskæfti nr. L 181 af 1 . 7. 1992, s. 12 ) fortolkes således, at den
 gelsesvilkår, som er aftalt mellem arbejdsgiver og arbejds indeholder et forbud mod, at medlemsstaternes myn
 tager, fordi de er undergivet de kollektive overenskomster. digheder pålægger ansøgerne et gebyr for forvaltnin
 Den omstændighed, at en grænsearbejder efter at være ble gens arbejde med behandlingen af deres ansøgninger
 vet afskediget modtager arbejdsløshedsydelser i en anden om udbetaling af støtte, når gebyrerne er fastsat i over
 medlemsstat i medfør af artikel 71 i forordning ( EØF) ensstemmelse med de sædvanlige satser i national ret i
 nr. 1408/71 (2), berettiger ikke arbejdsgiveren (dvs . den til øvrigt, og er så lave, at de ikke kan afholde ansøgerne
 lægspensionsinstitution, som en arbejdstager er tilsluttet, fra at søge om støtte ?
 og som gennemfører de aftaleretlige forpligtelser på områ
 det) til at fratage den tidligere .ansatte hans aftalte kon
 traktmæssige fordele . Selv om det er korrekt, at den om b) Såfremt spørgsmål a ) besvares bekræftende :
 handlede forskelsbehandling hviler på kollektive
 overenskomster og ikke på en retsforskrift, foreligger der Er artikel 15 , stk. 3 , i den anførte rådsforordning i
 for så vidt angår den sagsøgte stat alligevel en overtræ strid med trinhøjere fællesskabsret, navnlig solidari
 delse af fællesskabsretten i henhold til EF-traktatens
 tetsforpligtelsen over for Fællesskabet ifølge EF-trakta
 artikel 169, da staten ikke alene har accepteret, at tillægs tens artikel 5 , proportionalitetsprincippet i EF-trakta
 pensionsordningerne fører til denne forskelsbehandling, tens artikel 3 B, stk. 3 , og subsidiaritetsprincippet i
 men tillige har godkendt overenskomsterne og gjort dem EF-traktatens artikel 3 B, stk. 2 ?
 obligatoriske i almindelighed; ved artikel L 731-5 i code
 de la securité sociale ( lov om social sikring) har Frankrig
 indført en pligt for alle arbejdstagere, som er omfattet af
 den lovpligtige aldersdomsforsikring, til at være tilsluttet
 en tillægspensionsordning. Uanset at administrationen af
 tillægspensionsordningerne principielt er overladt til ar
 bejdsmarkedets parter, hviler systemet reelt på aftaler mel Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 lem arbejdsmarkedets parter og det offentlige, der griber afsagt den 18. oktober 1996 af Schleswig-Holsteinisches
 aktivt ind på området, navnlig for så vidt angår sikring af Verwaltungsgericht i sagen Ernst-Detlef Ketelsen mod Amt
 den finansielle ligevægt. fur Land- und Wasserwirtschaft Husum
 ( Sag C-37/97)
 Den omstændighed, at de franske tillægspensionsordninger
 » godkender « arbejdsløshedsperioder, for hvilke en grænse ( 97/C 94/ 18 )
 arbejder har fået godtgørelse i Frankrig i forbindelse med
 arbejde, som han har mistet i en anden medlemsstat, kan
 hverken fjerne eller udligne den forskelsbehandling, som Ved kendelse afsagt den 18 . oktober 1997, indgået til
 finder sted til skade for grænsearbejdere, der er bosat i en Domstolens Justitskontor den 27. januar 1997, har Schles
 anden medlemsstat. wig-Holsteinisches Verwaltungsgericht, 1 . afdeling, i sagen
 Ernst-Detlef Ketelsen mod Amt für


text:
Land- und Wasserwirt
 schaft Husum, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 (') EFT 1968 II, s. 467.
 (2 ) EFT 1971 II, s. 366 . Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af føl
 gende spørgsmål :
 a ) Skal artikel 30a i Rådets forordning ( EØF ) nr. 2066/92
 af 30 . juni 1992 om ændring af forordning ( EØF )
 nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse samt om ophævelse af forordning ( EØF ) nr. 468/87
 afsagt den 18 . oktober 1996 af Schleswig-Holsteinisches om de generelle regler for ordningen med en særlig
 Verwaltungsgericht i sagen Hilmar Kellinghusen mod Amt præmie til oksekødsproducenter og forordning ( EØF )
 für Land- und Wasserwirtschaft Kiel nr. 1357/80 om indførelse af en præmieordning for op
 retholdelse af besætninger af ammekøer ( EFT nr. L 215
 ( Sag C-36/97) af 30 . 7. 1992 , s. 49 ) fortolkes således, at den indehol
 ( 97/C 94/17) der et forbud mod, at medlemsstaternes myndigheder
 pålægger ansøgerne et gebyr for forvaltningens arbejde
 med behandlingen af deres ansøgninger om støtte, når
 Ved kendelse afsagt den 18 . oktober 1997, indgået til gebyrerne er fastsat i overensstemmelse med de sæd
 Domstolens Justitskontor den 27. januar 1997, har Schles vanlige satser i national ret i øvrigt, og er så lave, at
 wig-Holsteinisches Verwaltungsgericht, 1 . afdeling, i sagen de ikke kan afholde ansøgerne fra at søge om støtte ?
 Hilmar Kellinghusen mod Amt für Land- und Wasserwirt
 schaft Kiel, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs b ) Såfremt spørgsmål a ) besvares bekræftende:
 mål :
 Er artikel 30a i den anførte rådsforordning i strid med
 a ) Skal artikel 15 , stk. 3 , i Rådets forordning (EØF) trinhøjere fællesskabsret, navnlig solidaritetsforpligtel
 nr. 1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støt sen over for Fællesskabet ifølge EF-traktatens artikel 5 ,


text:
25.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 74/26
 Sag anlagt den 29. december 2005 — Bang & Olufsen mod KHIM
 (Sag T-460/05)
 (2006/C 74/49)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bang & Olufsen (Struer, Danmark) (ved advokat K. Wallberg)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 22. oktober 2005 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R 0497/2005-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Tredimensionelt varemærke i form af en opretstående blyantsformet højtaler på en lav fod for varer i klasse 9 og 20 — ansøgningsnr. 3 354 371
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: I overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94 har varemærket i sig selv fornødent særpræg i forhold til alle de af ansøgningen omfattede varer, og hvis dette ikke er tilfældet, har det opnået sådant særpræg som følge af brug i henhold til forordningens artikel 7, stk. 3.


text:
5.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/25
 Sag anlagt den 18. april 2003 af Common Market Fertili- Sag anlagt den 23. april 2003 af Ornella Mancini mod
 zers (CMF) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 skaber
 (Sag T-137/03)
 (Sag T-135/03)
 (2003/C 158/46)
 (2003/C 158/45)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 23. april 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Ornella Mancini, Bruxelles, ved
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der avocat Eric Boigelot.
 den 18. april 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Common Market Fertilizers (CMF),
 Bruxelles, ved avocats Alastair Sutton og Nathalie Flandin.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 28. juni 2002 om
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til stillingen
 som lægekonsulent ved den administrative enhed »Læge-
 — Kommissionens beslutning REM 03/02 annulleres. tjenesten Bruxelles« — GD Admin B8 annulleres.
 — Den udtrykkelige afvisning af sagsøgerens klage af
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 23. januar 2003 annulleres.
 — Ansættelsen af en anden ansøger i stillingen som lægekon-
 sulent, der bl.a. medførte afvisning af sagsøgerens ansøg-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter ning til den ledige stilling, annulleres.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et efter ret og
 billighed opgjort beløb på 15 000 EUR i erstatning for
 Sagsøgeren er grossist inden for kemiske produkter og navnlig ikke-økonomisk skade og tab af karriere.
 kvælstofopløsninger. Sagsøgeren har over for de franske
 toldmyndigheder fremsat en anmodning i medfør af arti-
 kel 239 i forordning (EF) nr. 2913/92 ( 1) om fritagelse for — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 afgifter i medfør af artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3319/
 94 (2). Denne anmodning blev overgivet til Kommissionen af
 de franske myndigheder. I den anfægtede beslutning afviste
 Kommissionen fritagelsen. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for dette søgsmål er de af sagsøgeren anførte Sagsøgeren er læge og tjenestemand ved Kommissionens
 søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter de samme som i lægetjeneste. Hun indgav i henhold til stillingsopslag ansøgning
 sag T-134/03. til en stilling som lægekonsulent. Ansættelsesmyndigheden
 imødekom ikke sagsøgerens ansøgning og ansatte en anden
 ansøger i stillingen.
 ( 1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse
 af en EF-toldkodeks (EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1).
 ( 2) Rådets forordning (EF) nr. 3319/94 af 22.12.1994 om indførelse Sagsøgeren er af den opfattelse, at ansættelsesmyndigheden
 af en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af har tilsidesat tjenestemandsvedtægtens artikel 14, artikel 29,
 urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Bulgarien og Polen stk. 1, litra a), og artikel 45, stk. 1, samt legalitetsprincippet og
 eksporteret af selskaber, der ikke er fritaget for tolden, og om principperne om ligebehandling af ansøgerne, om ret til en
 endelig opkrævning af den midlertidige told (EFT L 350 af karriere, om lige muligheder og om paritet mellem mænd og
 31.12.1994, s. 20). kvinder. Sagsøgeren har til støtte for sine påstande ligeledes
 anført, at ansættelsesmyndigheden har


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/78
 Sag anlagt den 15. september 2009 — Pucci International mod KHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Sag T-357/09)
 2009/C 267/140
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Emilio Pucci International BV (Baarn, Nederlandene) (ved lawyers M. Boletto, E. Gavuzzi, G. Lazzeretti og P. Roncaglia)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. juni 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (forenede sager R 770/2008-2 og R 826/2008-2) annulleres, for så vidt som EF-varemærkeansøgning nr. 3 679 594»Emidio Tucci« herved blev antaget til registrering for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 2, 4-17, 19-23 og 26-46.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale de omkostninger, som sagsøgeren pådrager sig under retssagen.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale de omkostninger, som sagsøgeren har pådraget sig under sagen for Harmoniseringskontorets Indsigelsesafdeling og appelkammer.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: El Corte Inglés, SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Emidio Tucci« for varer og tjenesteydelser i klasse 1-45
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Emilio Pucci International BV
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering af figurmærket »Emidio Pucci« for varer i klasse 18 og 24, italiensk varemærkeregistrering af ordmærket »EMILIO PUCCI« for varer klasse 3, 14, 18, 21, 24, 25 og 33, italiensk varemærkeregistrering ordmærket »EMILIO PUCCI« for varer klasse 9, 12, 18, 20, 26, 27 og 34, italiensk varemærkeregistrering af figurmærket »Emilio Pucci« for varer klasse 14, 18, 24 og 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Klagen i sagerne R 770/2008-2 og R 826/2008-2 taget delvist til følge og i øvrigt afslået.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, da appelkammeret fejlagtigt konkluderede, at disse bestemmelser ikke fandt anvendelse med hensyn til varer og tjenesteydelser, der er omfattet af det pågældende EF-varemærke i klasse 1, 2, 4-17, 19, 20, 21 (til dels) og i klasse 22, 23 samt 26-45.