text:
Der renceregler, at de almindeligt bindende regler, der er
 påhviler imidlertid ikke Kommissionen nogen handlepligt udstedt af det pågældende organ, er udstedt i medfør af en
 efter artikel 90, stk. 3, som derimod tillægger Kommissio- beføjelse, der er tillagt ved lov, og i egenskab af en særlig
 nen en tilsvarende skønsbeføljelse som efter artikel 169 EF lovgivende myndighed?
 (efter ændring nu artikel 226 EF).
 1b. Såfremt spørgsmål 1a besvares med, at der kun er tale om
 en sammenslutning af virksomheder, hvis og i det omfang
 Subsidiært gør den franske regering gældende, at Retten en sådan sammenslutning handler i erhvervsmæssig inte-
 ikke var beføjet til at antage, at der forelå en undtagelsessi- resse, er fællesskabsretten da også afgørende for, hvornår
 tuation, som dette forstås i Domstolens praksis, uden at der er tale om at varetage almene hensyn og hvornår der
 kollidere med det meget begrænsede anvendelsesområde, ikke er det?
 som dette begreb har. De i dommen Bundesverband der
 Bilanzbuchhalter (1) omhandlede undtagelsessituationer 1c. Såfremt spørgsmål 1b besvare med, at fællesskabsretten
 bør efter den franske regerings opfattelse begrænses til de her spiller en rolle, kan det forhold, at et organ advokatsam-
 tilfælde, hvor de statslige foranstaltninger kun »gyldiggør« fundet i medfør af en beføjelse, der er tillagt ved lov til
 (fremmer eller bestyrker) en konkurrencebegrænsende ad- sikring af, at den advokat, der yder juridisk bistand, handler
 færd som de i artikel 90 nævnte virksomheder har fulgt på uafhængigt og til varetagelse af partsinteresser, udsteder
 eget initiativ, for at undgå, at det offentlige indgreb tjener almindeligt bindende regler vedrørende advokaters indgåel-
 som »værn« for denne adfærd, som ellers måtte påtales i se af samarbejdsforhold med udøvere af andre erhverv, da
 medfør af artikel 85 og 86 (efter ændring nu artikel 81 og også efter fællesskabsretten betragtes som varetagelse af
 82). almene hensyn?
 ---pagebreak--- C 299/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.10.1999
 2. Såfremt det på grundlag af svarene på spørgsmål 1 må af, hvordan de pågældende faktisk vil udforme deres
 konkluderes, at også en regulering som vedtægten skal samarbejde, enten skal være i overensstemmelse med
 betragtes som en vedtagelse inden for en sammenslutning bestemmelserne om etableringsretten eller med bestem-
 af virksomheder som omhandlet i EF-traktatens artikel 85 melserne om fri udveksling af tjenesteydelser?
 (nu artikel 81), stk. 1, må det da antages, at en sådan
 vedtagelse — for så vidt som den fastsætter almindeligt 8. Udgør et forbud mod et integreret samarbejdsforhold
 bindende regler med hensyn til indgåelse af samarbejdsfor- mellem advokater og revisorer som omhandlet i det
 hold som de her omhandlede til sikring af, at den foregående en restriktion for etableringsretten eller for
 advokat, der yder juridisk bistand, handler uafhængigt og retten til fri udveksling af tjenesteydelser eller en restriktion
 til varetagelse af partsinteresser — har til formål eller til for begge rettigheder?
 følge at begrænse konkurrencen inden for fællesmarkedet
 og for så vidt påvirker handelen mellem medlemsstater?
 Hvilke relevante kriterier for bedømmelsen af dette spørgs- 9. Såfremt det følger af besvarelsen af det foregående spørgs-
 mål af fællesskabsretten? mål, at


text:
der er tale om én af de to restriktioner eller
 om begge restriktioner, er den pågældende restrition da
 berettiget, fordi den kun indebærer en »form for salg« i
 Keck og Mithouard-dommens forstand, og der ikke er tale
 3. Skal udtrykket virksomhed i EF-traktatens artikel 86 (nu om diskrimination, eller er den berettiget, fordi den
 artikel 82) fortolkes således, at et organ som advokatsam- opfylder de kriterier herfor, som Domstolen har udviklet i
 fundet, såfremt det skal betragtes som en sammenslutning andre domme, særlig dommen i Gebhard-sagen?
 af virksomheder, også skal betragtes som en virksomhed
 eller en gruppe af virksomheder som omhandlet i den
 nævnte bestemmelse, selv om det ikke selv udøver er-
 hvervsmæssig virksomhed?
 4. Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende,
 og det må antages, at et organ som advokatsamfundet
 indtager en dominerende stilling, misbruger et sådant
 organ da sin dominerende stilling, såfremt det pålægger de Sag anlagt den 13. august 1999 af Den Italienske Republik
 tilsluttede advokater en forpligtelse til over for andre at mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 handle på en måde på markedet for juridiske tjenesteydel-
 ser, som hæmmer konkurrencen?
 (Sag C-310/99)
 5. Såfremt et organ som advokatsamfundet med henblik på (1999/C 299/18)
 anvendelsen af Fællesskabets konkurrenceregler i det hele
 skal betragtes som en sammenslutning af virksomheder,
 skal EF-traktatens artikel 90 (nu artikel 86), stk. 2, da Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. au-
 fortolkes således, at et organ som advokatsamfundet gust 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 — som med hensyn til advokaters samarbejde med udøve- Fællesskaber af Den Italienske Republik ved professor Umberto
 re af andre erhverv udsteder almindeligt bindende regler til Leanza, som befuldmægtiget, bistået af statens advokat, Oscar
 sikring af, at den advokat, der yder juridisk bistand, handler Fiumara, og med valgt adresse i Luxembourg på Italiens
 uafhængigt og til varetagelse af partsinteresser — også er Ambassade, 5, rue Marie-Adelaïde.
 omfattet deraf?
 Den Italienske Republik har nedlagt følgende påstande:
 6. Såfremt et organ som advokatsamfundet skal betragtes — Kommissionens beslutning K(1999) 1364 endelig udg. af
 som en sammenslutning af virksomheder eller som en 11. maj 1999 (1) annulleres idet det i stævningen angivne
 virksomhed eller en gruppe af virksomheder, er EF- omfang.
 traktatens artikel 3, litra g, artikel 5, stk. 2, og artikel 85
 og 86 (nu artikel 3, litra g), og artikel 10, 81 og 82) da til
 hinder for, at en medlemsstat bestemmer, at organet (eller — Subsidiært annulleres beslutningen, for så vidt som det
 et af dets besluttende instanser) kan udstede regler, som heri er fastsat, at de beløb, der udgør uforenelig støtte, skal
 bl.a. kan vedrøre advokaters samarbejde med udøvere af tilbagebetales.
 andre erhverv, mens det offentliges tilsyn med regeludste-
 delsen er begrænset til en kompetence til at ophæve — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 reglerne, uden at det offentlige kan sætte sine egne regler i at betale sagens omkostninger.
 stedet for de ophævede regler?
 7. Finder såvel traktatbestemmelserne om etableringsretten Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 som om retten til fri udveksling af

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
13 . 5 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 119/23
 — I medfør af artikel 1 72 og artikel 1 7 i forordning nr. 1 7 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ophæves den sagsøgeren pålagte beløb, eller subsidiært
 nedsættes den. — Kommissionens beslutning af 30 . november 1994 (*)
 annulleres eller ændres, for så vidt angår sagsøgeren,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin navnlig således at den sagsøgeren pålagte bøde ophæves
 ger . eller nedsættes .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 Sagsbehandlingsfejl
 — Der træffes sådanne foranstaltninger, som findes påkræ
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen skal annulleres, vet .
 idet Kommissionen har begået følgende sagsbehandlings
 fejl: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Tilbageholdelse af meddelelsen af klagepunkter
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen er behæftet med
 — Undladelse af at behandle svaret på meddelelsen af fejl, idet væsentlige sagsbehandlingsregler og almindelige
 klagepunkter. retsgrundsætninger vedrørende anvendelsen af EF-trakta
 ten er blevet tilsidesat. Sagsøgeren påberåber sig følgende
 grunde:
 Materielle anbringender
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen er i strid med I. Korrekt meddelelse og aktindsigt
 traktatens artikel 190 og 85 , og at den er så åbenbart
 behæftet med fejl og ubegrundet, at Kommissionen har gjort 1 . Kommissionen har ikke givet korrekt meddelelse
 sig skyldig i magtfordrejning. om sagen til sagsøgeren, idet det ikke tilstrækkelig
 præcist fremgår af meddelelsen af klagepunkter,
 Beslutningen var ikke underbygget. Der er tale om en hvorledes sagsøgeren deltog i den påståede over
 trædelse .
 åbenbar forkert vurdering af det bevismateriale, Kommis
 sionen var i besiddelse af, beslutningen er vilkårlig og
 forkert, idet der ikke tages hensyn til det af sagsøgeren 2 . Sagsøgeren fik ikke adgang til alle Kommissionens
 fremførte bevismateriale, eller det fremstilles ukorrekt. dokumenter.
 Beslutningen bygger alene på et princip om » guilt by II . Beviser
 association «, og Kommissionen undlader fuldstændigt eller
 i tilstrækkeligt omfang at vurdere de enkelte virksomheders 1 . Der er ikke taget hensyn til de økonomiske og
 særlige situation. forretningsmæssige beviser, der er ikke taget kor
 rekt hensyn til det bevismateriale, sagsøgeren
 Der gøres ikke i beslutningen et rimeligt forsøg på at sondre fremlagde i sit svar, og der er ikke ført tilstrækkeligt
 mellem de enkelte virksomheders reelle ansvar for medvir bevis for, at sagsøgeren forsætligt eller uagtsomt
 ken til de påståede aftaler, former for praksis og overtræ overtrådte EF-traktatens artikel 85, stk. 1 .
 delser .
 2. Fejlagtig vurdering af bevismaterialet, idet beslut
 Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at bøden bør ophæves ningen indeholder en række unøjagtigheder og
 eller nedsættes . uoverensstemmelser .
 III. Begrundelse
 1 . Der er ikke givet en tilstrækkelig begrundelse for,
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af Titan Cement Company hvorfor målet for en påstået sammensværgelse skal
 CA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber straffes ved en hård bøde på samme måde som de
 (Sag T-64/95 ) påståede igangsættere af en sådan sammensvær
 gelse, og der foreligger derfor en tilsidesættelse af
 ( 95/C 119/46 )
 almindelige rimelighedsbetragtninger, proportio
 nalitets- og ligebehandlingsprincippet.
 (Processprog: engelsk)


text:
2 . Tilsidesættelse af materiel ret, idet der på grundlag
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der af sagsøgerens medlemskab af en sammenslutning,
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De der var medlem af Cembureau, fastslås en overtræ
 Europæiske Fællesskaber af Titan Cement Company CA, delse, og navnlig idet det fastslås, at sagsøgeren
 Athen, ved barrister Ian S. Forrester, QC, og advokat bærer et ansvar for European Task Force » inden
 Aristotelis N. Kaplanidis, Thessaloniki, og med valgt for rammerne af Cembureau «, når der tages hensyn
 adresse i Luxembourg hos advokat Tom Loesch, 11 , rue til, at denne Task Force blev oprettet med det
 Goethe . formål at genere græske producenter.
 ---pagebreak--- Nr . C 119/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 5 . 95
 IV. Bøder — Kommissionens beslutning af 23 . september 1993 (som
 er nævnt i Kommissionens skrivelse af 27. september
 1 . Der er ikke givet en tilstrækkelig begrundelse for, 1993 ), annulleres, for så vidt som det heri blev besluttet
 hvorfor der skulle pålægges sagsøgeren en bøde . at indstille den internationale del af proceduren vedrø
 rende tolv tyske og seks spanske navngivne virksomhe
 2 . Tilsidesættelse af almindelige rimelighedsbetragt der
 ninger og forordning nr. 17, idet der pålægges
 sagsøgeren en betragtelig bøde, uden at der føres — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 bevis for, at selskabet har begået nogen fejl. ger .
 3 . Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, al Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mindelige rimelighedsbetragtninger og ligebehand
 lingsprincippet. Søgsmålsgrundene er følgende :
 I. Tilsidesættelse af processuelle regler:
 V. Varighed
 1 . Tilsidesættelse af retten til kontradiktion:
 1 . Åbenbart fejlagtig vurdering, når det fastslås, at efter sagsøgerens opfattelse har Kommissionen
 sagsøgeren i elleve år deltog i » samlet og kontinuer tilsidesat grundlæggende rettigheder i forbindelse
 lig aftale « sammen med andre producenter, samti med retten til kontradiktion, navnlig retten til at
 dig med, at det i beslutningen anføres, at andre udtale sig og retten til aktindsigt.
 producenter var blevet enige om at træffe forskel
 lige foranstaltninger mod sagsøgeren i samme 2 . Tilsidesættelse af princippet om den berettigede
 periode . forventning og om forbud mod forskelsbehandling/
 modstrid med en tidligere beslutning.
 2 . Forkert vurdering af den påståede overtrædelses
 varighed, idet der ikke er taget hensyn til statistisk, 3 . Fremsættelse af nye klagepunkter i beslutningen .
 forretningsmæssigt og teknisk bevismateriale, som
 viser, at sagsøgeren i hvert fald ikke deltog i nogen 4 . Manglende overholdelse af forældelsesfristerne.
 overtrædelse i den omhandlede periode . 5 . Mangler ved vedtagelsen/stadfæstelsen af beslut
 ningen.
 Sag IV/33 . 126 og 33.322 — cement.
 II. Fejlagtig anvendelse af traktatens artikel 85 . Sagsøge
 ren har anført, at klagepunkterne mod selskabet er
 ubegrundede, og at Kommissionen har anvendt fælles
 skabsretten, navnlig traktatens artikel 85 , forkert; det
 har anført følgende grunde til støtte herfor:
 Sag anlagt den 23 . februar 1995 af Italcementi SpA mod 1 . Fejlagtig afgrænsning af det relevante geografiske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber marked.


text:
(Sag T-65/95 )
 2 . Artikel 85 finder ikke anvendelse, når der ikke
 ( 95/C 119/47) foreligger en konkurrencesituation.
 (Processprog: italiensk) 3 . Teorien om en samlet og kontinuerlig aftale er
 uanvendelig.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der 4. Sagsøgeren har ikke tilsidesat traktatens artikel 85
 den 23 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De for så vidt angår:
 Europæiske Fællesskaber af Italcementi SpA, Bergamo
 ( Italien ), ved advokaterne Faures, Bruxelles, Lanciani, a ) » Cembureau-aftalen «
 Milano, Predieri, Firenze, og Siragusa, Rom, og ved
 dott.proc. Moretti, Bologna, og Rizza, Siracusa, og med b ) » European Task Force «
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger, Hoss
 & Prussen, 15 , Côte d'Eich. c) » European Cement Export Committee «
 d) »White Cement Committee «.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 III. Tilsidesættelse af traktatens artikel 190 . Sagsøgeren
 — Kommissionens beslutning 94/815/EF ( IV/33 . 126 og har gjort gældende, at Kommissionen groft har tilside
 33.322 ) af 30 . november 1994 om en procedure i sat traktatens artikel 190, navnlig:
 henhold til EF-traktatens artikel 85 (*) annulleres helt
 eller delvis for så vidt angår sagsøgeren 1 ) idet beslutningen af 30. november 1 994 er behæftet
 med mangler i form af modstrid mellem begrun
 — subsidiært annulleres eller nedsættes den sagsøgeren delsen og den dispositive del og utilstrækkelig
 pålagte bøde begrundelse


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/34
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 6. maj 2009 — Campos Valls mod Rådet
 (Sag F-39/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - ansættelse - udnævnelse - kontorchef - afvisning af sagsøgerens ansøgning - betingelser, der er nødvendige i henhold til stillingsopslaget - åbenbart urigtigt skøn)
 2009/C 193/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Manuel Campos Valls (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Arpio Santacruz og I. Šulce, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning om stillingen som chef for den spanske afdeling i GD A, Direktorat III — Oversættelse og Fremstilling af Dokumenter — Sprogtjenesten, offentliggjort i Meddelelser til Personalet CP 46/06, dels af udnævnelsen af en anden ansøger til denne stilling.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 9.6.2007, s. 28.


text:
26.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Oradea (Rumænien) den 18. februar 2015 — Dumitru Tarcău og Ileana Tarcău mod Intesa Sanpaolo Bank România — Arad og Intesa Sanpaolo Bank România — Baia Mare
 (Sag C-74/15)
 (2015/C 171/16)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Oradea
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Dumitru Tarcău og Ileana Tarcău
 Sagsøg: Intesa Sanpaolo Bank România — Arad og Intesa Sanpaolo Bank România — Baia Mare
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 2, litra b), i direktiv 93/13/EØF (1) for så vidt angår definitionen af begrebet »forbruger« fortolkes således, at definitionen omfatter eller omvendt udelukker de fysiske personer, som i egenskab af kautionister har underskrevet tillæg og tilknyttede aftaler (kautionsaftaler, panteaftaler) til den kreditaftale, der er indgået af et kommercielt selskab som led i dets aktivitet, såfremt disse fysiske personer ikke har nogen sammenhæng med aktiviteten i det kommercielle selskab og har handlet med formål, der falder uden for deres erhverv?
 2)
 Skal artikel 1, stk. 1, i direktiv 93/13/EØF fortolkes således, at direktivets anvendelsesområde kun omfatter de aftaler, der indgås mellem erhvervsdrivende og forbrugere om salget af varer eller leveringen af tjenesteydelser, eller omfatter direktivets anvendelsesområde også de tilknyttede aftaler (garantiaftale, kautionsaftale) til en kreditaftale — hvor låntageren er et kommercielt selskab — som er indgået af fysiske personer, der ikke har nogen sammenhæng med aktiviteten i det kommercielle selskab og har handlet med formål, der falder uden for deres erhverv?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 92, s. 29).


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/35
 Sag anlagt den 20. juli 2015 — Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto mod KHIM — University College London (CITRUS SATURDAY)
 (Sag T-400/15)
 (2015/C 320/52)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ana Isabel Pinto Eliseu Baptista Lopes Canhoto (Algés, Portugal) (ved advokat A. Pita Negrão)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: University College London (London, Det Forenede Kongerige)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: University College London
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »CITRUS SATURDAY« –registreringsansøgning nr. 11 789 195
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. april 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2109/2014-2)
 Sagsøgerens har nedlagt følgende påstande
 —
 Sagen kan realitetsbehandles.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Hjemvise sagen til indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret til fornyet behandling.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af forordningerne om EF-varemærker.
 —
 Tilsidesættelse af EU-retlige principper.


text:
10.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/12
 Appel iværksat den 4. maj 2017 af GX til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 3. marts 2017 i sag T-556/16, GX mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-233/17 P)
 (2017/C 221/16)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: GX (ved avocat G.-M. Enache)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede kendelse ophæves, og følgelig må den anfægtede afgørelse, der blev truffet af ansættelsesmyndigheden, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale en erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, der er lidt som følge af denne afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Med sin appel har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af Den Europæiske Unions Rets kendelse af 3. marts 2017 i sag T-556/16, GX mod Kommissionen, hvorved appellanten ikke fik medhold i sit søgsmål med påstand om annullation af den af udvælgelseskomitéen for den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AD/248/13 trufne afgørelse om ikke at opføre ham på reservelisten over de personer, der havde bestået den nævnte udvælgelsesprøve.
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender:
 1.
 Ulovligheden af meddelelsen om udvælgelsesprøven, af berigtigelsen og af assessmentcenterets grundlæggende principper
 Appellanten har anført, at meddelelsen om udvælgelsesprøven er ulovlig, for så vidt som den ikke giver en objektiv begrundelse for begrænsningen af valget af det andet sprog (tysk, engelsk eller fransk) hverken henset til tjenestens interesse eller proportionaliteten af denne begrænsning henset til tjenestens reelle behov.
 Appellanten har for det andet påberåbt sig ulovligheden, ugyldigheden og det manglende videnskabelige grundlag for assessmentcenterets grundlæggende principper vedrørende EPSO’s åbne udvælgelsesprøver, idet der ikke er noget, der støtter, beviser og der er heller ikke foretaget nogen kontrol af den grundlæggende praksis, der anvendes af EPSO, for så vidt angår følgende principper: (i) »tidligere adfærd er den bedste indikator for fremtidig præstationsevne«, (ii) »assessmentcentre, der simulerer virkelighedsnære arbejdssituationer, er den bedste indikator for præstationsevne i virkeligheden«.
 Appellanten har for det trejde gjort gældende, at den berigtigelse, der blev offentliggjort i udvælgelsesprøve EPSO/AD/248/13, var ulovlig.
 2.
 Proceduremæssige uregelmæssigheder i assessmentcenteret
 Appellanten har anført, at assessmentcenteret har begået et vist antal påståede proceduremæssige uregelmæssigheder i forbindelse med udvælgelsesprøve EPSO/AD/248/13.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/48
 Sag anlagt den 11. september 2008 — Elliniki Nafpigokataskevastiki m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-384/08)
 (2008/C 301/82)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Elliniki Nafpigokataskevastiki AE Chartofylakeiou (Skaramangas, Grækenland) Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH (Kiel, Tyskland, og ThyssenKrupp Marine Systems AG (Hamburg, Tyskland) (ved lawyer U. Soltész)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 16 i Kommissionens beslutning af 2. juli 2008 om foranstaltningerne nr. C 16/2004 (ex NN29/2004, CP 71/2002 og CP 133/2005), der er gennemført af Grækenland til fordel for Hellenic Shipyards, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har ved søgsmålet nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning C (2008)3118 endelig udg. af 2. juli 2008 vedrørende seksten foranstaltninger, der er gennemført af Grækenland til fordel for Hellenic Shipyards SA (herefter »HSY«), og særligt annullation af den nævnte beslutnings artikel 16, ifølge hvilken Kommissionen besluttede, at den garanti om skadesløsholdelse, som HSY's tidligere ejer, Hellenic Bank of Industrial Development (herefter »ETVA«), påtog sig overfor det konsortium (1), som erhvervede HSY ved en aktiekøbsaftale (Howaldtswerke-Deutsche Werft (2) og Ferrostal), i tilfælde af, at HSY skulle blive pålagt at tilbagebetale statsstøtte, udgør ulovlig statsstøtte og skal bringes til ophør øjeblikkeligt.
 Sagsøgerne gør gældende, at Kommissionen med urette fandt, at garantien om skadesløsholdelse i privatiseringsaftalen blev stillet, mens ETVA var under statslig kontrol. Der blev ifølge sagsøgerne først indgået gyldig aftale om garantien om skadesløsholdelse efter ETVA's privatisering, og garantien udgør derfor en foranstaltning, der er forhandlet mellem private parter, som ikke kan tilregnes den græske stat og derfor ikke kan anses for statsstøtte.
 Sagsøgerne anfører endvidere, at Kommissionens påstand om, at to separate klausuler i tillægget til aktiekøbsaftalen udgjorde en samlet ordning, som HSY kan drage fordel af, er fejlagtig. Sagsøgerne anfører nemlig, at de to garantier blev stillet uafhængigt af hinanden. Sagsøgerne gør desuden gældende, at Kommissionen fejlagtigt har fundet, at HSY har draget fordel af garantien om skadesløsholdelse, eftersom kun Piræus Bank, henset til sagens faktiske omstændigheder, kan anses for at have draget fordel af garantien.
 Sagsøgerne fremfører, at Kommissionen tog fejl ved vurderingen af, at HSY fik tildelt en økonomisk fordel i kraft af garantien om skadesløsholdelse, som (i) er en standardklausul inden for privatretten, (ii) blev ydet efter en omhyggelig bedømmelse og (iii) er i overensstemmelse med en privat sælgers adfærd.
 Det gøres endvidere gældende, at Kommissionen foretog en urigtigt anvendelse af artikel 88, stk. 2, EF og artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 i forhold til Elliniki Nafpigokataskevastiki, som ikke var modtager af støtten, ved at pålægge virksomheden at bringe garantien om skadesløsholdelse til ophør.
 Sagsøgerne hævder også, at Kommissionens påstand om omgåelse af den effektive virkning af tilbagebetaling fejlagtigt beror på formodningen om, at omgåelsen består i den blotte omstændighed, at der ydes en garanti om skadesløsholdelse.
 Sagsøgerne gør endelig gældende, at Kommissionen har foretaget en fejlagtig anvendelse af artikel 296 EF, derved at den ikke tillader HSY at fortsætte visse civile aktiviteter,


text:
22.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/9
 Sag anlagt den 3. august 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-370/07)
 (2007/C 223/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Valero Jordana og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Rådets afgørelse af 24. maj 2007 om fastlæggelse af Det Europæiske Fællesskabs holdning til visse forslag, der er forelagt det 14. møde i konferencen mellem parterne i konventionen om international handel med udryddelsestruede vilde dyr og planter (CITES), Haag, Nederlandene, den 3.-15. juni 2007.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen gør gældende, at den omstændighed, at Rådet i den anfægtede afgørelse har undladt at henvise til de præcise bestemmelser i EF-traktaten, som afgørelsen er baseret på, udgør en tilsidesættelse af væsentlige procedurekrav, navnlig begrundelsespligten i artikel 253 EF.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/21
 Appel iværksat den 6. april 2010 af Karen Goncharov til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 21. januar 2010 i sag T-34/07, Karen Goncharov mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: DSB
 (Sag C-156/10 P)
 2010/C 148/32
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Karen Goncharov (ved Rechtsanwälte A. Späth og G. N. Hasselblatt)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og DSB
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 21. januar 2010 (sag T-34/07) ophæves.
 —
 Afgørelse truffet den 4. december 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1330/2005-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger ved Domstolen, Retten og appelkammeret, samt appellantens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Rettens dom af 21. januar 2010 (sag T-34/07) ophæves, idet den tilsidesætter bestemmelsen om udelukkelse fra registrering pga. relative beskyttelseshindringer i artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (nu erstattet ved Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker).
 Retten har ifølge appellanten anvendt de almindelige principper til bedømmelse af risikoen for forveksling forkert. Navnlig har Retten ikke i tilstrækkeligt omfang vurderet den omstændighed — idet den ikke tog højde for den — at de omhandlede varemærker er dannet af akronymer.
 Endelig støttede Retten alene sin afgørelse på et empirisk princip, hvorefter forbrugeren sædvanligvis tillægger den første del af ord mere vægt. I henhold til dette princip var forskellen i udformningen af bogstavet »W« i det anfægtede varemærke ikke tilstrækkeligt til at eliminere den visuelle og fonetiske lighed.
 Retten har derved overset, at det i forhold til de omtvistede varemærker ikke drejer sig om ord, men om akronymer. Dommens begrundelser viser, at Retten ikke har foretaget nogen tilbundsgående prøvelse af risikoen for forveksling, men derimod har støttet sig til et empirisk princip, der desuden slet ikke kan finde anvendelse på den foreliggende tvist.
 Ved akronymer er forbrugeren nemlig vant til at rette sin opmærksomhed mod hvert enkelt bogstav. Empiriske principper vedrørende ordmærker, som består af ord, kan derfor ikke uden videre anvendes på ordmærker, som består af akronymer.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/5
 Et nyt medlem af Retten aflægger ed
 2010/C 317/09
 Efter at M. van der Woude ved afgørelse truffet af repræsentanterne for Den Europæiske Unions medlemsstaters regeringer den 8. juli 2010 (1) er blevet udnævnt til dommer ved Den Europæiske Unions Ret for perioden fra den 1. september 2010 til den 31. august 2016, har han den 13. september 2010 aflagt ed for Domstolen.
 (1) EUT L 186 af 20.7.2010


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/17
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 24. oktober 2013 — Vitālijs Drozdovs mod AAS »Baltikums« (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās tiesas Senāts — Letland)
 (Sag C-277/12) (1)
 (Lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 72/166/EF - artikel 3, stk. 1 - direktiv 90/232/EØF - artikel 1 - trafikuheld - forældre til mindreårigt barn omkommet - barnets ret til erstatning - immateriel skade - erstatning - ansvarsforsikringsdækning)
 2013/C 367/28
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāts
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vitālijs Drozdovs
 Sagsøgt: AAS »Baltikums«
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Augstakas tiesas Senats — fortolkning af artikel 3 i Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EFT 1972 II, s. 345), og af artikel 1, stk. 2, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT 1984 L 8, s. 17) — ansvarsforsikring for motorkøretøjer — fastlæggelse af de skader, der er obligatorisk dækket af ansvarsforsikringen — mulighed for at inkludere ikke-økonomisk skade i den lovpligtige erstatning for personskade — nationale retsforskrifter, hvorefter der er fastsat en beløbsgrænse for erstatning for tort, som er væsentligt lavere end den, der i direktiverne er fastsat for erstatning for personskade
 Konklusion
 1)
 Artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse og artikel 1, stk. 1 og 2, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal fortolkes således, at den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal dække erstatning for immateriel skade lidt af nærtstående til ofre, der er omkommet i et trafikuheld, i det omfang en sådan erstatning er foreskrevet i medfør af den forsikredes erstatningsansvar i henhold til de nationale bestemmelser, som finder anvendelse på tvisten i hovedsagen.
 2)
 Artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/166 og artikel 1, stk. 1 og 2, i andet direktiv 84/5 skal fortolkes således, at de er til hinder for nationale bestemmelser, i medfør af hvilke den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer kun dækker den erstatning for immateriel skade, som i henhold til de nationale bestemmelser om erstatningsansvar skal betales på grund af et nærtstående familiemedlems død i et trafikuheld, op til et maksimumsbeløb, der er lavere end dem, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, i andet direktiv 84/5.
 (1) EUT C 235 af 4.8.2012.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/27
 Rettens dom af 19. november 2014 — European Dynamics Luxembourg og Evropaïki Dynamiki mod Europol
 (Forenede sager T-40/12 og T-183/12) (1)
 ((Offentlige tjenesteydelseskontrakter - udbudsprocedure - levering af it-tjenesteydelser vedrørende et dokumentstyringssystem og en intranetportal for virksomheder - afvisning af en tilbudsgivers bud - begrundelsespligt - ligebehandling - gennemsigtighed - proportionalitet - erstatningsansvar uden for kontraktforhold))
 (2015/C 007/30)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxembourg) og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne V. Christianos og S. Paliou)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (ved J. Teal og T. de Maignas, som befuldmægtigede, bistået af advokat P. Anestis, solicitor C. Kennedy-Loest og advokaterne N. Pourbaix og D. Vallindas)
 Sagens genstand
 I sag T-40/12 en påstand om annullation af Europols afgørelse af 22. november 2011 om afvisning af sagsøgernes bud, der blev afgivet i forbindelse med udbud D/C3/1104 vedrørende levering af indholdsstyringssystem for virksomheder (forvaltning af dokumenter, arkiver og forretningsprocesser) og af intranetportal for virksomheder (JO 2011/S 134 222044), og i sag T-183/12 dels en påstand om annullation af Europols afgørelse om at tildele en anden tilbudsgiver den offentlige kontrakt vedrørende det ovennævnte udbud, dels en påstand om erstatning for det tab, der følger af, at sagsøgerne har mistet chancen for at få tildelt denne offentlige kontrakt
 Konklusion
 1)
 Sagerne T-40/12 og T-183/12 forenes med henblik på dommen.
 2)
 Den Europæiske Politienhed frifindes.
 3)
 European Dynamics Luxembourg SA og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Politienhed (Europol) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 109 af 14.4.2012.


text:
Nr. C 388/2 i DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21 . 12 . 96
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den 1 ) Storhertugdømmet Luxembourg bar undladt at op
 for nævnte ret verserende sag Konservenfabrik Lubella Fri fylde de forpligtelser, som påhviler det i henhold til
 edrich Buker GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Cott artikel 22 i Rådets direktiv 90/219/EØF af 23 . april
 bus at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende gyldighe 1 990 om indesluttet anvendelse af genetisk modifice
 den af Kommissionens forordning ( EØF) nr. 1932/93 af rede mikroorganismer og artikel 23 i Rådets direktiv
 16 . juli 1993 om beskyttelsesforanstaltninger for så vidt 90/220/EØF af 23 . april 1990 om udsætning i miljøet
 angår indførsel af surkirsebær ( EFT nr. L 174 af 17. 7. af genetisk modificerede organismer ved ikke inden for
 1993 , s . 35 ), har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat den fastsatte frist at vedtage de nødvendige love og ad
 af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida, og ministrative bestemmelser for at efterkomme direkti
 dommerne C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet verne .
 ( refererende dommer) og P. Jann; generaladvokat: M. B.
 Elmer; justitssekretær: R. Grass, den 17. oktober 1996 af 2 ) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens om
 sagt dom, hvis konklusion lyder således: kostninger.
 Gennemgangen af de forelagte præjudicielle spørgsmål har 0 ) EFTnr. C 315 af 25 . 11 . 1995 .
 intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 1932/93 af 16. juli
 1 993 om beskyttelsesforanstaltninger for så vidt angår ind
 førsel af surkirsebær.
 DOMSTOLENS DOM
 f 1 ) EFT nr. C 101 af 22 . 4 . 1995 .
 ( Sjette Afdeling)
 af 24 . oktober 1996
 i sag C-325/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Irland ( j )
 DOMSTOLENS DOM (Traktatbrudssøgsmål — direktiv 91/67/EØF, 91/492/
 (Femte Afdeling) EØF, 91/493/EØF og 92/48/EØF — manglende gennem
 førelse inden for de fastsatte frister)
 af 17. oktober 1996
 96/C 388/04 )
 i sag C-3 12/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (*) (Processprog: engelsk)
 (Traktatbrudssøgsmål — direktiv 90/219/EØF og direktiv
 90/220/EØF — genetisk modificerede organismer) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ( 96/C 388/03 ) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-325/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 (Processprog: fransk)
 skaber ( befuldmægtiget: Carmel O'Reilly) mod Irland ( be
 fuldmægtiget: Michael A. Buckley), angående en påstand
 om, at det fastslås, at Irland har undladt at opfylde de for
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive pligtelser, der påhviler det i henhold til :
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 — Rådets direktiv 91 /67/EØF af 28 . januar 1991 om dy
 I sag C-3 12/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles resundhedsmæssige betingelser for afsætning af akva
 skaber ( som befuldmægtiget: Frank Benyon ), mod Storher kulturdyr- og produkter ( EFT nr. L 46 af 19 . 2 . 1991 ,
 tugdømmet Luxembourg, ved Nicolas Schmit, angående s. 1 )


text:
en påstand om at det fastslås, at Storhertugdømmet Lu
 xembourg har undladt at opfylde de forpligtelser, som på — Rådets direktiv 91/492/EØF af 15 . juli 1991 om sund
 hviler det i henhold til EF-traktatens artikel 5 og 189 samt hedsmæssige betingelser for produktion og afsætning
 artikel 22 i Rådets direktiv 90/219/EØF af 23 . april 1990 af levende toskallede bløddyr ( EFT nr. L 258 af 24. 9 .
 om indesluttet anvendelse af genetisk modificerede mikro 1991 , s . 1 )
 organismer ( EFT nr. L 117 af 8 . 5 . 1990, s . 1 ), og
 artikel 23 i Rådets direktiv 90/220/EØF af 23 . april 1990
 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organis — Rådets direktiv 91 /493/EØF af 22 . juli 1991 om sund
 mer (EFT nr. L 117 af 8 . 5 . 1990, s. 15 ) ved ikke inden hedsmæssige betingelser for produktion og afsætning
 for den fastsatte frist at træffe de nødvendige foranstalt af fiskerivarer ( EFT nr. L 268 af 24 . 9 . 1991 , s. 15 ),
 ninger til at efterkomme direktiverne, har Domstolen og
 ( Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. C.
 Moitinho de Almeida, og dommerne L. Sevån ( refererende — Rådets direktiv 92/48/EØF af 16 . juni 1992 om fast
 dommer ), C. Gulmann, D. A. O. Edward og M. Wathelet; sættelse af minimumshygiejneregler for fiskerivarer
 generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretær: R. Grass, fremstillet ombord på visse fartøjer i overensstemmelse
 den 17. oktober 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder med artikel 3 , stk. 1 , litra a ) nr. i ) i direktiv 91/493/
 således : EØF ( EFT nr. L 187 af 7. 7. 1992, s. 41 )


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/16
 Appel iværksat den 27. november 2013 af Repsol Lubricantes y Especialidades m.fl. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-496/07, Repsol Lubricantes y Especialidades m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-617/13 P)
 2014/C 24/28
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellanter: Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., Repsol Petróleo, S.A. og Repsol, S.A. (ved abogados L. Ortiz Blanco, J.L. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz og A. Lamadrid de Pablo)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 1)
 Den appellerede dom ophæves for så vidt angår følgende:
 —
 Pålæg af solidarisk ansvar for Repsol Petróleo, S.A. og Repsol YPF, S.A. (nu Repsol, S.A.).
 —
 Urigtig hensyntagen til perioden 1998-2002 med henblik på beregningen af bøden.
 —
 Retten har urigtigt lagt det af Kommissionen fastsatte udgangsbeløb for bøden til grund og tilsidesat sin fulde prøvelsesret og proportionalitetsprincippet.
 2)
 Den omtvistede afgørelse annulleres i overensstemmelse hermed.
 3)
 Bødens størrelse nedsættes til et passende beløb under udøvelse af Rettens fulde prøvelsesret.
 4)
 Det fastslås, at varigheden af retsforhandlingerne for Retten, i strid med retten til en effektiv domstolsprøvelse og en retfærdig rettergang inden for en rimelig frist, har været urimelig lang og uberettiget (chartrets artikel 47 og EMRK’s artikel 6).
 5)
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Repsol har for det første gjort gældende, at der foreligger en retlig fejl med hensyn til den metode, der blev anvendt i dommen med henblik på at vurdere beviserne til støtte for datterselskabet Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A.’s fulde og faktiske uafhængighed, eller subsidiært en begrundelsesmangel.
 2)
 Repsol er for det andet af den opfattelse, at Retten begik en fejl ved fortolkningen af samarbejdsmeddelelsen fra 2002.
 3)
 Repsol har for det tredje gjort gældende, at der med dommen foreligger en tilsidesættelse af artikel 261 TEUF og proportionalitetsprincippet, idet Retten har tilsidesat sin forpligtelse til at foretage en fuld prøvelse vedrørende sanktionerne på konkurrenceområdet.
 4)
 Repsol har endelig gjort gældende, at Retten har tilsidesat artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (1) og artikel 6 i den europæiske menneskerettighedskonvention, idet sagen ikke blev pådømt inden for en rimelig frist.
 (1) EFT 2000 C 364, s 1.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Okręgowy w Koszalinie (Republikken Polen) den 8. august 2006 — Halina Nerkowska mod Zakład Ubezpieczeń Społecznych
 (Sag C-499/06)
 (2007/C 20/21)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Okręgowy w Koszalinie
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Halina Nerkowska
 Sagsøgt: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie
 Præjudicielle spørgsmål
 Er artikel 18 EF, som sikrer en EU-borger ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, til hinder for en national retsregel som fastsat i artikel 5 i lov af 29. maj 1974 om forsørgelse af krigs- og militærinvalider samt deres familier (Dziennik ustaw [lovtidende] af 2.9.1987 med senere ændringer) i det tilfælde, hvor udbetalingen af pensionsydelsen som følge af uarbejdsdygtighed på grund af ophold på steder til isolation er gjort betinget af, at den berettigede har ophold på polsk område?


text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/16
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. september 2004
 i sag T-183/03, Applied Molecular Evolution Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - ordmærket APPLIED MOLECULAR EVOLUTION - absolutte registreringshindringer - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 - beskrivende tegn)
 (2004/C 284/34)
 Processprog: engelsk
 I sag T-183/03, Applied Molecular Evolution Inc., San Diego, Californien (USA), ved avocat A. Deutsch, bistået af Weber-Quitzau, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: H. Nokkanen og A. Folliard-Monguiral), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 13. marts 2003 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 108/2002-2), hvorved afslaget på registrering af ordmærket APPLIED MOLECULAR EVOLUTION blev opretholdt, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 14. september 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 184 af 2.8.2003.


text:
5.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/13
 Rettens dom af 16. december 2010 — Kommissionen mod Arci Nuova associazione comitato di Cagliari og Gessa
 (Sag T-259/09) (1)
 (Voldgiftsbestemmelse - aftale indgået som del af støtte til europæiske diskussionsprojekter organiseret af ikke-statslige organisationer for 2003 - søgsmål anlagt mod lederen af en forening - inkompetence - misligholdelse af aftalen - tilbagebetaling af forudbetalte beløb)
 2011/C 38/22
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A.M. Rouchaud-Joët og N. Bambara, som befuldmægtigede, bistået af advokat M. Moretto)
 Sagsøgte: Arci Nuova associazione comitato di Cagliari (Cagliari, Italien) (først ved advokat S. Diana, og derefter ved advokat P. Aureli) og Alberto Gessa (Cagliari, Italien)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt i henhold til artikel 238 EF på grundlag af en voldgiftsbestemmelse, med påstand om, at Arci Nuova associazione comitato di Cagliari og Alberto Gessa, som hæfter personligt og solidarisk, tilpligtes at tilbagebetale et forskud udbetalt af Kommissionen i henhold til aftale nr. 2003-1550/001-001, med tillæg af morarenter
 Konklusion
 1)
 Alberto Gessa frifindes.
 2)
 Arci Nuova associazione comitato di Cagliari skal tilbagebetale 15 675 EUR, som udgør hovedstolen, med tillæg af morarenter beregnet efter en sats på 7,32 % fra den 20. maj 2007 og indtil det fulde skyldige beløb er betalt.
 3)
 Arci Nuova associazione comitato di Cagliari betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
18.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 79/21
 Slettelse af sag C-337/99 (1) Slettelse af sag C-436/99 P (1)
 (2000/C 79/42) (2000/C 79/45)
 Ved kendelse af 9. december 1999 har præsidenten for De Ved kendelse af 13. januar 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-337/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-436/99
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Konge- P, Karl Meyer mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 riget Belgien, skal slettes af registeret. skaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 314 af 30.10.1999. (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Slettelse af sag C-115/99 (1)
 Slettelse af sag C-252/98 (1)
 (2000/C 79/43)
 (2000/C 79/46)
 Ved kendelse af 12. januar 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-115/99, Ved kendelse af 18. januar 2000 har præsidenten for De
 Kongeriget Sverige mod Rådet for Den Europæiske Union, skal Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-252/98,
 slettes af registeret. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.
 Slettelse af sag C-461/98 (1)
 (2000/C 79/44) Slettelse af sag C-272/99 (1)
 Ved kendelse af 13. januar 2000 har præsidenten for De (2000/C 79/47)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-461/98,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republik- Ved kendelse af 19. januar 2000 har præsidenten for De
 ken Østrig, skal slettes af registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-272/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher-
 (1) EFT C 48 af 20.2.1999. tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/2
 Dommernes fordeling mellem afdelingerne
 (2015/C 354/02)
 Den 8. oktober 2015 har Retten i plenarmøde som følge af I.S. Forresters tiltrædelse som dommer ved Retten truffet beslutning om at ændre Rettens afgørelse af 23. oktober 2013 (1) om dommernes fordeling mellem afdelingerne.
 For perioden fra den 8. oktober 2015 til den 31. august 2016 tilknyttes dommerne afdelingerne på følgende måde:
 Første Udvidede Afdeling med fem dommere
 :
 Vicepræsident H. Kanninen og dommerne I. Pelikánová, E. Buttigieg, S. Gervasoni og L. Madise
 Første Afdeling med tre dommere:
 Vicepræsident H. Kanninen
 dommer I. Pelikánová
 dommer E. Buttigieg
 Anden Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsformand M.E. Martins Ribeiro og dommerne E. Bieliūnas, S. Gervasoni, L. Madise og I.S. Forrester
 Anden Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsformand M.E. Martins Ribeiro
 dommer S. Gervasoni
 dommer L. Madise
 Tredje Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsformand S. Papasavvas og dommerne I. Labucka, E. Bieliūnas, V. Kreuschitz og I.S. Forrester
 Tredje Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsformand S. Papasavvas
 dommer E. Bieliūnas
 dommer I.S. Forrester
 Fjerde Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsfomand M. Prek og dommerne I. Labucka, J. Schwarcz, V. Tomljenović og V. Kreuschitz
 Fjerde Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsfomand M. Prek
 dommer I. Labucka
 dommer V. Kreuschitz
 Femte Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsformand A. Dittrich og dommerne F. Dehousse, J. Schwarcz, V. Tomljenović og A. Collins
 Femte Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsformand A. Dittrich
 dommer J. Schwarcz
 dommer V. Tomljenović
 Sjette Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsformand S. Frimodt Nielsen og dommerne F. Dehousse, I. Wiszniewska-Białecka, A. Collins og I. Ulloa Rubio
 Sjette Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsformand S. Frimodt Nielsen
 dommer F. Dehousse
 dommer A. Collins
 Syvende Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsformand M. van der Woude og dommerne I. Wiszniewska-Białecka, M. Kancheva, C. Wetter og I. Ulloa Rubio
 Syvende Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsformand M. van der Woude
 dommer I. Wiszniewska-Białecka
 dommer I. Ulloa Rubio
 Ottende Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsformand D. Gratsias og dommerne O. Czúcz, A. Popescu, M. Kancheva og C. Wetter
 Ottende Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsformand D. Gratsias
 dommer M. Kancheva
 dommer C. Wetter
 Niende Udvidede Afdeling med fem dommere:
 Afdelingsformand G. Berardis og dommerne O. Czúcz, I. Pelikánová, A. Popescu og E. Buttigieg
 Niende Afdeling med tre dommere:
 Afdelingsformand G. Berardis
 dommer O. Czúcz
 dommer A. Popescu
 (1) EUT C 344 af 23.11.2013, s. 2.


text:
10.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/18
 Sag anlagt den 17. maj 2004 af Daniel Van der Spree mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-182/04)
 (2004/C 179/35)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 17. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Daniel Van der Spree, Overijse (Belgien), ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelsen om endelig udfærdigelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for perioden 1.7.2001-31.12.2002.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet for det første gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af vedtægtens artikel 26 og 43 samt af de specifikke foranstaltninger, der finder anvendelse på overgangsbedømmelsesåret 2001-2002. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at begrundelsespligten er tilsidesat, at der ikke er sammenhæng mellem bemærkningerne og de tildelte points, samt at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren har endvidere henvist til, at hans ret til kontradiktion er tilsidesat derved, at afgørelsen er baseret på en intern revisionsrapport, som sagsøgeren aldrig har haft kendskab til, og på påståede bedømmelseskriterier, som ifølge sagsøgeren ikke er meddelt ham.


text:
5.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. marts 2012 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-574/10) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2004/18/EF - offentlige tjenesteydelseskontrakter - arkitekt- og ingeniørydelser - ydelser i form udkast, projektering og supervision vedrørende et projekt om sanering af en offentlig bygning - gennemførelse af projektet i flere faser af budgetmæssige årsager - kontraktsværdi)
 2012/C 133/13
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Wilms og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze, N. Graf Vitzthum og J. Möller, som befuldmætigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, 9 og 20, sammenholdt med artikel 23-55, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114) — Niedernhausen Kommunes overdragelse af flere arkitektydelser vedrørende et og samme bygge- og anlægsprojekt til et ingeniørfirma uden en udbudsprocedure på EU-plan — opdeling af den tildelte tjenesteydelse — fastsættelse af kontraktsværdien
 Konklusion
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 2, 9 og 20, sammenholdt med artikel 23-55, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, idet Niedernhausen Kommune uden at have iværksat en udbudsprocedure på EU-plan tildelte en kontrakt om arkitektydelser vedrørende sanering af en i denne kommune beliggende offentlig bygning benævnt »Autalhalle«, hvis værdi oversteg tærskelværdien i dette direktivs artikel 7, litra b).
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 72 af 5.3.2011.


text:
20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/31
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Slettelse af sag T-357/93 (1)
 (1999/C 48/65)
 Ð Kommissionens beslutning af 14. oktober 1998 om en
 procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (sag
 IV/F-3/33.710) annulleres, for så vidt som den ved- (Processprog: engelsk)
 rùrer Napier Brown.
 Ved kendelse af 7. december 1998 har formanden for
 Ð Den bùde, som Napier Brown er blevet pålagt ved Fjerde Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 beslutningen, ophñves eller nedsñttes. Fùrste Instans besluttet, at sag T-357/93, W. J. Wyness and
 Sons mod Rådet for Den Europñiske Union og Kommis-
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af regi-
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. stret.
 (1) EFT C 189 af 13.7.1993.
 Ð Kommissionen tilpligtes at godtgùre sagsùgeren for
 dens udgifter i forbindelse med stillelse af sikkerhed
 for betaling af bùden.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Slettelse af sag T-525/93 (1)
 Sagsùgeren påstår Kommissionens beslutning af (1999/C 48/66)
 14. oktober 1998 om en procedure i henhold til EF-trakta-
 tens artikel 85 annulleret (1).
 (Processprog: engelsk)
 Sagsùgeren anfñgter Kommissionens vurdering om, at sag-
 sùgeren har tilsidesat artikel 85, stk. 1, ved at »medvirke i Ved kendelse af 7. december 1998 har formanden for
 en aftale og/eller en samordnet praksis med henblik på at Fjerde Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesska-
 begrñnse konkurrencen ved at samordne parternes pris- bers Ret i Fùrste Instans besluttet, at sag T-525/93, Patrick
 politik på markedet for industrisukker i Storbritannien«, Griffin mod Rådet for Den Europñiske Union og Kommis-
 idet den gùr gñldende, at Kommissionen ikke har godt- sionen for De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af regi-
 gjort eller fùrt tilstrñkkeligt bevis for, at der foreligger en stret.
 konkurrenceforvridende »hensigt«, som kan bebrejdes sag-
 sùgeren, og heller ikke har påvist nogen aftalt adfñrd på
 markedet. (1) EFT C 328 af 4.12.1993.
 Kommissionen har endvidere foretaget en ukorrekt retlig
 vurdering af de faktiske omstñndigheder og baseret afgù-
 relsen på selvmodsigende vurderinger.
 Slettelse af sag T-554/93 (1)
 Sagsùgeren gùr endvidere gñldende, at Kommissionen har
 misbrugt sine befùjelser i henhold til artikel 15 i forord- (1999/C 48/67)
 ning nr. 17, tilsidesat sine egne retningslinjer (2) for bereg-
 ning af bùder og tilsidesat fñllesskabsrettens almindelige
 retsprincipper, navnlig proportionalitetsprincippet, ved (Processprog: engelsk)
 fastsñttelsen af stùrrelsen af den bùde, der blev pålagt sag-
 sùgerne. Bùden på 1 800 000 ECU er aldeles ubegrundet
 og i enhver henseende urimeligt stor. På denne baggrund Ved kendelse af 7. december 1998 har formanden for
 gùr sagsùgeren yderligere gñldende, at bùden skal ophñ- Fjerde Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesska-
 ves eller i det mindste nedsñttes. bers Ret i Fùrste Instans besluttet, at sag T-554/93, Alfred
 Thomas Edward Saint og Christopher Murray mod Rådet
 (1) Jf. tillige sag T-202/98 (Tate & Lyle mod Kommissionen) og for Den Europñiske Union og Kommissionen for De Euro-
 sag T-204/98 (British Sugar mod Kommissionen). pñiske Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 (2) Retningslinjer for beregning af bùder, som pålñgges i medfùr
 af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og EKSF-traktatens


text:
C 59/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.3.2004
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Endelig har sagsøgeren påtalt den i Menneskerettighedskonven-
 tionens artikel 6, stk. 1’s, forstand urimeligt lange procedure,
 som skyldtes Kommissionens årelange passivitet i procedurens
 første stadium, og virksomheden gør gældende, at forbuddet
 på grund af den i mellemtiden foretagne afhændelse af det
 Ved beslutning K(2003) 3426 af 1. oktober 2003 fastslog
 omhandlede forretningsområde var retsstridig.
 Kommissionen, at sagsøgeren og fire andre virksomheder
 havde tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF ved at have deltaget i en
 kompleks, sammenhængende og fortsat aftale og ved at have
 samordnet deres adfærd på sorbatmarkedet, hvorved de blandt
 andet fastsatte målpriser. Sagsøgeren blev pålagt en bøde på
 99 mio. EUR.
 Sagsøgeren har anfægtet beslutningen og gjort gældende, at
 Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltnings- Sag anlagt den 15. december 2003 af Shandong Reipu
 skik ved under den administrative procedure uretmæssigt at Biochemicals Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske
 have begunstiget en anden virksomhed. Begge virksomheder Union
 samarbejdede med Kommissionen allerede i slutningen af
 1998, og sagsøgeren hævder, at den anden virksomhed
 uretmæssigt blev begunstiget. (Sag T-413/03)
 (2004/C 59/40)
 Ud over påstanden om uregelmæssigheder ved behandlingen
 af sagsøgerens sag anføres det, at virksomheden på trods af
 anmodninger herom blev nægtet aktindsigt i Kommissionens (Processprog: engelsk)
 dokumenter. Kommissionen har allerede givet adgang til visse
 interne dokumenter inden for rammerne af den almindelige
 aktindsigt, hvorfor den ikke længere kan henvise til den
 almindelige fortrolighed vedrørende de omhandlede interne
 dokumenter. Endvidere blev sagsøgeren ikke tilsendt en fuld- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 stændig eller en tilstrækkelig forståelig udgave af beslutningen, den 15. december 2003 anlagt sag mod Rådet for Den
 idet man uberettiget havde tildækket første del af beslutningen, Europæiske Union af Shandong Reipu Biochemicals Co. Ltd,
 som bl.a. gør bødeberegningen uforståelig. Shandong (Folkerepublikken Kina), ved lawyer O. Prost.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Endvidere klager sagsøgeren over udmålingsfejl og retlige fejl
 ved bødefastsættelsen. Virksomheden har anført, at grundbe-
 løbet er uforholdsmæssigt på grund af den manglende ligebe- — Artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 1656/2003 af
 handling i forhold til de andre deltagere i proceduren, men 11. september 2003 om indførelse af en endelig antidum-
 ligeledes på grund af de urigtigt påståede negative omstændig- pingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told
 heder og den urigtigt påståede deltagelse i kartellet som »leder«. på importen af para-cresol med oprindelse i Folkerepu-
 Sagsøgeren hævder, at bødernes grundbeløb for virksomhe- blikken Kina (EFT L 234, s. 1), annulleres i det omfang
 derne var fejlagtig, navnlig fordi den japanske producents den pålægger varer fremstillet af sagsøgeren en told på
 yderligere kartelaktiviteter ikke blev taget i betragtning. Sagsø- 12,3 %.
 geren har endvidere anfægtet bødeforhøjelsen på 30 % på
 grund af den angivelige rolle som »Ringleader« samt det
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 yderlige tillæg på 50 % for gentagelsesovertrædelser. Med
 hensyn til bedømmelsen af virksomhedens samarbejde har
 sagsøgeren protesteret mod, at man ikke blev anset for den
 første samarbejdende virksomhed.
 Søgsmålsgrunde og


text:
væsentligste argumenter
 Desuden har sagsøgeren påtalt, at der ikke blev foretaget nogen
 modregning af den tidligere pålagte amerikanske sanktion Sagsøgeren har hjemsted i Folkerepublikken Kina og fremstiller
 vedrørende samme sag, og man henholder sig til den også over og eksporterer para-cresol til Den Europæiske Union. Sagsøge-
 for tredjestater gældende grundsætning ne bis in idem, som ikke ren anfægter forordning (EF) nr. 1656/2003, som pålægger en
 forbyder en yderligere procedure, men som påbyder en endelig told på importen af para-cresol med oprindelse i
 modregning af den tidligere sanktion. Folkerepublikken Kina.
 ---pagebreak--- 6.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 59/25
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Rådet har undladt at — Den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage, indgivet i
 fastlægge den normale værdi på en passende og ikke urimelig overensstemmelse med vedtægtens artikel 90, stk. 2, den
 måde i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 2, 27. maj 2003, og med anmodning om annullation af den
 stk. 5, i forordning (EF) nr. 384/96 (1), som ændret, og i anfægtede beslutning annulleres.
 overensstemmelse med den pligt, der påhviler det til at
 udvise omhu. Kommissionen, som indledte en antidumping- — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren
 procedure i medfør af forordningens artikel 5, skulle ikke have 20 000 EUR, fastsat ex aequo et bono, idet sagsøgeren
 undladt at tage den antidumping-regel i betragtning, hvorefter forbeholder sig ret til at forhøje eller nedsætte beløbet
 omkostningerne ved biprodukter ikke skal tages i betragtning, under sagen, i godtgørelse for ikke-økonomisk skade og
 men i stedet skal fratrækkes i forbindelse med beregningen af krænkelse af sagsøgerens karriere, såvel på grund af
 den normale værdi, med henblik på at opfylde betingelsen om væsentlige uregelmæssigheder som den betydelige forsin-
 en normal værdi, der er fastsat på passende og ikke urimelig kelse med udarbejdelsen af den nævnte rapport for 2001
 måde. Ifølge sagsøgeren var Kommissionen klar over forskellen under omstændigheder, der var særligt vanskelige for
 mellem produktionsomkostningerne i forbindelse med frem- sagsøgeren.
 stilling af para-cresol på den ene side, og produktionsomkost-
 ningerne særligt i forbindelse med biprodukterne (natrium — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostnin-
 sulfit og blandet fenol) på den anden. Ved at udvide undersøgel- ger i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesregle-
 sen til at omfatte de to biprodukter og ved at tage hensyn til ment.
 biprodukterne i forbindelse med fastsættelsen af den normale
 værdi, tilsidesatte Kommissionen sin pligt til at udvise fornøden
 omhu.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Rådet tilsidesatte Sagsøgeren har først gjort gældende, at der er sket tilsidesættel-
 kravet om god forvaltningsskik, og at det tilsidesatte artikel 2 i se af vedtægtens artikel 26 og 43, af de almindelige gennemfø-
 forordning (EF) nr. 384/96, idet det undlod at beregne den relsesbestemmelser vedrørende anvendelsen af artikel 43,
 normale værdi udelukkende for samme vare. således som de blev vedtaget af Europa-Parlamentets præsi-
 dium den 8. marts 1999, og af retningslinjerne vedrørende
 proceduren for udarbejdelse af bedømmelsesrapporter.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse
 mod dumpingimport fra lande, der


text:
ikke er medlemmer af Det
 Europæiske Fællesskab (EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1). Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at der er tale om
 magtfordrejning og tilsidesættelse af generelle retsprincipper,
 såsom overholdelse af retten til kontradiktion, princippet
 om god forvaltningsskik, princippet om beskyttelse af den
 berettigede forventning og om overholdelse af omsorgspligten,
 ligebehandlingsprincippet og de principper, hvorefter ansættel-
 sesmyndigheden er forpligtet til kun at træffe en beslutning på
 grundlag af anerkendte lovlige hensyn, dvs. faktiske og retlige
 Sag anlagt den 19. december 2003 af Angel Angelidis mod hensyn, der er relevante og ikke behæftet med et åbenbart
 Europa-Parlamentet fejlskøn.
 (Sag T-416/03)
 (2004/C 59/41)
 Sag anlagt den 22. december 2003 af Fédération Interna-
 (Processprog: fransk) tionale des Maisons de l’Europe (FIME) mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-417/03)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 19. december 2003 anlagt sag mod Europa-Parlamentet (2004/C 59/42)
 af Angel Angelidis, Luxembourg, ved avocat Eric Boigelot.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Europa-Parlamentets generalsekretærs beslutning af Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 4. marts 2003 om endelig vedtagelse af sagsøgerens den 22. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for
 bedømmelsesrapport for regnskabsåret 2001 annulleres. De Europæiske Fællesskaber af Fédération Internationale des
 Maisons de l’Europe, Saarbrücken (Tyskland), ved avocat Pierre
 — Den nævnte bedømmelsesrapport for 2001 annulleres. Soler-Couteaux.


text:
9.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/28
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 23. januar 2013 — Katrakasas mod Kommissionen
 (Sag F-24/11) (1)
 (Personalesag - interne udvælgelsesprøver KOM/INT/OLAF/09/AD 8 og KOM/INT/OLAF/09/AD 10 - bekæmpelse af svig - fornyet prøvelse af afgørelsen om adgang til den mundtlige prøve - fornyet prøvelse af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten - anbringende om, at meddelelsen om udvælgelsesprøven er ulovlig - betingelser om eksamensbeviser og erhvervserfaring - reglen om anonymitet - tilsidesættelse af vedtægtens artikel 31 - magtfordrejning - emne for den skriftlige prøve, som favoriserer en kategori af ansøgere - adfærd udvist af et medlem af udvælgelseskomitéen i forbindelse med den mundtlige prøve)
 2013/C 71/46
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Nicolas Katrakasas (Bruxelles, Belgien) (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Eggers og P. Pecho, som befuldmægtigede, derefter ved B. Eggers, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Personalesag — påstand om annullation af udvælgelseskomitéens afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten i forbindelse med udvælgelsesprøve KOM/INT/OLAF/09/AD8
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Nicolas Katrakasas bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 152 af 21.5.2011, s. 33.


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/10
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. juli 2006 — Maija T.I. Nikula (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)
 (Sag C-50/05) (1)
 (Social sikring - dækning af ydelser ved sygdom og moderskab - beregning af bidrag - forordning nr. 1408/71 - en medlemsstats ret til at medtage pension eller rente udbetalt af en institution i en anden medlemsstat ved beregningen af bidrag - person, der har ret til pension eller rente efter lovgivningen i to medlemsstater)
 (2006/C 224/17)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maija T.I. Nikula
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein hallinto-oikeus — fortolkning af artikel 33, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1) — bidrag til dækning af ydelser ved sygdom og moderskab, der påhviler en pensionist eller rentemodtager, der modtager pension eller rente i henhold til to medlemsstaters lovgivning, er bosat i en af disse medlemsstater og kun har ret til ydelser fra denne medlemsstats institution — hensyntagen til pensioner eller renter fra en anden medlemsstat ved beregningen af bidrag
 Konklusion
 1)
 Artikel 33, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, er ikke til hinder for, at der ved fastsættelsen af sygeforsikringsbidrag, som foretages i bopælsmedlemsstaten for en person, der modtager pension fra institutioner i denne medlemsstat, som har kompetence til at udrede ydelser i medfør af forordningens artikel 27, foruden pensionsindkomst modtaget i bopælsmedlemsstaten, medregnes pensionsindkomst, der udbetales af institutioner i en anden medlemsstat, for så vidt som sygeforsikringsbidragene ikke overstiger det pensionsbeløb, der udredes af bopælsmedlemsstaten.
 2)
 Dog er artikel 39 EF til hinder for, at pensionsbeløb, som modtages fra institutioner i en anden medlemsstat, tages i betragtning, hvis der allerede er betalt bidrag i denne anden medlemsstat af erhvervsmæssig indkomst oppebåret i sidstnævnte medlemsstat. Det påhviler den berørte part at godtgøre, at disse tidligere bidragsbetalinger faktisk er blevet foretaget.
 (1) EUT C 93 af 16.4.2005.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/28
 Sag anlagt den 8. februar 2005 af Irland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-56/05)
 (2005/C 106/61)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 8. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Irland ved D.J. O'Hagan, som befuldmægtiget, bistået af barristers P. Gallagher og P. McGarry, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation (helt eller delvis) af Kommissionens beslutning C(2004) 4447 af 29. november 2004, der nedsætter støtten fra Samhørighedsfonden til projekt nr. 96/07/61/007 (Dublin Region Water Supply Scheme — fase 3), bevilget ved Kommissionens beslutning C(97) 4090 af 15. december 1997, der nedsatte støtten fra Samhørighedsfonden til projekt nr. 95/07/65/007, (N1 Dunleer — Dundalk Road — fase 2), bevilget ved Kommissionens beslutning C(96)2113 af 29. juli 1996, med hensyn til perioder eller beløb, som Retten fastsætter,
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ifølge Kommissionens beslutning C(97)4090 af 15. december 1997 blev der ydet støtte fra Samhørighedsfonden til projekt 96/07/61/007 (Dublin Region Water Supply Scheme — fase 3) i Irland. Ved Kommissionens beslutning C(96) 2113 af 29. juli 1996 blev der givet støtte fra Samhørighedsfonden til projekt nr. 95/07/65/007 (N1 Dunleer — Dundalk Road — fase 2), også i Irland. Ved den anfægtede beslutning nedsatte Kommissionen den samlede støtte, der var blevet ydet i henhold til de to foregående beslutninger, idet Kommissionen anførte forskellige uregelmæssigheder, der blev konstateret i forbindelse med undersøgelsen af de omhandlede projekter. Kommissionen havde ligeledes besluttet, at det samlede beløb på i alt 797 886 EUR var modtaget med urette og skulle tilbagebetales.
 Til støtte for begæringen om annullation af den anfægtede beslutning har Irland for det første gjort gældende, at den anfægtede beslutning er ugyldig, idet den blev vedtaget mere end tre måneder efter datoen for høringen, hvilket er i strid med artikel 18, stk. 3 i forordning nr. 1386/2002 (1) og artikel H, stk. 2 i bilag II til forordning nr. 1164/1994 (2). Ifølge sagsøgeren udgør dette en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter såvel som en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet.
 Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen yderligere har tilsidesat retssikkerhedsprincippet, idet den med tilbagevirkende kraft har anvendt nye retningslinier for støtteberettigede udgifter på en sådan måde, at det ændrede Kommissionens fortolkning af hvem, der er den »endelige modtager«, og derved medfører, at udgifter ikke bliver berettiget til støtte, idet de er afholdt uden for den relevante periode. Dette var ifølge sagsøgeren ligeledes i strid med princippet om den berettigede forventning.
 En yderligere tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet var ifølge sagsøgeren anvendelsen med tilbagevirkende kraft af den ensartede finansielle korrektion. Dette begreb blev ifølge sagsøgeren først udviklet og indskrevet i retningslinierne, der blev vedtaget af Kommissionen i 2002.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at anvendelsen med tilbagevirkende kraft af Kommissionens nye tilgang til den praksis, der består i at udskifte støtteberettigede udgifter med udgifter, der ikke er støtteberettigede, udgør en yderligere tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet.


text:
Ifølge sagsøgeren var det først i retningslinierne fra 2002, at Kommissionen besluttede at en sådan udskiftning ikke længere var tilladt. Irland har anført, at denne tilgang imidlertid ikke kan finde anvendelse på projekter, der daterer sig fra 1996 og 1997.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1386/2002 af 29.7.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1164/94 for så vidt angår forvaltnings- og kontrolsystemerne vedrørende støtte, der er ydet fra Samhørighedsfonden og proceduren for finansielle korrektioner, EFT L 201, s. 5.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1164/94 af 16.5.1994 om oprettelse af Samhørighedsfonden, EFT L 130, s. 1.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/5
 Appel iværksat den 3. juni 2011 af Viega GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 24. marts 2011 i sag T-375/06, Viega GmbH & Co. KG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-276/11 P)
 2011/C 238/10
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Viega GmbH & Co. KG (ved advokaterne J. Burrichter, T. Mäger og M. Röhrig)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den appellerede dom ophæves, i det omfang den vedrører appellanten.
 —
 Kommissionens beslutning K(2006) 4180 endelig udg. af 20. september 2006 om en procedure efter artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38.121 — Fittings) annulleres for så vidt den vedrører appellanten.
 subsidiært
 annulleres eller nedsættes den bøde, der blev pålagt appellanten i henhold til beslutningens artikel 2, litra j).
 —
 mere subsidiært
 hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse hvad angår den første og anden påstand.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens samlede omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den foreliggende appel er iværksat til prøvelse af den dom, hvorved Retten ikke gav appellanten medhold i et søgsmål til prøvelse af Kommissionens beslutning K(2006) 4180 endelig udg. af 20. september 2006 om en procedure efter artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F-1/38.121 — Fittings).
 Appellanten har til støtte for sin appel fremført følgende anbringender:
 Retten har med hensyn til den trufne afgørelse tilsidesat appellantens ret til at blive hørt, principperne for bevisoptagelse og begrundelsespligten. Appellantens deltagelse i et kartel er i den appellerede dom primært baseret på et enkelt vidnes håndskrevne noter og på en erklæring fra hovedvidner, idet det undlades ligeledes at forholde sig til appellantens bemærkninger til disse dokumenter. Appellanten har udtrykkeligt rejst tvivl om rigtigheden af dokumenterne (vidnet deltog ikke i det tyske møde og besidder ikke tyskkundskaber).
 Retten burde have indhentet beviser vedrørende rigtigheden af vidnets noter og hovedvidnernes erklæring. Retten har tilsidesat principperne for bevisoptagelse, idet den har lagt disse noter og erklæringen fra hovedvidnerne til grund som bevismateriale, uden at der er ført bevis for deres rigtighed.
 Den appellerede dom tilsidesætter artikel 81, stk. 2, EF, for så vidt som Retten har fastslået, at appellanten den 30. april 1999 deltog i et møde af »konkurrencebegrænsende karakter«. Derudover tilsidesætter den appellerede dom artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 1/2003, såfremt der ved udmålingen af bøden er taget hensyn til deltagelsen i dette møde. Retten har vedrørende dette møde fastslået, at bevismaterialet »snarere« peger mod et konkurrencebegrænsende formål end et formål, der er i overensstemmelse med konkurrencen. Retten har således tilsidesat den bevisstandard, som den selv har fastsat, og hvorefter der skal foreligge et sikkert og uigendriveligt bevis for en tilsidesættelse.
 Konstateringen af den konkurrencebegrænsende karakter af mødet af 30. april 1999 har påvirket størrelsen af den pålagte bøde. Inddragelsen af dette møde tjente som bevis for, at appellanten deltog i et kartel for presfittings. På dette grundlag blev appellantens omsætning af presfittings fastsat til det ellevedobbelte ved fastsættelsen af bødens udgangsbeløb


text:
i forbindelse med bødeudmålingen.
 Med hensyn til inddragelsen af presfittingsomsætningen er dommen desuden mangelfuldt begrundet og tilsidesætter logikkens love. Pålæggelsen af en bøde på over 50 mio. EUR er i den appellerede doms præmis 85 i sidste ende kun baseret på to møder, hvis forbindelse til presfittings er behandlet i to halve sætninger og fastslået uden nogen bevisbedømmelse. Retten har endvidere lagt til grund, at appellanten deltog i konkurrencebegrænsende aftaler om presfittings under mødet den 30. april 1999, skønt Retten samtidig har fastslået, at det frem til juli 2000 stadig blev diskuteret blandt konkurrenterne, om presfittings (som appellanten havde monopol på) overhovedet skulle være genstand for et kartel.
 Den appellerede dom har endelig tilsidesat proportionalitetsprincippet. Kommissionen har med Rettens godkendelse anvendt retningslinjerne for beregning af bøder på følgende måde: først blev der fastsat et udgangsbeløb under hensyntagen til presfittingsomsætningen, selv om presfittings, som det også er blevet fastslået af Retten, udelukkende kunne have været genstand for en kartelaftale i 2000 og 2001. Dernæst blev udgangsbeløbet på grundlag af den samlede angivelige varighed af appellantens karteldeltagelse (ni år og tre måneder) forhøjet med 90 %. Idet presfittingsomsætningen for hele denne periode, og ikke blot for det sidste ene og en kvart år, som der højest kunne blive tale om, således er blevet lagt til grund, er bøden fastsat under tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.


text:
19.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku (Republikken Polen) den 14. december 2010 — Janina Wencel mod Zakładowi Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku
 (Sag C-589/10)
 2011/C 89/11
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Janina Wencel
 Sagsøgt: Zakład Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 10 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (1), henset til det princip om ret til fri bevægelighed og ophold i Den Europæiske Unions medlemsstater, der følger af artikel 21 og 20, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, fortolkes således, at kontantydelser ved alderdom, som der er erhvervet ret til i henhold til en medlemsstats retsforskrifter, ikke må nedsættes, ændres, stilles i bero, inddrages eller beslaglægges, fordi den berettigede samtidigt har boet på to medlemsstaters område (to ligeværdige sædvanlige bopæle), herunder i en anden stat end den, på hvis område den institution, som det påhviler at udrede alderspensionen, befinder sig?
 2)
 Skal artikel 21 og 20, stk. 2, i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 10 i forordning nr. 1408/71 fortolkes således, at de er til hinder for, at den nationale forskrift i artikel 114, stk. 1, i Ustawa z dnia 17.12.1998 r. o emeryturach i rentach z Funduszu Ubezpieczeń Społecznych (lov af 17.12.1968 om pensioner fra socialforsikringsfonde, Dz. U. 2009, nr. 153, position 1227 med ændringer), i forbindelse med artikel 4 i overenskomsten af 9.10.1975 mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Folkerepublikken Polen om pensions- og ulykkesforsikring (Dz. U. 1976, nr. 16, position 101 med ændringer), anvendes således, at den polske pensionsinstitution skal træffe ny afgørelse og inddrage alderspensionen til en person, der gennem mange år samtidigt har haft to sædvanlige bopæle (to centre for personens livsinteresser) i to forskellige medlemsstater i Den Europæiske Union, og som før 2009 hverken havde ansøgt om skift af bopæl til en af disse stater eller afgivet en erklæring i så henseende?
 I tilfælde af en benægtende besvarelse:
 3)
 Skal artikel 21 og 20, stk. 2, i traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 10 i forordning nr. 1408/71 fortolkes således, at de er til hinder for, at den nationale forskrift i artikel 138, stk. 1, og 2, i Ustawa z dnia 17.12.1998 r. o emeryturach i rentach z Funduszu Ubezpieczeń Społecznych anvendes således, at den polske pensionsinstitution skal forlange, at en person, der fra 1975 til 2009 samtidigt har haft to sædvanlige bopæle (to centre for personens livsinteresser) i to stater, der begge nu er medlemmer af Den Europæiske Union, skal tilbagebetale sin alderspension for de sidste tre år, når denne person, da afgørelsen om tildeling af pensionen blev truffet og efter dennes udbetaling fra den polske forsikringsinstitution ikke blev oplyst om, at det var nødvendigt også at angive, at han havde to sædvanlige


text:
C 278/30 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 1) Har artikel 2, stk. 2, i Rådets direktiv 93/36/EéF af 2.11, 2.19 og 3.8 i bilag I til Codigo do IVA (den por-
 14. juni 1993 (1) om samordning af fremgangsmåderne tugisiske momslov, lovdekret nr. 394-B/84 af 26.12.,
 ved offentlige indkùb stadig en selvstñndig betydning som affattet ved lov nr. 2/92 af 9.3. og ved lov nr. 39-
 efter vedtagelsen af Rådets direktiv 92/50/EéF af B/94 af 27.12.), for så vidt angår vin, maskiner og
 18. juni 1992 (2) om fremgangsmåderne ved indgåelse udstyr til udnyttelse af alternative energiformer, broaf-
 af offentlige tjenesteydelsesaftaler (begge ñndret ved gifter over Tejo-floden i Lissabon samt landbrugsred-
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF) (3)? skaber.
 2) Hvis spùrgsmål 1 besvares bekrñftende, indebñrer Ð Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 bestemmelsen i så fald, at i tilfñlde, hvor en ordregi- omkostninger.
 vende myndighed overlader administrationen af en svi-
 neùremñrkningsordning til en privat virksomhed, der
 ikke er en ordregivende myndighed, at den ordregi-
 vende myndighed skal foreskrive, dels at virksomheden Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 skal respektere forbudet mod forskelsbehandling på
 grundlag af nationalitet i de indkùbsaftaler, som virk-
 somheden indgår med tredjemand, og dels at de ind-
 kùb af varer, der er forbundet med ordningen, skal i I henhold til sjette momsdirektivs artikel 12, stk. 3, litra a),
 offentligt udbud, hvis vñrdien af indkùbene overstiger som affattet ved direktiv 92/77/EéF, skal medlemsstaterne
 tñrskelvñrdien i Rådets direktiv 93/36/EéF? anvende en normalsats, som ikke må vñre mindre end
 15 %. Som det fremgår af samme artikels stk. 3, litra a) og
 b), kan medlemsstaterne også anvende en eller to reduce-
 (1) EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1. rede satser på levering af de goder eller tjenesteydelser,
 (2) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1. som er anfùrt i bilag H til direktiv 92/77/EéF. Ved at
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af 13. okto-
 anvende reducerede satser på goder, der ikke er anfùrt i
 ber 1997 om ñndring af direktiv 92/50/EéF, 93/36/EéF og
 93/37/EéF om samording af fremgangsmåderne med hensyn bilag H (vin, maskiner og udstyr til udnyttelse af alterna-
 til indgåelse af henholdsvis offentlige tjenesteydelsesaftaler, tive energiformer, landbrugsredskaber), har den Portugisi-
 aftaler om offentlige indkùb og offentlige bygge- og anlñgs- ske republik tilsidesat artikel 12.
 kontrakter (EFT L 328 af 28.11.1997, s. 1).
 Med hensyn til broafgifterne over Tejo-floden er det i hen-
 hold til sjette direktivs artikel 28, stk. 2, litra e), sammen-
 holdt med litra d) Ð i modsñtning til, hvad de portugisis-
 ke myndigheder har hñvdet Ð ikke tilladt efter den
 1. januar 1991 at indfùre en ny reduceret sats, når den
 Sag anlagt den 20. juli 1998 af Kommissionen for De reducerede sats, der var gñldende på det nñvnte tids-
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Portugisiske Republik punkt, senere er blevet ophñvet.
 (Sag C-276/98)
 (1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 (98/C 278/56) (2) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 1.
 Ved Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den 20. juli
 1998 anlagt sag


text:
mod Den Portugisiske Republik af Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Teresa
 Figueira og Enrico Traversa, Kommissionens Juridiske Tje-
 neste, som befuldmñgtigede, og med valgt adresse i
 Sag anlagt den 21. juli 1998 af Den Franske Republik
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissio-
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 (Sag C-277/98)
 (98/C 278/57)
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilside- Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 sat sine forpligtelser i henhold til artikel 12 og 21. juli 1998 anlagt sag mod Kommissionen for De Euro-
 artikel 28, stk. 2, i Rådets direktiv 77/388/EéF (1) pñiske Fñllesskaber af Den Franske Republik ved kontor-
 (sjette momsdirektiv), som ñndret ved direktiv 92/77/ chef Kareen Rispal-Bellanger, Juridisk Tjeneste, Udenrigs-
 EéF (2) om indbyrdes tilnñrmelse af momssatserne, ministeriet, og sekretñr Christina Vasak, som befuldmñgt-
 idet den har opretholdt eller indfùrt en reduceret sats igede, og med valgt adresse i Luxembourg på Frankrigs
 på 5 % for de produkter, der er anfùrt i punkt 1.8, Ambassade, 8 B, boulevard Joseph II.
 ---pagebreak--- 5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/31
 Den Franske Republik har nedlagt fùlgende påstand: riale di Bolzano i sagen Angonese Roman mod Cassa di
 Risparmio di Bolzano SpA forelagt De Europñiske Fñlles-
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 af fùlgende spùrgsmål:
 Ð Det relevante afsnit i Kommissionens beslutning 98/
 358/EF (1), annulleres for så vidt angår de »negative
 korrektioner«, der vedrùrer de belùb, som knytter sig
 til supplerende medansvarsafgifter for mñlk, og som Er det efter EF-traktatens artikel 48, stk. 1, 2 og 3, samt
 stadig er udestående på grund af retssager, som verse- artikel 3, stk. 1, og artikel 7, stk. 1 og 4, i Rådets forord-
 rer for de kompetente nationale retsinstanser. ning (EéF) nr. 1612/68 (1) lovligt som betingelse for delta-
 gelse i en udvñlgelsesprùve med henblik på besñttelse af
 stillinger i en privat virksomhed at stille krav om, at ansù-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: gerne besidder en officiel attest for kundskaber i stedets
 sprog, der udstedes af eÂn offentlig forvaltningsgren i eÂn
 medlemsstat ved et enkelt eksamenssted (Bolzano) efter
 afslutning af en udvñlgelsesprocedure af ikke utbetydelig
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 2, 3, 5 og 8 i Rådets forord-
 varighed (som fùlge af det mindste tidsrum, der skal hengå
 ning (EéF) nr. 729/70 af 21. april 1970 om finansie-
 mellem de skriftlige og de mundtlige prùver, mindst 30
 ring af den fñlles landbrugspolitik (2). Kommissionen
 dage)?
 kan i sin beslutning kun se bort fra de udgifter, der
 skyldes en urigtig anvendelse og a fortiori en man-
 glende anvendelse af fñllesskabsretten. De belùb, som (1) EFT 1968 II, s. 467.
 er genstand for den anfñgtede beslutning, skyldes såle-
 des hverken uregelmñssigheder eller forsùmmelser i
 den forstand, hvori udtrykkene er anvendt i forordning
 (EéF) nr. 729/70. De af Kommissionen foretagne kor-
 rektioner vedrùrer belùb, hvorom der er anlagt sag ved
 de franske administrative domstole. De pågñldende
 belùb vil vñre skyldige, så snart en fuldbyrdelsesdom


text:
åbner mulighed for inddrivelsen af disse. Derimod til- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 lader forordning (EéF) nr. 729/70 ikke Kommissionen afsagt den 13. juli 1998 af Verwaltungsgericht Hannover i
 at pålñgge medlemsstaten at betale disse belùb, der- sagen Tanja Kreil mod Forbundsrepublikken Tyskland
 som denne ikke har kunnet inddrive dem hos de
 pågñldende. (Sag C-285/98)
 (98/C 278/59)
 Ð Kommissionens fastsñttelse af en frist for inddrivelse
 af de krñvede belùb er i strid med princippet om god
 forvaltningsskik, som navnlig afspejles i artikel 8 i for-
 Ved kendelse afsagt den 13. juli 1998, indgået til Domsto-
 ordning (EéF) nr. 729/70.
 lens Justitskontor den 24. juli 1998, har Verwaltungsge-
 richt Hannover i sagen Tanja Kreil mod Forbundsrepublik-
 (1) Kommissionens beslutning 98/358/EF af 6. maj 1998 om ken Tyskland forelagt De Europñiske Fñllesskabers Dom-
 afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter, stol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende
 som de afholdt for Den Europñiske Udviklings- og Garanti- spùrgsmål:
 fond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, i 1994 (EFT
 L 163 af 6.6.1998, s. 28).
 (2) EFT 1970 I, s. 196.
 Foreligger der en tilsidesñttelse af Rådets direktiv 76/207/
 EéF (1) Ð navnlig også med henblik på artikel 2, stk. 2, i
 dette direktiv Ð i forbindelse med bestemmelserne i § 11,
 stk. 2, tredje punktum, i Soldatengesetz af 15. december
 1995 (BGBl. I, s. 1737), senest ñndret ved lov af 4. decem-
 ber 1997 (BGBl. I, s. 2846), og i § 3 a i Soldatenlaufbahn-
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse verordnung, som offentliggjort den 28. januar 1998
 afsagt den 8. juli 1998 af Pretura circondariale di Bolzano (BGBl. I, 326), hvorefter kvinder som frivilligt, kontrakt-
 i sagen Angonese Roman mod Cassa di Risparmio di Bol- ansat personale kun må benyttes til tjeneste i sanitets- og
 zano SpA militñrmusiktjenesten, hvorimod de under alle omstñndig-
 heder er udelukket fra tjeneste, der indebñrer brug af
 (Sag C-281/98) våben?
 (98/C 278/58)
 (1) EFT L 39 af 14.2.1976, s. 40.
 Ved kendelse afsagt den 8. juli 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 23. juli 1998, har Pretura circonda-


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. oktober 2009 — Acoset SpA mod Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG) og Comune di Scicli (RG) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Italien)
 (Sag C-196/08) (1)
 (Artikel 43 EF, 49 EF og 86 EF - indgåelse af offentlige kontrakter - tildeling af kontrakt vedrørende vandforsyning til et halvoffentligt selskab - udbudsprocedure - udpegelse af privat partner, der skal levere tjenesteydelsen - tildeling uden for rammerne af reglerne om indgåelse af offentlige aftaler)
 2009/C 297/07
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Acoset SpA
 Sagsøgte: Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa, Comune di Comiso (RG), Comune di Modica (RG), Provincia Regionale di Ragusa, Comune di Acate (RG), Comune di Chiaramonte Gulfi (RG), Comune di Giarratana (RG), Comune di Ispica (RG), Comune di Monterosso Almo (RG), Comune di Pozzallo (RG), Comune di Ragusa, Comune di Vittoria (RG), Comune di Santa Croce Camerina (RG) og Comune di Scicli (RG)
 Procesdeltager: Saceccav Depurazioni Sacede SpA,
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — fortolkning af 43 EF, 49 EF og 86 EF — tildeling af driften af vandforsyning til et halvoffentligt selskab, hvor den private partner, der skal levere tjenesteydelsen, udpeges ved en udbudsprocedure — tildeling uden for rammerne af reglerne om indgåelse af offentlige aftaler
 Konklusion
 Artikel 43 EF, 49 EF og 86 EF ikke er til hinder for, at udførelsen af en offentlig tjenesteydelse som den i hovedsagen omhandlede tjenesteydelse, der indebærer, at visse arbejder skal udføres forudgående, overdrages direkte til selskab med en blandet offentlig-privat kapital, som er stiftet særligt med henblik på udførelse af denne tjenesteydelse, og som alene har dette selskabsformål, og hvor den private selskabsdeltager udvælges ved et offentligt udbud efter prøvelse af de finansielle, tekniske, operative og driftsmæssige krav i forbindelse med den ønskede tjenesteydelse og udbuddets karakteristika med hensyn til de ydelser, der skal leveres, såfremt den omhandlede udbudsprocedure er i overensstemmelse med princippet om fri konkurrence, gennemsigtighedsprincippet og ligebehandlingsprincippet, som ifølge traktaten gælder for koncessioner.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333 /21
 konkurrencestridig praksis, som til virksomheder, der til omhyggeligt og upartisk at undersøge alle relevante
 antages at have begået overtrædelser, som til Kommissio omstændigheder i hver enkelt sag, således at den kan
 nen, hvilket indebærer, at denne ikke har lov til at foreholde foretage en vurdering med fuldt kendskab til de faktiske og
 klageren så vigtige oplysninger, som der er tale om, når der retlige oplysninger, som klagerne har forelagt.
 er fremsat anmodning om oplysninger og det nærmere
 indhold heraf, og virksomhedens bemærkninger til de rejste Sagsøgeren anfører, at Kommissionen ikke i denne sag har
 spørgsmål eller en klage . Sagsøgeren er fortsat ikke bekendt overholdt disse krav. Ifølge sagsøgeren kan Kommissionen
 med hvilke oplysninger, Peugeot er blevet anmodet om at ikke gøre gældende, at Fællesskabet ikke har en tilstrækkelig
 give i de fire sager, GD IV har forelagt, og derfor heller ikke interesse i at forfølge sagen ved fremsendelse af meddelelse
 om anmodningen har nogen relevans for sagsøgerens af klagepunkter eller i det mindste at give meddelelse i
 klage. henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63 om, hvad den
 agter at foretage sig, når henses til ,
 Som anført i Kommissionens skrivelse af 12 . september
 1995 påtænker den at behandle Sodima-sagen sammen med a ) at kommissæren for konkurrence konstant oplyser
 andre sager, hvilket må anses for manipulation for at forhale offentligt, at selv om der er mange klager, afsluttes
 behandlingen af den sag, der vedrører sagsøgeren , samt for behandlingen heraf hurtigt, og at der pålægges sanktio
 uretmæssigt at benytte de beviser, sagsøgeren har fremlagt, i ner, når klagerne er berettigede , og
 de andre sager uden at tage hensyn til klagerens krav og til
 kravet om fortrolighed . b ) at en nærmere undersøgelse af sagen i dette tilfælde var
 så meget mere påkrævet, som Nissan France havde
 rådført sig med Kommissionen i forbindelse med udar
 bejdelsen af eneforhandlingsaftalen, således som det
 fremgår af Nissan France's skrivelse af 1 . juli 1993 til
 Sag anlagt den 17. oktober 1995 af Société Guérin sagsøgeren .
 Automobiles mod Kommissionen for De Europæiske Fæl
 lesskaber Endvidere anfører sagsøgeren, at hvis Kommissionen havde
 truffet beslutning om at tilbagekalde fritagelsen og at påtale
 ( Sag T-195/95 ) de bestemmelser og den adfærd, som er i strid med de
 ( 95/C 333/39 ) fællesskabsretlige konkurrenceregler, i forhold til Nissan
 France, ville det have været muligt for sagsøgeren hurtigere
 (Processprog: fransk) at få tilkendt en skadeserstatning ved den nationale dom
 stol, hvor sagen verserer .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 17 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Société Guérin Automobiles,
 Alengon ( Frankrig ), ved advokat Jean Claude Fourgoux,
 Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Pierrot Schiltz, 4 , rue Béatrix de Bourbon .
 Sag anlagt den 17. oktober 1995 af » H « mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har