text:
(EF, Euratom, EKSF) nr. 2688/95 af
 17. november 1995 om sñrlige foranstaltninger for tje-
 nestemñnds udtrñden af tjenesten i De Europñiske
 Fñllesskaber som fùlge af éstrigs, Finlands og Sveriges
 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber fri-
 tiltrñdelse, annulleres.
 findes.
 2) Revisionsretten bñrer sine egne omkostninger og
 2) Sagsùgerne betaler sagens omkostninger. betaler sagsùgernes omkostninger.
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997. (1) EFT C 212 af 12.7.1997.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Oviedo (Spanien) den 13. juli 2010 — Angel Lorenzo González Alonso mod Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E.
 (Sag C-352/10)
 ()
 (2010/C 288/29)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Oviedo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Angel Lorenzo González Alonso
 Sagsøgt: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros S.A.E.
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 3, stk. 2, litra d), i Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted (1) fortolkes restriktivt i den forstand, at den ikke omfatter en aftale, der er indgået uden for fast forretningssted, hvorved der tilbydes en livsforsikring mod betaling af en månedlig præmie, der i forskelligt omfang investeres i porteføljer med fast afkast, porteføljer med variabelt afkast og finansielle investeringsprodukter fra det pågældende selskab?
 (1) EFT L 372, s. 31.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/23
 Sag anlagt den 9. juli 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-330/12)
 2012/C 287/43
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, L. Nicolae og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25. november 2009 om ændring af direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/19/EF om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter og direktiv 2002/20/EF om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (1), idet den ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har meddelt Kommissionen de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet
 —
 Republikken Polen pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF på grund af tilsidesættelse af forpligtelsen til at give meddelelse om gennemførelsen af direktiv 2009/140/EF en tvangsbøde på 56 095,20 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse i den foreliggende sag
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 25. maj 2011.
 (1) EUT L 337, s. 37.


text:
20.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/13
 Sag anlagt den 22. juni 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-262/05)
 (2005/C 205/25)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. juni 2005 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hans Støvlbæk og Andreas Manville, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sin pligt til fuldstændig gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001 (1)om ændring af Rådets direktiv 89/48/EØF og 92/51/EØF om den generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser og om ændring af Rådets direktiv 77/452/EØF, 77/453/EØF, 78/686/EØF, 78/687/EØF, 78/1026/EØF, 78/1027/EØF, 80/154/EØF, 80/155/EØF, 85/384/EØF, 85/432/EØF, 85/433/EØF og 93/16/EØF om følgende erhverv: sygeplejersker med ansvar for den almene sundheds- og sygepleje, tandlæger, dyrlæger, jordemødre, arkitekter, farmaceuter og læger, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre direktivet, eller i alt fald ikke har givet Kommissionen underretning om vedtagelsen af sådanne bestemmelser.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Gennemførelsesfristen for direktivet udløb den 3. januar 2003.
 (1) EFT L 206, s. 1.


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/9
 Sag anlagt den 20. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-70/08)
 (2008/C 116/16)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og J. Enegren, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 2003/72/EF af 22. juli 2003 om supplerende bestemmelser til statutten for det europæiske andelsselskab for så vidt angår medarbejderindflydelse (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller ikke har sikret sig, at arbejdsmarkedets parter fastsætter de nødvendige bestemmelser ved overenskomst, eller idet det under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse bestemmelser.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2003/72/EF udløb den 18. august 2006.
 (1) EUT L 207, s. 25.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/17
 Appel iværksat den 3. september 2010 af Volker Mauerhofer til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 29. juni 2010 i sag T-515/08, Volker Mauerhofer mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-433/10 P)
 ()
 2010/C 301/24
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Volker Mauerhofer (ved Rechtsanwalt J. Schartmüller)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede kendelse ophæves.
 —
 Der træffes endelig afgørelse i sagen, og den anfægtede retsakt annulleres. Subsidiært hjemvises sagen til Retten til fornyet behandling.
 —
 Domstolen udøver sin fulde prøvelsesret og tilkender appellanten 5 500 EUR i erstatning for det tab, som han har lidt som følge af Kommissionens ulovlige adfærd, således som den kommer til udtryk i vedtagelsen af den anfægtede retsakt og i de manglende relevante instrukser til teamlederen (ekspert 1).
 —
 Framework Contract Support Team tilpligtes at fremlægge den Contractor Assessment Form (formular til bedømmelse af kontrahenter), der blev indleveret vedrørende det omtvistede projekt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger i førsteinstansen og i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at den appellerede kendelse bør ophæves af følgende grunde:
 —
 Der er sket forvanskning af de faktiske omstændigheder vedrørende den lingvistiske gennemgang af appellantens bidrag.
 —
 Der er foretaget en utilstrækkelig analyse af begrundelsen for den appellerede kendelse vedrørende den lingvistiske gennemgang.
 —
 Der er foretaget en utilstrækkelig analyse af spørgsmålet vedrørende appellantens præstation.
 —
 Der foreligger en uretmæssig antagelse om, at den anfægtede beslutning ikke berører appellantens stilling som tredjemand.
 —
 Der foreligger en uretmæssig antagelse om, at den anfægtede retsakt ikke medførte nogen klar ændring af appellantens retsstilling.
 —
 Der foreligger en uretmæssig antagelse om, at den anfægtede retsakt ikke blev vedtaget af appelindstævnte under udøvelsen af dennes beføjelser som en offentlig myndighed.
 —
 Der foreligger en uretmæssig antagelse om, at den anfægtede retsakt blev formaliseret rettidigt og korrekt.
 —
 Der er sket en retsstridig tilsidesættelse af appellantens interesser, idet foreskrevne procedurer ikke er blevet fulgt.
 —
 Der er sket tilsidesættelse af det almindelige fællesskabsretlige ligebehandlingsprincip og tilsidesættelse af appellantens grundlæggende rettigheder.
 —
 Der foreligger en uretmæssig antagelse om en »ikke-væsentlig ændring i fordelingen af dage mellem eksperter«.
 —
 Der er sket tilsidesættelse af det almindelige fællesskabsretlige princip om retten til en retfærdig rettergang.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/33
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 21. marts 2013 — Dalmasso mod Kommissionen
 (Sag F-112/11) (1)
 (Personalesag - løn - årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte - vedtægtens artikel 64, 65 og 65a - bilag XI til vedtægten - forordning (EU) nr. 1239/2010 - justeringskoefficienter - tjenestemænd, der gør tjeneste i Ispra)
 2013/C 147/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Raffaele Dalmasso (Monvalle, Italien) (ved advokat C. Mourato)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af sagsøgerens lønseddel for februar måned 2011 og af lønsedlerne for de efterfølgende måneder, hvori der anvendes den nye justeringskoefficient for Varese, jf. Rådets forordning (EU) nr. 1239/2010 af 20. december 2010.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Raffaele Dalmasso bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union, som er interveneret i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 6 af 7.1.2012, s. 27.


text:
2.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 33/6
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af 31. marts 2016
 i sag E-4/15
 Icelandic Financial Services Association mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Annullationssøgsmål til prøvelse af en beslutning truffet af EFTA-Tilsynsmyndigheden — statsstøtte — formaliteten — søgsmålskompetence — en forenings retlige status)
 (2017/C 33/05)
 I sag E-4/15, Icelandic Financial Services Association mod EFTA-Tilsynsmyndigheden, hvori der er nedlagt påstand om annullation af EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning 298/14/KOL af 16. juli 2014, som offentliggjort i EUT C 400 af 13.11.2014, s. 13, og EØS-tillæg nr. 66 af 13.11.2014, s. 1, om at henlægge en sag vedrørende eksisterende statsstøtte til Icelandic Housing Financing Fund (Íbúðalánasjóður), har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer) og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson, afsagt dom den 31. marts 2016.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Sagen afvises.
 2.
 Icelandic Financial Services Association bærer sine egne omkostninger og betaler EFTA-Tilsynsmyndighedens omkostninger.
 3.
 Islands regering bærer sine egne omkostninger.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/12
 Appel iværksat den 22. november 2013 af Galp Energia España, SA, Petróleos de Portual (Petrogal), SA og Galp Energia, SGPS, SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. september 2013 i sag T-462/07, Galp Energia España, SA, Petróleos de Portual (Petrogal), SA og Galp Energia, SGPS, SA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-603/13 P)
 2014/C 24/23
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Galp Energia España, SA, Petróleos de Portual (Petrogal), SA og Galp Energia, SGPS, SA (ved advokat M. Slotboom)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom ophæves i overensstemmelse med de anbringender, der er fremsat i denne appel, og/eller beslutningens artikel 1, 2 og 3 annulleres, for så vidt som den vedrører appellanterne, og/eller beslutningens artikel 2 ophæves, i det omfang appellanterne er blevet pålagt en bøde, eller den bøde, der er blevet pålagt appellanterne ved beslutningens artikel 2, nedsættes.
 —
 Rettens dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse om sagens realitet i lyset af Domstolens udtalelser.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanterne har gjort gældende, at den appellerede dom bør ophæves af følgende grunde:
 Retten anvendte artikel 81, stk. 1, EF forkert, fordrejede bevismateriale, undlod at overholde procedurereglerne om bevisbedømmelse og tilsidesatte det generelle princip om uskyldsformodning som sikret ved artikel 48 i chartret om grundlæggende rettigheder ved at lægge til grund, at Kommissionen ikke kan anses for uretmæssigt at have fundet, at appellanterne deltog i priskoordinering »indtil 2002«. Endvidere undlod Retten at give en tilstrækkelig begrundelse for denne afgørelse.
 Retten anvendte artikel 81, stk. 1, EF forkert, fordrejede bevismateriale og undlod at overholde procedurereglerne om bevisbedømmelse, og tilsidesatte herunder princippet om »ne ultra petita« samt retten til en retfærdig rettergang og retten til et forsvar (retten til at blive hørt) ved at lægge til grund, at appellanterne kan holdes ansvarlige i henseende til kontrolsystemet og erstatningsordningen, og at der derfor ikke er behov for at afpasse bødens grundbeløb.
 Retten tilsidesatte appellanternes grundlæggende ret til at få deres sag behandlet inden for en rimelig frist.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. maj 2017 — Marcela Pešková og Jiří Peška mod Travel Service a.s. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Obvodní soud pro Prahu — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-315/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - lufttransport - forordning (EF) nr. 261/2004 - artikel 5, stk. 3 - kompensation til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser - rækkevidde - fritagelse for forpligtelsen til at udbetale kompensation - kollision mellem et luftfartstøj og en fugl - begrebet »usædvanlige omstændigheder« - begrebet »forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes« med henblik på at imødegå de usædvanlige omstændigheder eller følgerne heraf))
 (2017/C 213/06)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Obvodní soud pro Prahu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Marcela Pešková og Jiří Peška
 Sagsøgt: Travel Service a.s.
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11. februar 2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91, sammenholdt med 14. betragtning til forordning nr. 261/2004, skal fortolkes således, at en kollision mellem et fly og en fugl er omfattet af begrebet »usædvanlige omstændigheder« som omhandlet i denne bestemmelse.
 2)
 Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, sammenholdt med 14. betragtning hertil, skal fortolkes således, at aflysning eller lange forsinkelser ikke skyldes usædvanlige omstændigheder, når en aflysning eller en forsinkelse skyldes det forhold, at luftfartsselskabet selv har udpeget en ekspert, der på ny skal foretage den sikkerhedskontrol, som kræves efter en kollision med en fugl, efter at der allerede er blevet foretaget en sikkerhedskontrol af en efter gældende regler autoriseret ekspert.
 3)
 Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, sammenholdt med 14. betragtning hertil, skal fortolkes således, at de »forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes«, som et luftfartsselskab er forpligtet til at træffe for at nedsætte eller hindre kollisionsrisikoen med fugle og derved blive fritaget for forpligtelsen til at udbetale kompensation til passagerer i henhold til forordningens artikel 7, omfatter forebyggende kontrolforanstaltninger, der forhindrer forekomsten af disse fugle, forudsat at sådanne forholdsregler teknisk og administrativt faktisk kan træffes af dette luftfartsselskab, at de ikke er urimeligt belastende for selskabet, og at dette selskab har godtgjort, at de omhandlede forholdsregler faktisk blev truffet i forhold til den flyvning, der kolliderede med en fugl, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at sikre sig er tilfældet.
 4)
 Artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 261/2004, sammenholdt med 14. betragtning hertil, skal fortolkes således, at i tilfælde af en forsinkelse på tre timer eller mere i forhold til ankomsttidspunktet, der ikke alene skyldes usædvanlige omstændigheder, som ikke kunne have været undgået ved iværksættelse af passende foranstaltninger, og i forhold til hvilke det transporterende luftfartsselskab har truffet alle forholdsregler, der med rimelighed kunne træffes med henblik på at undgå følgerne heraf, men også andre omstændigheder, der ikke falder ind under denne kategori, skal den forsinkelse, der kan tilskrives den første omstændighed, trækkes fra den pågældende


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2009 — Distillerie Smeets Hasselt NV mod Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, som likvidator for Transterminal Logistics NV, Daniel Langenbergh og Firma De Vos NV og Belgische Staat mod Bollen, Mathay & Co. BVBA, som likvidator for Transterminal Logistics NV, samt Louis De Vos mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)
 (Sag C-126/08) (1)
 (Forordning (EØF) nr. 2913/92 - EF-toldkodeksen - efteropkrævning af import- eller eksportafgifter - bogføring af toldskylden - indskrivning i regnskabsregistrene eller på anden måde bogføring - indskrivning i en rapport, der udgør bogføring - indlevering af en genpart af rapporten, der udgør underretning om det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb)
 2009/C 220/15
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie van België
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Distillerie Smeets Hasselt NV, Belgische Staat og Louis De Vos
 Sagsøgte: Belgische Staat, Louis De Vos, Bollen, Mathay & Co BVBA, som likvidator for Transterminal Logistics NV, Daniel Langenbergh og Firma De Vos NV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 217, stk. 1, og artikel 221, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (i den affattelse, der var gældende i 1992) (EFT L 302, s. 1) — efterfølgende opkrævning af import- eller eksportafgifter — om der foreligger en pligt til at bogføre toldskylden, før der sker underretning af debitor — begrebet »indskrives i regnskabsregistrene eller på anden måde«
 Konklusion
 Artikel 217 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at medlemsstaterne kan bestemme, at bogføringen af det afgiftsbeløb, der udgør en toldskyld, er foretaget ved indskrivning af beløbet i den rapport, der er udfærdiget af de kompetente toldmyndigheder, og hvori der konstateres en overtrædelse af den gældende toldlovgivning.
 (1) EUT C 142 af 7.6.2008.


text:
5.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht — Tyskland den 2. december 2010 — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung mod Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft
 (Sag C-564/10)
 2011/C 72/06
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 Sagsøgt: Pfeifer & Langen Kommanditgesellschaft
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Gælder forordningens artikel 3 (1) også for forældelse af krav på renter, som efter national ret skyldes ved siden af tilbagebetaling af en fordel, der er opnået retsstridigt ved en uregelmæssighed?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 Er det ved den fristsammenligning, der er mulig i henhold til forordningens artikel 3, stk. 3, alene fristens længde, det kommer an på, eller skal der også tages hensyn til nationale bestemmelser, som, uden at der hertil kræves særlige omstændigheder, udskyder fristens påbegyndelse til afslutningen af det kalenderår, i hvilket (her: rente) kravet opstår?
 3)
 Begynder forældelsesfristen, også for rentekrav, at løbe, når uregelmæssigheden begås, hhv. når vedvarende eller gentagne uregelmæssigheder ophører, selv om rentekravet først vedrører senere perioder og derfor først opstår senere? Udskydes forældelsesfristens påbegyndelse ved vedvarende eller gentagne uregelmæssigheder i henhold til forordningens artikel 3, stk. 1, andet afsnit, til det tidspunkt, hvor uregelmæssigheden ophører, også når der er tale om rentekrav?
 4)
 Hvornår ophører den fristafbrydelse, der i henhold til forordningens artikel 3, stk. 1, tredje afsnit, andet punktum, opstår ved en afgørelse fra den kompetente myndighed, der materielt fastslår det omhandlede (her: rente)krav?
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18.12.1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1).


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/44
 Sag anlagt den 25. februar 2005 af EDP-Energias de Portugal S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-87/05)
 (2005/C 82/78)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af EDP-Energias de Portugal S.A., Lissabon (Portugal), ved lawyers C. Botelho Moniz, R. García-Gallardo, A. Weitbrecht og J. Ruiz Calzado.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 9. december 2004 i sag COMP/M.3440 EDP/GNI/GDP, der erklærer den fusion, hvorved Energias de Portugal S.A. og ENI Portugal Investment SpA opnår fælles kontrol over Gás de Portugal SGPS S.A., for uforenelig med Fællesmarkedet, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Med den anfægtede beslutning erklærede Kommissionen den fusion, hvorved sagsøgeren sammen med ENI Portugal Investment SpA opnåede fælles kontrol over Gás de Portugal SGPS S.A. – et selskab, hvis erhvervsaktiviteter inden for gassektoren dækker alle led af distributions- og forsyningskæden i Portugal – for uforenelig med Fællesmarkedet.
 Til støtte for sin påstand har sagsøgeren for det første anført, at Kommissionen gennem sin håndtering af den procedure, der gik forud for den anfægtede beslutning, har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik og væsentlige formforskrifter ved ikke at give sagsøgeren tilstrækkelig adgang til resultatet af markedsanalysen af de tilsagn, som fusionens parter havde foreslået, og ved at undlade at foretage en upartisk og omhyggelig vurdering af de foreslåede tilsagn, da den vurderede markedsanalysen.
 Sagsøgeren har yderligere gjort gældende, at Kommissionen ligeledes har tilsidesat sin forpligtelse i henhold til artikel 253 EF til at give en tilstrækkelig begrundelse for sin beslutning, idet den støttede sig til oplysninger, der blev anset som fortrolige, og som sagsøgeren ikke havde indsigt i.
 Sagsøgeren har ligeledes anført, at Portugals gasmarked kan klassificeres som et marked »under opbygning« i henhold til artikel 28, stk. 2 i direktiv 2003/55 (1), og at det er omfattet af en undtagelse fra dette direktiv indtil april 2007. Sagsøgeren er af den opfattelse, at Kommissionen ved at vurdere virkningerne af fusionen på et gasmarked, der ikke er åbent for konkurrence, har tilsidesat den portugisiske regerings ret til at restrukturere gassektoren i undtagelsesperioden. Ydermere har sagsøgeren anført, at Kommissionen har anvendt den materielle test i henhold til artikel 2 i forordning nr. 4064/89 (2) ukorrekt ved først at ville vurdere virkningerne af den foreslåede fusion efter udløbet af undtagelsesperioden, og dermed flere år senere.
 En yderligere tilsidesættelse af denne bestemmelse såvel som af begrundelsespligten består ifølge sagsøgeren i den omstændighed, at Kommissionen ikke har vurderet, om en styrkelse af sagsøgerens og af Gás de Portugals dominerende stilling på elektricitet- og gasmarkederne mærkbart ville have begrænset konkurrencen.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 8, stk. 2, og artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 4064/89, idet den fandt, at den foreslåede fusion skal erklæres uforenelig med fællesmarkedet på trods af de tilsagn, parterne har foreslået.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26.6.2003 om


text:
10.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/23
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 ninger. se afsagt den 27. september 2003 af Forvaltningsdomsto-
 len, afdelingen for Bolzano-provinsen, i sagen Parking
 Brixen GmbH mod Brixen Kommune og Stadtwerke
 Brixen AG
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-458/03)
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. juli 2002.
 (2004/C 7/38)
 (1) EFT L 213 af 30.7.1998, s. 13.
 Ved kendelse afsagt den 27. september 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 30. oktober 2003, har Forvalt-
 ningsdomstolen, afdelingen for Bolzano-provinsen, i sagen
 Parking Brixen GmbH mod Brixen Kommune og Stadtwerke
 Brixen AG forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål
 om fortolkningen af EF-traktatens artikel 43 ff., 49 ff. og 86:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 3. august 2003 af Tribunale di Bergamo i
 sagen Azienda Agricola Albergati Giovanni Angelo mod 1. Er der med hensyn til tildelingen af en kontrakt vedrøren-
 AGEA (Agenzia Erogazioni in Agricoltura), og mod Coop de driften af offentlige betalingsparkeringspladser som de
 Latte 2005 scarl i sagen omhandlede tale om en offentlig tjenesteydelsesaf-
 tale i direktiv 92/50/EØF’s (1) forstand, eller en offentlig
 tjenesteydelseskoncession, for hvilken Fællesskabets ud-
 budsregler, navnlig forpligtelsen til ligebehandling og
 (Sag C-457/03) gennemsigtighed, finder anvendelse?
 (2004/C 7/37) 2. Såfremt der faktisk er tale om en tjenesteydelseskonces-
 sion vedrørende drift af en offentlig lokal tjeneste, er
 tildelingen af en kontrakt vedrørende driften af offentlige
 betalingsparkeringspladser, der i henhold til artikel 44,
 stk. 6, litra b), i regionallov nr. 1 af 4. januar 1993, som
 Ved kendelse afsagt den 3. august 2003, indgået til Domstolens ændret ved artikel 10 i regionallov nr. 10 af 23. januar
 Justitskontor den 29. oktober 2003, har Tribunale di Bergamo 1998, samt artikel 88, stk. 6, litra a), i bekendtgørelsen af
 i sagen Azienda Agricola Albergati Giovanni Angelo mod lov om lokale myndigheder, kan ske uden afholdelse af et
 AGEA (Agenzia Erogazioni in Agricoltura) og mod Coop Latte offentligt udbud, da forenelig med fællesskabsretten,
 2005 scarl forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en herunder navnlig med principperne om fri udveksling af
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: tjenesteydelser og fri konkurrence, om forbud mod
 forskelsbehandling og den heraf følgende pligt til ligebe-
 handling og gennemsigtighed samt proportionalitetsprin-
 cippet, når tildelingen sker til et aktieselskab, der i medfør
 Skal artikel 1 i forordning (EØF) nr. 856/84 (1) af 31. marts af artikel 115 i lovdekret nr. 267/2000 er stiftet ved
 1984 og artikel 1-4 i forordning (EØF) nr. 3950/92 (2) af omdannelse af en særlig kommunal virksomhed, når
 28. december 1992 fortolkes således, at tillægsafgiften på dette selskabs aktiekapital på tidspunktet for tildelingen
 mælk og mejeriprodukter har karakter af en administrativ var 100 % kommunalt ejet og dets bestyrelse havde
 sanktion, og skal producenten som følge heraf kun betale fuldmagt til i forbindelse med den daglige ledelse af
 afgiften, såfremt han forsætligt eller uagtsomt har overskredet selskabet at indgå retshandler med en værdi på


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/7
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. december 2010 — Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG mod BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Berlin — Tyskland)
 (Sag C-239/10) (1)
 (Statsstøtte - støtte ydet af Forbundsrepublikken Tyskland til erhvervelse af jorder - program om privatisering af jorder og om omstrukturering af landbruget i de nye tyske delstater)
 2011/C 55/11
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG
 Sagsøgt: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Berlin — fortolkning af artikel 87 EF — statsstøtte — privatisering af landarealer i de nye tyske Länder — erhvervelse af disse landarealer til en pris, fastsat ifølge en national bestemmelse om vurdering af arealernes omsætningsværdi på grundlag af regionale kriterier, der er lavere end deres reelle markedsværdi — denne nationale bestemmelses forenelighed med artikel 87 EF
 Konklusion
 Artikel 87 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning, som foreskriver beregningsmetoder som dem, der er fastsat i § 5, stk. 1, i forordningen om jorderhvervelse (Flächenerwerbsverordnung) af 20. december 1995, for fastsættelse af værdien af land- og skovbrugsarealer, som er sat til salg af de offentlige myndigheder inden for rammerne af en privatiseringsplan, forudsat at de nævnte metoder indeholder bestemmelser om ajourføring af priserne i tilfælde af kraftige prisstigninger, således at den pris, som reelt betales af køberen, i videst muligt omfang er tilnærmet markedsværdien af disse arealer.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. juli 2015 — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V. mod Bundesrepublik Deutschland (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Sag C-461/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - Den Europæiske Unions vandpolitik - direktiv 2000/60/EF - artikel 4, stk. 1 - miljømål vedrørende overfladevandområder - forringelse af et overfladevandområdes tilstand - projekt vedrørende udbygningen af en vandvej - medlemsstaternes forpligtelse til ikke at tillade projekter, der kan have en negativ indvirkning på overfladevandområders tilstand - kriterier for vurderingen af, om der foreligger en forringelse af et vandområdes tilstand))
 (2015/C 294/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Procesdeltager: Freie Hansestadt Bremen
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 1, litra a), nr. i)-iii), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger skal fortolkes således, at medlemsstaterne — medmindre der indrømmes en fravigelse — er forpligtede til at nægte at godkende et enkeltprojekt, såfremt det kan medføre en forringelse af tilstanden for et overfladevandområde, eller når det indebærer risiko for, at der ikke opnås en god tilstand for overfladevand eller et godt økologisk potentiale og god kemisk tilstand for overfladevand på den i direktivet fastsatte dato.
 2)
 Begrebet »forringelse af tilstanden« i artikel 4, stk. 1, litra a), nr. i), i direktiv 2000/60 skal fortolkes således, at der foreligger en forringelse, når mindst et af kvalitetselementerne som omhandlet i dette direktivs bilag V falder et niveau, selv om denne forringelse ikke fører til, at hele overfladevandområdet rykker en klasse ned. Hvis det pågældende kvalitetselement som omhandlet i bilaget allerede befinder sig i den laveste klasse, udgør enhver forringelse af dette element imidlertid en »forringelse af tilstanden« for et overfladevandområde i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 4, stk. 1, litra a), nr. i).
 (1) EUT C 352 af 30.11.2013.


text:
30.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/24
 Rettens dom af 12. februar 2015 — Compagnie des montres Longines, Francillon mod KHIM — Cheng (B)
 (Sag T-505/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket B - ældre internationalt figurmærke, der gengiver to udfoldede vinger - relative registreringshindringer - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ingen krænkelse af renomméet - artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 107/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Compagnie des montres Longines, Francillon SA (Saint-Imier, Schweiz) (ved advokat P. González-Bueno Catalán de Ocón)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre marked (Varemærker og Design) (først ved F. Mattina, derefter ved P. Bullock, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Xiuxiu Cheng, Budapest (Budapest, Ungarn)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. september 2012 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 193/2012-5) vedrørende en indsigelsessag mellem la Compagnie des montres Longines, Francillon SA og Xiuxiu Cheng.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Compagnie des montres Longines, Francillon SA, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 26 af 26.1.2013.


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/23
 Sag anlagt den 7. december 2006 — Holland Malt mod Kommissionen
 (Sag T-369/06)
 (2007/C 42/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Holland Malt BV (Lieshout, Nederlandene) (ved lawyers O.W. Brouwer og D. Mes)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, 2, 3 og 4 i den anfægtede beslutning annulleres helt eller delvis.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Der træffes enhver yderligere foranstaltning efter Rettens skøn.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4196 endelig udg. (1) af 26. september 2006, hvorved Kommissionen erklærede, at en støtte, som Nederlandene på visse betingelser ydede sagsøgeren, udgør statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har bestridt, at Kommissionen var berettiget til at antage, at støtten var statsstøtte, som var uforenelig med fællesmarkedet, og har anført, at Kommissionen har tilsidesat artikel 87 EF og en række fællesskabsretlige principper. Disse tilsidesættelser vedrører følgende:
 1)
 Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF ved undladelse at fastslå, at støtten var statsstøtte i denne bestemmelses forstand, og fejlfortolkning og urigtig anvendelse af fællesskabsretspraksis på dette punkt;
 2)
 Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF ved:
 a)
 Fejlfortolkning og urigtig anvendelse af EF-rammebestemmelser (2) for statsstøtte i landbrugssektoren
 b)
 Undladelse af at foretage en behørig afvejning af støttens gavnlige virkninger og dens indvirkning på samhandelsforholdene inden for Fællesskabet
 c)
 Undladelse af behørigt at vurdere og fastslå støttens indvirkning på kapaciteten i maltindustrien
 d)
 Undladelse af at tage hensyn til begivenheder og udviklinger, som er indtrådt mellem det tidspunkt, da den nederlandske regering besluttede at give støtten på visse betingelser, og det tidspunkt, da Kommissionen vedtog sin beslutning.
 3)
 Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik ved undladelse af behørigt at undersøge alle aspekter og interesser, der er involveret i tildelingen af støtten, herunder begivenheder og udviklinger, som er indtrådt mellem det tidspunkt, da den nederlandske regering besluttede at give støtten på visse betingelser, og det tidspunkt, da Kommissionen vedtog sin beslutning.
 4)
 Tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 253 EF.
 (1) K 14/2005 (ex N 149/2004) Holland Malt BV.
 (2) EF-rammebestemmelser for statsstøtte i landbrugssektoren (EFT 2000 C 28, s. 2).


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/50
 Sag anlagt den 21. november 2016 — Abes mod Kommissionen
 (Sag T-813/16)
 (2017/C 030/58)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Abes — companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, Lda (São Pedro de Tomar, Portugal) (ved advokat N. Mimoso Ruiz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens/Sagsøgernes påstande
 —
 Det anerkendes, at annullationssøgsmål kan antages til realitetsbehandling i overensstemmelse med artikel 263 TEUF og i henhold til artikel 264 TEUF.
 —
 Afgørelse C(2016) 5054 af 9. august 2016 annulleres i overensstemmelse med artikel 263 TEUF, for så vidt som den fastslår, at den i klagen beskrevne foranstaltning ikke udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF.
 —
 Afgørelse C(2016) 5054 af 9. august 2016 annulleres i overensstemmelse med artikel 263 TEUF, for så vidt som den fastslår, at, selv om den i klagen beskrevne foranstaltning udgør statsstøtte, er den forenelig med det indre marked som omhandlet artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om manglende begrundelse. Sagsøgeren har gjort gældende, at afgørelsen er behæftet med en begrundelsesmangel, eftersom det heri fastslås, at, selv om foranstaltningen udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, er den forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, uden at denne konklusion begrundes.
 2.
 Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn. Sagsøgeren er af den opfattelse, at afgørelsen er behæftet med en et urigtigt skøn for så vidt angår støtteforanstaltningens påvirkning af konkurrencen og af samhandlen mellem medlemsstaterne, for så vidt som grundene til, at Kommissionen fastslog, at den pågældende støtteforanstaltnings påvirkning af samhandlen mellem medlemsstaterne blot er hypotetisk eller angivelig, og at den, såfremt den foreligger, kun er marginal, ikke er understøttede og i praksis svarer til et meget stort antal detaljerede, analoge statsstøtteforanstaltninger ikke alene i Tomar-regionen, men i hele landet med den hermed uløseligt forbundne virkning, at den afskrækker nationale investeringer og investeringer fra andre medlemsstater.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen i) ikke med den nødvendige omhu og objektivt undersøgte, om den omhandlede støtte kunne påvirke samhandlen mellem medlemsstaterne, ii) ikke tog hensyn til, at der ikke forelå en nedre grænse eller en minimumsprocentdel for, hvornår det som udgangspunkt kan antages, at samhandlen mellem medlemsstaterne ikke påvirkes, iii) ikke tog hensyn til, at en undergravning af samhandlen mellem medlemsstaterne ikke afhænger af, om de leverede ydelser er lokale eller regionale, eller af omfanget af den pågældende virksomhed, iv) ikke i tilstrækkelig grad understregede, at når en af staten ydet støtte styrker en virksomheds stilling i forhold til andre konkurrerende virksomheder, skal det antages, at de virksomheder, som er i konkurrence med den begunstigede virksomhed, er underlagt mindre gunstige vilkår med hensyn til at finansiere nye investeringer i denne stat.


text:
29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/19
 Sag anlagt den 10. december 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-653/13)
 2014/C 93/30
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia og E. Sanfrutos Cano, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, ved ikke at have vedtaget alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde Den Europæiske Unions Domstols dom af 4. marts 2010 i sag C-297/08, hvori det blev fastslået, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald (1), da den ikke for regionen Campanien traf alle de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at affald blev nyttiggjort eller bortskaffet, uden at menneskers sundhed blev bragt i fare og uden skade for miljøet, og navnlig ikke havde oprettet et tilstrækkeligt og integreret net af bortskaffelsesfaciliteter.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale Kommissionen en dagbøde på 256 819,20 EUR (dvs. 85 606,40 EUR pr. dag for hver kategori af anlæg), minus en eventuel nedsættelse som følge af den foreslåede nedtrapningsformel fra dagen for domsafsigelsen i nærværende sag, indtil den dag, hvor dommen i sag C-297/08 opfyldes.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale Kommissionen et fast beløb, som fastsættes ved at multiplicere det daglige beløb på 28 089,60 EUR med antallet af dage for tilstedeværelsen af overtrædelsen fra afsigelsen af dommen i sag C-297/08 indtil den dato, hvor der afsiges dom i nærværende sag.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Italien har ikke vedtaget alle nødvendige foranstaltninger for at opfylde Domstolens dom i sag C-297/08. Den foreslåede sanktion (dagbøder og et fast beløb) er tilpasset overtrædelsens karakter og varighed samt tager hensyn til nødvendigheden af at sikre en tilstrækkelig afskrækkende virkning for at undgå gentagelser.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5.4.2006 om affald (EUT L 11, s. 9).


text:
C 26/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 Ð Det pålñgges fùlgelig sagsùgte yderligere at betale dag- Slettelse af sag T-181/95 (1)
 penge for en periode på seks måneder, idet sagsùgeren (98/C 26/19)
 allerede har modtaget sine dagpenge for en periode på
 fire måneder.
 (Processprog: fransk)
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Ved kendelse af 25. november 1997 har formanden for
 Anden Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter er de Fùrste Instans besluttet, at sag T-181/95, P mod Kommissi-
 samme som i sag T-132/97 (1). onen for De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af regi-
 stret.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997, s. 35.
 (1) EFT C 333 af 9.12.1995.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/71
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 11. december 2008 — Dubus og Leveque mod Kommissionen
 (Sag F-66/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesproceduren 2006 - evne til at arbejde på et tredje sprog)
 (2009/C 44/123)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Charles Dubus (Kraainem, Belgien) og Jean Leveque (Wattignies-la-Victoire, Frankrig) (først ved avocat É. Boigelot, dernæst ved avocats É. Boigelot og L. Defalque)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Intervenient: Rådet for Den Europæiske Union (ved I. Sulce og M. Simm, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke, på grund af manglende dokumentation for deres evne til arbejde på et tredje sprog, at forfremme sagsøgerne i forfremmelsesåret 2006 — påstand om erstatning
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse om ikke at opføre Charles Dubus' navn på listen over tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse C*3 i forfremmelsesperioden 2006, og Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse om ikke at opføre Jean Leveques navn på listen over tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse B*8 i samme år, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgernes.
 4)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 199 af 25.8.2007, s. 54.


text:
4 . 3 . 95 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/3
 Femte Afdeling af 1 . Pentos plc, London, og 2 . Pentos Retailing Group Ltd,
 Birmingham ( befuldmægtiget: Solicitor R. P. Falkner fra
 (Afdelingsformand: C. Gulmann ) advokatfirmaet Norton Rose, Kempson House, Po Box
 570, Camomile Street, London EC 3A 7AN), har Domsto
 Dommer R. Joliet len (Femte Afdeling) sammensat af præsidenten, G. C.
 Dommer D. A. O. Edward Rodríguez Iglesias (refererende dommer ), som fungerende
 Dommer P. Jann afdelingsformand, og dommerne J . C. Moitinho de Almeida
 Dommer L. Sevón og D. A. O. Edward; generaladvokat: C. O. Lenz; justitsse
 Dommer J. C. Moitinho de Almeida kretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 17. januar 1995 afsagt
 Dommer J.-P. Puissochet dom, hvis konklusion lyder således:
 1 ) Den af Retten i Første Instans afsagte dom af 9. juli
 Sjette Afdeling
 1992 i sag T-66/89 ophæves.
 (Afdelingsformand: F. A. Schockweiler)
 2 ) Artikel 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning 89/
 Dommer C. N. Kakouris
 44/EØF af 12 . december 1988 om en procedure i
 henhold til EØF-traktatens artikel 85 (IV/27. 393 og
 Dommer P. J. G. Kapteyn IV/27. 394, Publishers Association — Net Book Agree
 Dommer J. L. Murray ments) annulleres.
 Dommer H. Ragnemalm
 Dommer G. F. Mancini
 Dommer G. Hirsch 3 ) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler
 alle de omkostninger, der såvel under sagen for Retten
 som for Domstolen er afholdt af appellanten, samt de
 omkostninger der er afholdt i sagen for Domstolen for
 så vidt angår Clé — The Irish Book Publishers
 Association og Booksellers Association of Great Britain
 and Ireland's intervention.
 DOMSTOLENS DOM
 4 ) Pentos plc og Pentos Retailing Group Ltd bærer deres
 (Femte Afdeling) egne omkostninger.
 af 17. januar 1995
 i sag C-360/92 P, The Publishers Association mod Kom f 1 ) EFT nr . C 288 af 5 . 11 . 1992 .
 missionen for De Europæiske Fællesskaber i 1 ) (2 ) Sag T-66/89 , Publishers Association mod Kommissionen,
 Sml . II, s . 1995 .
 (Appel — konkurrence — faste bogladepriser — afslag på
 ansøgning om fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3 —
 konkurrencebegrænsningers nødvendighed)
 ( 95/C 54/04)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: engelsk) (Femte Afdeling)
 17. januar 1995
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 i sag C-93/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 skaber mod Kongeriget Nederlandene (*)
 (Traktatbrud — direktiv 90/667/EØF — manglende gen
 I sag C-360/92 P, The Publishers Association, London nemførelse inden udløbet af den fastsatte frist)
 ( befuldmægtigede: J. Lever, QC, Barristers M. Pelling og
 R. W. R. Thompson, samt Solicitor R. Griffith fra advo ( 95/C 54/05 )
 katfirmaet Clifford Chance, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat M. Loesch, 11 , rue Goethe ), støttet af (Processprog: nederlandsk)
 Clé — The Irish Book Publishers Association, Dublin
 ( befuldmægtigede: J. D. Cooke, SC, og Solicitor R. Heron (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 fra advokatfirmaet Matheson, Ormsby & Prentice, og med offentliggjort i


text:
Samling af Afgørelser)
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. Loesch, 11 , rue
 Goethe ) og af Booksellers Association af Great Britain and I sag C-93/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 Ireland, London ( befuldmægtigede: Barrister C. Quigley og skaber ( befuldmægtiget: Thomas van Rijn) mod Kongeriget
 Solicitor M. Nathanson fra advokatfirmaet Penningtons, og Nederlandene ( befuldmægtigede: J. W. de Zwaan og J. S.
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. Loesch, van den Oosterkamp), angående en påstand om, at Konge
 11 , rue Goethe ) angående appel af dom afsagt den 9 . juli riget Nederlandene har tilsidesat de forpligtelser, der påhvi
 1992 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ler det i henhold til EF-traktaten, idet det har undladt at
 (Anden Afdeling) (2 ), hvori der er nedlagt påstand om træffe de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af
 ophævelse af dommen — de andre parter i appelsagen er Rådets direktiv 90/667/EØF af 27 . november 1990 om
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld sundhedsmæssige bestemmelser for bortskaffelse, forar
 mægtigede: B. J. Drijber, bistået af N. Forwood, QC ), støttet bejdning og afsætning af animalsk affald og for beskyttelse


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/3
 Appel iværksat den 23. september 2004 (fax af 16. september 2004) af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 1. juli 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-308/00, Salzgitter AG, støttet af Forbundsrepublikken Tyskland, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-408/04 P)
 (2004/C 314/06)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. september 2004 (fax af 16. september 2004) iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Viktor Kreuschitz og Michael Niejahr, og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den 1. juli 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Udvidede Afdeling) i sag T-308/00, Salzgitter AG, støttet af Forbundsrepublikken Tyskland, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Dommen afsagt af Retten i Første Instans den 1. juli 2004 i sag T-308/00 (1), Salzgitter AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ophæves.
 2.
 Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Retten i Første Instans.
 3.
 Salzgitter AG tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Retten i Første Instans har ved den appellerede dom annulleret artikel 2 og 3 i beslutning nr. 2000/797/EKSF om Tysklands statsstøtte til Salzgitter AG, Preussag Stahl AG og koncernens datterselskaber inden for jern- og stålindustrien. Kommissionen havde i de anfægtede bestemmelser meddelt Forbundsrepublikken Tyskland påbud om at tilbagesøge den ulovligt udbetalte støtte fra støttemodtageren.
 Artikel 1 i samme beslutning, hvorved Kommissionen havde erklærede, at statsstøtte i form af ekstraordinære afskrivninger og skattefrie hensættelser, som indstævnte havde foretaget i medfør af § 3 i Zonenrandförderungsgesetz (ZRFG) i forhold til et tilskudsberettiget grundlag på henholdsvis 484 mio. og 367 mio. DEM, var uforenelig med fællesmarkedet, blev ikke annulleret. Zonenrandförderungsgesetz var en tysk lov, som Kommissionen havde godkendt i medfør af EF-traktatens artikel 92, stk. 2, litra c) [nu artikel 87, stk. 2, litra c), EF]. I EKSF-traktaten fandtes ingen tilsvarende bestemmelse. Den støtte, som er ydet Salzgitter AG, er således uforenelig med fællesmarkedet, men kan alligevel ikke kræves tilbagebetalt.
 Dommen bygger i det væsentlige på den betragtning, at den retstilstand, som bestod efter vedtagelsen af anden og tredje stålstøttekodeks, var karakteriseret ved usikkerhed og manglende klarhed, hvilket Kommissionen bar ansvaret for.
 Appellanten har hertil fremsat følgende fire anbringender:
 For det første har appellanten anført, at når Retten i Første Instans beskriver den retstilstand, som bestod efter vedtagelsen af første, anden og tredje stålstøttekodeks, som »karakteriseret ved [...] usikkerhed og manglende klarhed«, handler den i modstrid med sin egen praksis. Ifølge Retten i Første Instans' dom af 31. marts 1998, sag T-129/96, Preussag Stahl mod Kommissionen, Sml. II, s. 609, præmis 43, kan den i kodekserne fastlagte undtagelse fra princippet efter EKSF-traktatens artikel 4, litra c), om et absolut forbud mod statsstøtte kun finde anvendelse i den periode, som er fastlagt i kodekserne. Af denne retspraksis, som er stadfæstet af Domstolen, følger, at hverken den første eller den anden stålstøttekodeks efter deres ophævelse henholdsvis


text:
den 31. december 1981 og den 31. december 1985 har kunnet have retsvirkninger. Fra den tredje stålstøttekodeks' ikrafttræden stod det klart, at Kommissionen skulle »underrettes [...] om enhver påtænkt anvendelse inden for jern- og stålindustrien af støtteordninger med hensyn til hvilke den i forvejen har udtalt sig på grundlag af EØF-traktatens bestemmelser« (artikel 6, stk. 1, i den tredje stålstøttekodeks (EFT L 340 af 18.12.1985, s. 1)). De to første stålstøttekodekser er imidlertid ikke blevet anvendt i den anfægtede beslutning, og er heller ikke i øvrigt relevante i denne sag. Under alle omstændigheder kan de – modsat den appellerede dom – heller ikke have nogen virkninger uden for EKSF-området.
 For det andet har appellanten anført, at Retten ikke har krævet beviser for, at Kommissionen faktisk havde »kendskab til den støtte, [indstævnte] havde modtaget«. Desuden har Retten undladt at undersøge spørgsmålet, om det på grundlag af de beretninger, indstævnte med jævne mellemrum fremsendte, faktisk var muligt at konstatere, at der var ydet ikke anmeldt statsstøtte.
 For det tredje synes Retten at lægge til grund, at dokumenter, som er blevet tilstillet Kommissionen uden for rammerne af proceduren i henhold til artikel 88 EF, skulle kunne udelukke en pligt til at tilbagebetale ulovlig statsstøtte, når støttemodtageren alene påberåber sig retssikkerhedsprincippet.
 Endelig kan dommen begrænse Kommissionens kontrol med statsstøtte, fordi den afviger fra Domstolens faste praksis, hvorefter en støttemodtagende virksomhed kun kan have tillid til, at den støtte, den har modtaget, er lovlig, når denne er ydet under iagttagelse af den i ovennævnte traktatbestemmelse fastlagte procedure. En påpasselig erhvervsdrivende er nemlig normalt i stand til at forvisse sig om, at denne procedure er blevet fulgt (Domstolens dom af 20.9.1990, sag C-5/89, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 3437, præmis 14). Domstolen har i denne dom fastslået, at den støttemodtagende virksomhed ikke kan påberåbe sig den beskyttelse af den berettigede forventning, som følger af retssikkerhedsprincippet, med henblik på at undgå at tilbagebetale statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet.
 (1) EUT C 239 af 25.9.2004.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/2
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 17. februar 2005
 i sag C-134/03 (angående en anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di pace di Genova-Voltri): Viacom Outdoor Srl mod Giotto Immobilier SARL (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - konkurrence - opklæbning af reklameplakater - nationale bestemmelser, der indfører en kommunal afgift på reklame - det offentliges opklæbning af plakater - det offentliges beføjelse til at indføre bestemmelser om opklæbning af reklameplakater - intern afgift, der ikke medfører forskelsbehandling)
 (2005/C 93/03)
 Processprog: italiensk
 I sag C-134/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Giudice di pace di Genova-Voltri (Italien) ved afgørelse af 10. marts 2003, indgået til Domstolen den 25. marts 2003, i sagen: Viacom Outdoor Srl mod Giotto Immobilier SARL, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refererende dommer), og dommerne A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský og U. Lõhmus; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 17. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 De præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 82 EF, 86 EF, 87 EF og 88 EF afvises.
 2)
 Artikel 49 EF er ikke til hinder for opkrævning af en afgift som den kommunale reklameafgift, der er indført ved decreto legislativo no 507 – Revisione ed armonizzazione dell'imposta comunale sulla pubblicità e del diritto sulle pubbliche affisioni (lovdekret nr. 507 – revision og harmonisering af den kommunale afgift på reklame og af gebyret for opklæbning af plakater) af 15. november 1993.
 (1) EUT C 146 af 21.6.2003.


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/13
 Rettens dom af 20. september 2012 — Polen mod Kommissionen
 (Sag T-333/09) (1)
 (ELFUL - »graduering« - fordelingen mellem medlemsstaterne af de gennemførte besparelser - sondring mellem de gamle medlemsstater og de, der tiltrådte Unionen i 2004 - artikel 9, stk. 2, i forordning (EF) nr. 73/2009 - solidaritet - ligebehandling - begrundelsespligt)
 2012/C 343/18
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Repupublikken Polen (først ved M. Dowgielewicz, derefter ved M. Szpunar, B. Majczyna og D. Krawczyk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche-Duvieusart og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2009/444/EF af 10. juni 2009 om fastsættelse af tildelingen til medlemsstaterne af de beløb, der er en følge af den graduering, der er fastsat i artikel 7 og 10 i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 for perioden 2009-2012 (EUT L 148, s. 29) for så vidt som bilag I tildeler medlemsstaterne de beløb for 2012, der er en følge af gradueringen i henhold artikel 9, stk. 2 og 3, i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT L 30, s. 16).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Republikken Polen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 267 af 7.11.2009.


text:
22 . 7 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 189/ 15
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Kommissionens beslutning 92/568/EØF af 25 . november
 den 30. maj 1995 1992 om en procedure i henhold til EØF-traktatens
 artikel 85 ( IV/33 . 586 — Salg af togbilletter via rejsebu
 i sag T-289/94 , Angelo Innamorati mod reauer ) ( 2 ), har Retten (Tredje Udvidede Afdeling ), sammen
 Europa-Parlamentet ( J ) sat af afdelingsformanden, J. Biancarelli, og dommerne R.
 (Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — afvisning af ansøg Schintgen, C. P. Briët, R. Garda-Valdecasas og C. W.
 ning — begrundelse for en afgørelse truffet af udvælgelses Bellamy; justitssekretær: H. Jung, den 6 . juni 1995 afsagt
 komitéen til en almindelig udvælgelsesprøve) dom , hvis konklusion lyder således:
 95 /C 189/30 )
 1 ) Kommissionens beslutning 92/568/EØF af 25. novem
 (Processprog: fransk) ber 1 992 om en procedure i henhold til EØF-traktatens
 artikel 85 (IV/33 . 586 — Salg af togbilletter via rejsebu
 reauer) annulleres .
 I sag T-289/94 , Angelo Innamorati , hjælpeansat ved Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, ansøger til den 2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 almindelige udvælgelsesprøve EP/59/A, med bopæl i Bruxel
 les, ved advokat Jean-Noël Louis, Bruxelles, og med valgt (') EFT nr . C 71 af 13 . 3 . 1993 .
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson Sàrl, 1 , rue ( 2 ) EFT nr . L 366 af 15 . 12 . 1992 , s . 47 .
 Glesener , mod Europa-Parlamentet ( befuldmægtigede :
 Greogorio Garzón Clariana, Manfred Peter og José Luis
 Rufas Quintana ), i hvilken der er nedlagt påstand om
 annullation af den af udvælgelseskomitéen for udvælgel
 sesprøve EP/59/A trufne afgørelse, hvorved sagsøgeren for DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 resuméprøven blev givet et lavere antal point end mindste
 kravet og ikke fik adgang til de øvrige prøver i forbindelse den 8 , juni 1995
 med -udvælgelsesprøven, har Retten ( Tredje Afdeling ), i sag T-496/93 , Alain-Pierre Allo mod Kommissionen for
 sammensat af afdelingsformanden, J. Biancarelli , og dom De Europæiske Fællesskaber ( l )
 merne C. W. Bellamy og J. Azizi ; justitssekretær : FL Jung, (Tjenestemænd — udnævnelse — ansættelsesmyndighedens
 den 30 . maj 199 5 afsagt dom , hvis konklusion lyder skøn — tjenestens interesse — begrundelse — ingen
 således :
 bedømmelsesrapport — betydning for proceduren — pro
 cedure for besættelse af stillinger på mellemliggende leder
 1 . Deri af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EP/ niveau — kontradiktion)
 59/A trufne afgørelse, hvorved sagsøgeren blev givet et ( 95/C 189/32 )
 lavere antal point end mindstekravet og ikke fik adgang
 til de øvrige prøver i forbindelse med udvælgelsesprø
 ven , annulleres .
 (Processprog: fransk)
 I sag T-496/93 , Alain-Pierre Allo , tjenestemand ved Kom
 2 . Europa-Parlamentet bærer sagens omkostninger. missionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved
 advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og med valgt adresse i
 C ) EFT nr . C 316 af 12 . 11 . 1994 . Luxembourg hos


text:
advokat Louis Schiltz, 2 , rue du Fort
 Rheinsheim, mod Kommissionen for De Europæiske Fæl
 lesskaber ( befuldmægtigede : Gianluigi Valsesia og Denis
 Waelbroeck), hvori der er nedlagt påstand dels om annul
 lation af de afgørelser, hvorved fru X blev udnævnt til chef
 for Komissionens delegation i Rumænien, og hvorved
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS sagsøgeren modtog afslag på sin ansøgning om denne
 stilling, dels om erstatning af det økonomiske og ikke
 den 6, juni 1995
 økonomiske tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som
 i sag T-14/93 , Union internationale des chemins de fer mod følge af disse afgørelser og som følge af, at hans bedøm
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( ] ) melsesrapport for perioden 1989-1991 ikke befandt sig i
 (Konkurrence — jernbanetransport — hjemmelen for en hans personlige akter på det tidspunkt, da ansøgningerne til
 beslutning — forordning (EØF) nr. 1017/68 — rejsebu den pågældende stilling blev gennemgået, har Retten ( An
 reauer — salg af internationale togbilletter) den Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, B. Ves
 ( 95/C 189/31 ) terdorf, og dommerne D. P. M. Barrington og A. Saggio;
 justitssekretær : J. Palacio Gonzålez, den 8 , juni 1995 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således :
 (Processprog: fransk)
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 I sag T-14/93 , Union internationale des chemins de fer,
 Paris, ved advokat Chantai Momège , Paris, og med valgt 2 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 Graund-rue, mod Kommissionen for De Europæiske Fæl (M EFT nr . C 272 af 8 . 10 . 1993 .
 lesskaber ( befuldmægtigede : Bernd Langeheine og Géraud
 de Bergues ), angående en påstand om annullation af


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/36
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Mercantil No 3 de Barcelona (Spanien) den 9. december 2014 — Nuria Robirosa Carrera og César Romera Navales mod Banco Popular Español S.A.
 (Sag C-570/14)
 (2015/C 046/42)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Mercantil de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nuria Robirosa Carrera og César Romera Navales
 Sagsøgt: Banco Popular Español S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør artikel 43 i den spanske lov om civil retspleje, der hindrer retten i at foreslå parterne en eventuel udsættelse af en civil sag, når en anden ret har forelagt et præjudicielt spørgsmål for Den Europæiske Unions Domstol, en klar begrænsning af artikel 7 i direktiv 93/13/EØF (1) for så vidt angår medlemsstaternes pligt til at sikre, at der i forbrugernes og de konkurrerende erhvervsdrivendes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår i aftaler, der indgås mellem forbrugere og en erhvervsdrivende, til ophør?
 2)
 Udgør artikel 721, stk. 2, i den spanske lov om civil retspleje, der hindrer retten i ex officio at bestemme eller foreslå vedtagelse af retsbevarende foranstaltninger i individuelle søgsmål, hvor der er nedlagt påstand om, at et generelt kontraktvilkår erklæres ugyldigt, fordi det er urimeligt, en klar begrænsning af artikel 7 i direktiv 93/13/EØF for så vidt angår medlemsstaternes pligt til at sikre, at der i forbrugernes og de konkurrerende erhvervsdrivendes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af urimelige kontraktvilkår i aftaler, der indgås mellem forbrugere og en erhvervsdrivende, til ophør?
 3)
 Bør virkningerne af de eventuelle retsbevarende foranstaltninger, der vedtages enten ex officio eller efter opfordring fra en part inden for rammerne af et individuelt søgsmål, forlænges indtil der foreligger en endelig afgørelse enten i den individuelle sag eller i den kollektive sag, der har betydning for gennemførelsen af individuelle søgsmål, med henblik på at sikre egnede og effektive midler som fastsat i det nævnte direktivs artikel 7?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EUT L 95, s. 29).


text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/23
 Sag anlagt den 23. januar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-20/07)
 (2007/C 56/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber (ved J. Hottiaux og D. Lawunmi, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/26/EF af 21. april 2004 om ændring af direktiv 97/68/EF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om foranstaltninger mod emission af forurenende luftarter og partikler fra forbrændingsmotorer til montering i mobile ikke-vejgående maskiner (1), idet Irland ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 20. maj 2005.
 (1) EUT L 146, s. 1.


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/17
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 6. oktober 2004
 i sag T-294/02, Miguel Vicente-Nuñez mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Opfyldelse af en af Retten afsagt dom - afgørelse om forfremmelse - anciennitet i lønklassen - ikrafttrædelsesdato)
 (2004/C 314/43)
 Processprog: fransk
 I sag T-294/02, Miguel Vicente-Nuñez, tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Kraainem (Belgien), ved avocat M.-A. Lucas, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og L. Lozano Palacios, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse til opfyldelse af Rettens dom af 9. marts 2000 i sag T-10/99 om at forfremme sagsøgeren til lønklasse A5/3 i forfremmelsesåret 1998 derved, at afgørelsen først havde virkning pr. 1. april 2000, samt en påstand om erstatning, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; justitssekretær: H. Jung, den 6. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionens afgørelse af 11. juni 2002 annulleres, for så vidt som den ikke har til virkning at genindsætte Miguel Vicente-Nuñez i den stilling hvad angår anciennitet i lønklassen, som han ville have haft, såfremt han var blevet forfremmet til lønklasse A5 pr. 1. april 1998.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 289 af 23.11.2002.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/40
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 26. juni 2008 — Gibtelecom mod Kommissionen
 (Forenede sager T-433/03, T-434/03, T-367/04 og T-244/05) (1)
 (Konkurrence - telekommunikation - beslutninger om henlæggelse af klager i henhold til artikel 86 EF - Kommissionens manglende stillingtagen til klager i henhold til artikel 86 EF - annullationssøgsmål - passivitetssøgsmål - bortfald af sagsgenstanden under proceduren - ufornødent at træffe afgørelse)
 (2008/C 223/67)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Gibtelecom Ltd (Gibraltar) (ved barrister M. Llamas og solicitor B. O'Connor)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved F. Castillo de la Torre og A. Whelan, derefter ved F. Castillo de la Torre, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af de beslutninger, som hævdes at være truffet af Kommissionen den 17. oktober 2003, den 5. juli 2004 og den 26. april 2005, om ikke at foretage yderligere vedrørende to klager, hvorved Kommissionen på grundlag af artikel 86 EF, stk. 3, EF opfordres til at handle for at bringe overtrædelser af fællesskabsretten, som Kongeriget Spanien angiveligt har begået. Dels påstand om, at det i overensstemmelse med artikel 232 EF fastslås, at Kommissionen ved at undlade at tage stilling til de følger, som den har til hensigt at træffe vedrørende visse aspekter i den ene af de førnævnte klager, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til fællesskabsretten.
 Konklusion
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ufornødent at tage stilling til interventionsbegæringen fra Kongeriget Spanien i sag T-367/04.
 3)
 Gibtelecom Ltd og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer hver deres omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/11
 Appel iværksat den 1. marts 2011 af Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 17. december 2010 i sag T-336/08 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-98/11 P)
 2011/C 145/16
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (ved Rechtsanwältin R. Hild og Rechtsanwalt R. Lange)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Appellanten har nedlagt følgende påstand:
 —
 Dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 17. december 2010 i sag T-336/08 ophæves, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat til prøvelse af Rettens dom, hvorved Harmoniseringskontoret blev frifundet i en sag, hvori appellanten havde nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. juni 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) vedrørende afslag på ansøgningen om registrering af en chokoladehare med rødt bånd som tredimensionelt EF-varemærke.
 Som appelanbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 40/94.
 Hvad angår det første appelanbringende vedrørende vurderingen af det fornødne særpræg, er de lovbestemte krav hverken blevet opfyldt i forbindelse med Harmoniseringsprøvelse eller Rettens bedømmelse, idet begge afgørelser bygger på formodninger. Ifølge Harmoniseringskontoret var dets konstatering om, at en chokoladepåskehare er typisk for påsken, gyldig i samtlige medlemsstater i Den Europæiske Union, og denne konstatering var uanfægtelig. Denne omstændighed har imidlertid hele tiden været bestridt, eftersom appellanten ved fremlæggelse af utallige kendsgerninger har anfægtet denne konstatering. Dette burde Harmoniseringskontoret og Retten have taget i betragtning med henblik på en korrekt opfyldelse af deres forpligtelse til at foretage en prøvelse i henhold til artikel 74, stk. 1, i forordning nr. 40/94. Retten konkluderede, at brugen af guldfarvet folie som indpakning til chokoladepåskeharer er almindelig på markedet, selv om der i dommen udelukkende henvises til tre andre varer, som er indpakket i guldfarvet folie. Et så ringe antal varer kan ikke føre til, at kendetegnet anses for »sædvanligt på markedet«.
 Den omstændighed, at Rettens konstatering om, at varemærket ikke har opnået fornødent særpræg i hele EU, er ubegrundet, understøttes af det forhold, at det omhandlede tegn er registreret som et varemærke i 15 medlemsstater i Den Europæiske Union.
 Hvad angår det andet appelanbringende vedrørende Rettens afgørelse om, at varemærket skal have opnået fornødent særpræg i hele Den Europæiske Union, er det forkert af to grunde.
 For det første har Retten ikke taget hensyn til, at fornødent særpræg ved brug udelukkende skal være opnået dér, hvor varemærket ikke har noget iboende særpræg. I de 15 medlemsstater, hvor det omhandlede varemærke har et iboende særpræg, er det derfor ikke nødvendigt at stille krav om, at der skal være opnået fornødent særpræg ved brug. Såfremt det antages, at det ved bedømmelsen af, om der foreligger fornødent særpræg, atter skal


text:
vurderes, om der foreligger fornødent særpræg i hver enkelt medlemsstat, ville de faktiske omstændigheder, der er særlige for hver medlemsstat skulle fastlægges. Eftersom Harmoniseringskontoret i henhold til forordningens artikel 74 ex officio skal foretage en vurdering af, om der foreligger fornødent særpræg, skulle Harmoniseringskontoret præcist have fastslået, om der i hver enkelt medlemsstat i Unionen forelå fornødent særpræg. Harmoniseringskontoret og Retten undlod at foretage denne vurdering.
 Rettens argumentation er desuden i strid med princippet om EF-varemærkets enhedskarakter. Ved bedømmelsen af, hvorvidt et tegn kan registreres, og navnlig i det foreliggende tilfælde, hvorvidt der foreligger fornødent særpræg, skal Den Europæiske Union anses for et fælles homogent marked. Såfremt der i forhold til en betydelig del af Den Europæiske Unions samlede befolkning er opnået et fornødent særpræg, bør dette være tilstrækkeligt til, at der kan opnås beskyttelse på hele det europæiske marked.


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Rüsselsheim (Tyskland) den 29. august 2014 — Dagmar Wedel og Rudi Wedel mod Condor Flugdienst GmbH
 (Sag C-412/14)
 (2014/C 448/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Rüsselsheim
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Dagmar Wedel og Rudi Wedel
 Sagsøgt: Condor Flugdienst GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal den usædvanlige omstændighed, der henvises til i forordningens artikel 5, stk. 3 (1), direkte vedrøre den reserverede flyvning?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende: Hvor mange tidligere flyvninger med det fly, der er tiltænkt at skulle foretage den planlagte flyvning, er relevant for bedømmelsen af, om der foreligger en usædvanlig omstændighed? Foreligger der en tidsmæssig begrænsning vedrørende hensyntagen til usædvanlige omstændigheder i relation til tidligere flyvninger? Og i bekræftende fald hvordan skal den fastlægges?
 3)
 Såfremt usædvanlige omstændigheder, der indtræffer ved tidligere flyvninger, ligeledes er relevante for en senere flyafgang, spørges: Skal de forholdsregler, som det transporterende luftfartsselskab skal træffe i medfør af forordningens artikel 5, stk. 3, kun vedrøre afværgelsen af den usædvanlige omstændighed, eller skal de også vedrøre imødegåelse af en længere forsinkelse?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46, s. 1).


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 30. maj 2016 — American Express Co. mod Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
 (Sag C-304/16)
 (2016/C 270/37)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: American Express Co.
 Sagsøgte: Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited og MasterCard Europe S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder kravet i artikel 1, stk. 5, og artikel 2, nr. 18), i forordning (EU) nr. 2015/751 (1) (herefter »IGF«), hvorefter en betalingskortordning med tre parter, der udsteder kortbaserede betalingsinstrumenter sammen med en partner under samme varemærke eller gennem en agent, anses for at være en betalingskortordning med fire parter, kun anvendelse, for så vidt som denne co-brandingpartner eller agent handler som »udsteder« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 2, stk. 2, i og 29. betragtning til IGF (nemlig når partneren eller agenten har en aftale med betaleren i medfør af hvilken, vedkommende stiller et betalingsinstrument til rådighed med henblik på at initiere og behandle betalerens kortbaserede betalingstransaktioner)?
 2)
 Hvis svaret på det første spørgsmål er »nej«, er IGF’s artikel 1, stk. 5, og artikel 2, nr. 18), da ugyldige, for så vidt som de bestemmer, at sådanne ordninger anses for at være betalingskortordninger med fire parter, på grund af:
 a)
 en manglende begrundelse i overensstemmelse med artikel 296 TEUF
 b)
 åbenbart urigtigt skøn og/eller
 c)
 tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2015/751 af 29.4.2015 om interbankgebyrer for kortbaserede betalingstransaktioner (EUT L 123, s. 1).


text:
7.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 72/19
 Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage-
 sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt. Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia
 Giulia mod Kommissionen (1).
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia Sag anlagt den 19. december 1997 af Cointra Transport
 Giulia mod Kommissionen (1). and Trade Co. Srl. mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25. (Sag T-604/97)
 (98/C 72/44)
 (Processprog: italiensk)
 Sag anlagt den 19. december 1997 af firmaet Giuseppe Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Camaur mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- der den 19. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 skaber for De Europñiske Fñllesskaber af Cointra Transport and
 Trade Co. Srl. ved advokaterne Marcello Clarich og Ales-
 (Sag T-603/97)
 sandro Giadrossi, Firenze og Trieste, og med valgt adresse
 (98/C 72/43) på sidstnñvntes kontor via XXX ottobre, 17, Trieste.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (Processprog: italiensk)
 Ð Principalt, at Kommissionens beslutning K(97) 2735
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er endelig udg. af 30. juli 1997 annulleres.
 der den 19. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af firmaet Giuseppe
 Camaur ved advokaterne Marcello Clarich og Alessandro Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som
 Giadrossi, Firenze og Trieste, og med valgt adresse på det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage-
 sidstnñvntes kontor via XXX ottobre, 17, Trieste. sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ð Principalt, at Kommissionens beslutning K(97) 2735 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 endelig udg. af 30. juli 1997 annulleres.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia
 det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage- Giulia mod Kommissionen (1).
 sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/18
 Rettens dom af 27. september 2012 — Heijmans mod Kommissionen
 (Sag T-360/06) (1)
 (Konkurrence - karteller - det nederlandske marked for asfalt - beslutning, der fastslår en tilsidesættelse af artikel 81 EF - tilregnelse af ulovlig adfærd)
 2012/C 355/35
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Heijmans NV (Rosmalen, Nederlandene) (først ved advokaterne M. Smeets og A. Van den Oord, derefter ved advokat M. Smeets)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Bouquet og A. Nijenhuis, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne F. Wijckmans, F. Tuytschaever og L. Gyselen, derefter ved A. Bouquet, A. Nijenhuis og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne F. Wijckmans og F. Tuytschaever)
 Sagens genstand
 Principalt en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38.456 — Asfalt (Nederlandene)), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, og subsidiært en påstand om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt i den pågældende beslutning.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Heijmans NV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 20 af 27.1.2007.


text:
C 264/30 DA Den Europæiske Unions Tidende 1.11.2003
 Sag anlagt den 4. august 2003 af Focus Magazin Verlag Det i indsigelsessagen Det tyske varemærke »FOCUS«
 GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre påberåbte varemærke (nr. 395 46 204) for varer og
 Marked (Varemærker og Design) eller tegn: tjenestydelser i klasse 9, 16, 35,
 36, 37, 38, 41 og 42.
 (Sag T-274/03) Indsigelsesafdelingens Indsigelsen forkastes.
 afgørelse:
 (2003/C 264/52)
 Appelkammerets afgø- Sagsøgerens klage afvises.
 relse:
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk) Søgsmålsgrunde: — Tilstrækkelig bevisførelse for
 sagsøgerens ældre ret i indsi-
 gelsessagen
 — Tilsidesættelse af sagsøge-
 rens ret til kontradiktion
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den
 4. august 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i — Tilsidesættelse af sagsøge-
 det Indre Marked (Varemærker og Design) af Focus Magazin rens ret til en retfærdig retter-
 Verlag GmbH, München (Tyskland), ved Rechtsanwalt gang
 U. Gürtler. Den anden part i sagen for appelkammeret var
 France Telecom S.A., Paris. — Tilsidesættelse af artikel 42 i
 forordning (EF) nr. 40/
 94 (1)og af regel 20, stk. 3,
 i forordning (EF) nr. 2868/
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: 95 (2).
 — Harmoniseringskontorets indsigelsesafgørelse nr. 1956/
 2001 af 2. august 2001 i indsigelsessag nr. B 260576 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 annulleres. ker (EFT L 11, 1994 s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om
 gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94
 — Afgørelse truffet den 30. april 2003 af Fjerde Appelkam- om EF-varemærker (EFT 303, s. 1).
 mer ved Harmoniseringskontoret i sag R 849/2001-4
 annulleres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at træffe afgørelse i
 indsigelsessag nr. B. 260576 i henhold til Rettens retsop-
 fattelse.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Sag anlagt den 23. juli 2003 af Dionisia Elefteriadi mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-277/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2003/C 264/53)
 Ansøger om EF-vare- France Telecom S.A.
 mærket:
 (Processprog: græsk)
 EF-varemærket, der Ordmærket »Focus One« for varer
 søges registreret: og tjenesteydelser i klasse 9, 35,
 38 og 42 — ansøgning
 nr. 984 484.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren. den 23. juli 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 gelsessagen påberåbte Europæiske Fællesskaber af Dionisia Elefteriadi ved advokat
 varemærke eller tegn: Timotheos Sigalas.
 ---pagebreak--- 1.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 264/31
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 8. august 2003 af Van Mannekus & Co. B.V.
 mod Rådet for Den Europæiske Union
 — Annullation eller forandring af den anfægtede afgørelse (Sag T-278/03)
 nr. E(2003) 738 endelig udg. af 25. marts 2003 fra EF-
 Kommissionen om »tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalt (2003/C 264/54)
 løn til Dionisia Vlachakis, tidligere hjælpeansat«, således
 at afgørelsens artikel 1, stk. 2, slettes, og sagsøgeren ikke
 tilpligtes at betale sagsøgte nogen af de deri angivne tillæg (Processprog: tysk)
 til hovedbeløbet, og navnlig ikke tilpligtes at betale
 morarenter og tillæg, der samlet pr.


text:
23. juli 2003 udgør
 2 847,32 EUR, hvilket beløb i henhold til den anfægtede
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 afgørelses artikel 1 udgøres af 1 344,04 EUR for tidsrum-
 den 8. august 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 met indtil den 10. april 2001, 1 023,88 EUR for tidsrum-
 Union af Van Mannekus & Co. B.V., Schiedam (Nederlandene),
 met indtil den 11. april 2001 til den 31. december 2002,
 ved Rechtsanwalt H. Bleier.
 479,40 EUR for tidsrummet fra 1. januar 2003 til 23. juli
 2003 (204 dage med 2,35 pr. dag = 479,40 EUR).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Subsidiært annulleres eller forandres den anfægtede afgø- — Rådets forordning (EF) nr. 985/2003 af 5. juni 2003 om
 relse af 25. marts 2003 E(2003) 738 endelig udg. fra EF- ændring af de antidumpingforanstaltninger, der indførtes
 Kommissionen og tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalt løn ved forordning (EF) nr. 1334/1999 vedrørende importen
 til Dionisia Vlachakis, tidligere hjælpeansat, således at af magnesiumoxid med oprindelse i Folkerepublikken
 artikel 1, stk. 2, første led, ophæves, og sagsøgeren ikke Kina (1) annulleres.
 tilpligtes at betale sagsøgte den krævede forhøjelse på
 1 344,03 EUR. — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 samtlige sagens omkostninger.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med den anfægtede forordning har Rådet, på grundlag af en
 delvis interimsundersøgelse, ændret arten af antidumpingtol-
 den på indførslerne af magnesiumoxid med oprindelse i
 Folkerepublikken Kina. Sagsøgeren har som importør deltaget
 i den undersøgelse, der gik forud for den anfægtede forordning.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren gør gældende, at forordningen er i strid med
 materiel fællesskabsret, da Rådets forordning (EF) nr. 384/
 96 (2) i væsentligt omfang er blevet anvendt urigtigt.
 Ved den anfægtede afgørelse tilpligtes sagsøgeren at tilbagebe- Sagsøgeren har anført, at det var udtryk for et fejlskøn, at der
 tale sagsøgte 13 182,18 EUR for løn, som fejlagtigt var overhovedet ex officio blev indledt en delvis undersøgelse. De
 udbetalt hende efter ophøret af hendes kontrakt med Kommis- grunde, der angives i Kommissionens meddelelse, berettiger i
 sionen med tillæg af morarenter. Sagsøgeren anfægter den del hvert fald ikke nogen undersøgelse. Kommissionen har hævdet,
 af afgørelsen, som vedrører morarenterne. Sagsøgeren hævder, at den manglende differentiering mellem salg til forretnings-
 at hun uberettiget tilpligtes at betale renter, idet hun er ude af mæssigt forbundne parter og ikke-forretningsmæssigt for-
 stand til at betale det skyldige beløb på grund af hendes al- bundne parter eller mellem første salg og successive salg »kan
 vorlige økonomiske problemer samt hendes families helbreds- føre til håndhævelsesproblemer«. Dette er imidlertid ikke
 problemer, grunde som udgør force majeure. Sagsøgeren korrekt. Ved håndhævelsen af retsforskrifterne kunne der
 hævder desuden, at hun ikke blev opfordret til at fremsætte overhovedet ikke længere opstå problemer.
 sine bemærkninger inden den anfægtede afgørelses vedtagelse.
 Hun hævder endelig, at hun under alle omstændigheder ikke
 kan tilpligtes at betale renter for tidsrummet indtil den 10. april Endvidere afviger begrundelsen for den anfægtede forordning
 2001, eftersom Kommissionen stiltiende har afstået fra at


text:
fra den begrundelse, der blev givet i meddelelsen om indlednin-
 gen af den delvise interimsundersøgelse. Dette er enten udtryk
 kræve renter for denne periode.
 for en formel begrundelsesmangel, der er ikke materielt nogen
 tilstrækkelig grund til at ændre toldens art. Det er ifølge
 sagsøgeren udtryk for et fejlskøn, at der i den anfægtede
 forordning differentieres mellem en forbundet og en ikke-
 forbundet handelskæde, henholdsvis mellem direkte salg og
 indirekte salg til Fællesskabet.


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/37
 Rettens dom af 10. september 2015 — Laverana mod KHIM (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)
 (Sag T-608/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærket ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 354/44)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Tyskland) (ved advokaterne J. Wachinger, M. Zöbisch og D. Chatterjee)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka og D. Botis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. juni 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 121/2014-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Laverana GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 361 af 13.10.2014.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Münster (Tyskland) den 1. august 2011 — straffesag mod Thomas Karl-Heinz Kerkhoff
 (Sag C-408/11)
 2011/C 311/34
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Münster
 Hovedsagens parter
 Thomas Karl-Heinz Kerkhoff
 Staatsanwaltschaft Münster
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 11, stk. 4, i direktiv 2006/126/EF (1) fortolkes således, at en medlemsstat er berettiget til på varig vis ikke at anerkende et kørekort udstedt af en anden medlemsstat, såfremt vedkommendes førerret tidligere er blevet inddraget på den førstnævnte medlemsstats område, uden er der er blevet fastsat en særlig frist, indtil ny førerret kan meddeles, eller såfremt en sådan frist i mellemtiden er udløbet?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20.12.2006 om kørekort (omarbejdning) (EUT L 403, s. 18).


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/12
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 22. juni 2017 — Wolfram Bechtel og Marie-Laure Bechtel mod Finanzamt Offenburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)
 (Sag C-20/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - indtægter fra en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten - fritagelsesmetode med progressionsforbehold i bopælsmedlemsstaten - bidrag til pensions- og sygeforsikring, der indeholdes i indtægter fra en anden medlemsstat end bopælsmedlemsstaten - fradrag for disse bidrag - betingelse om, at der ikke må være direkte økonomisk forbindelse med skattefrie indtægter))
 (2017/C 277/15)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Wolfram Bechtel og Marie-Laure Bechtel
 Sagsøgt: Finanzamt Offenburg
 Konklusion
 Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en skattepligtig person, der er bosiddende i denne medlemsstat, og som arbejder for den offentlige administration i en anden medlemsstat, ikke kan nedsætte beregningsgrundlaget for indkomstskatten i sin bopælsmedlemsstat med bidrag til pensions- og sygeforsikring, der indeholdes i arbejdslønnen i beskæftigelsesmedlemsstaten, men godt kan nedsætte beregningsgrundlaget med tilsvarende bidrag til socialsikringen i bopælsmedlemsstaten, når arbejdslønnen i henhold til aftalen til undgåelse af dobbeltbeskatning, der er indgået mellem de to medlemsstater, ikke må beskattes i arbejdstagerens bopælsmedlemsstat og blot forhøjer den skatteprocent, der finder anvendelse på yderligere indtægter.
 (1) EUT C 118 af 4.4.2016.


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) (Det Forenede Kongerige) den 28. oktober 2009 — Generics (UK) Ltd mod Synaptech Inc
 (Sag C-427/09)
 2010/C 11/29
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Generics (UK) Ltd
 Sagsøgt: Synaptech Inc
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Med henblik på artikel 13, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 (1) er den »første tilladelse til markedsføring i Fællesskabet« da den første tilladelse til markedsføring i Fællesskabet, som blev udstedt i overensstemmelse med Rådets direktiv 65/65/EØF (2) (nu erstattet af direktiv 2001/83/EF (3)), eller er det tilstrækkeligt med enhver tilladelse, der gør det muligt at markedsføre i Fællesskabet eller EØS?
 2)
 Hvis med henblik på artikel 13, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 den »første tilladelse til markedsføring i Fællesskabet« skal være blevet udstedt i overensstemmelse med direktiv 65/65/EØF (nu erstattet af direktiv 2001/83/EF), skal en tilladelse, som blev udstedt i 1963 i Østrig i overensstemmelse med den nationale lovgivning, der var i kraft på dette tidspunkt (og som ikke opfyldte kravene i direktiv 65/65/EØF), som aldrig blev ændret til at være i overensstemmelse med direktiv 65/65/EØF, og som blev endelig tilbagekaldt i 2001, da behandles som en tilladelse, der er udstedt i overensstemmelse med direktiv 65/65/EØF med henblik herpå?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18.6.1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler, EFT L 182, s. 1.
 (2) Rådets direktiv 65/65/EØF af 26.1.1965 om tilnærmelse af lovgivning om medicinske specialiteter, EFT 1965-1966, s. 17.
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler, EFT L 311, s. 67.


text:
8.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 6/5
 s. 25), har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́- dommerne J.L. Murray og R. Schintgen; generaladvokat:
 guez Iglesias, afdelingsformændene P.J.G. Kapteyn og G. Hirsch P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 (refererende dommer) samt dommerne J.C. Moitinho de Almei- Holstein, den 5. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 da, C. Gulmann, J.L. Murray, L. Sevón, M. Wathelet og lyder således:
 R. Schintgen; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær:
 R. Grass, den 5. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion 1) Artikel 11, stk. 4, i Rådets andet direktiv 67/228/EØF af
 lyder således: 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgifts-
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. systems struktur og de nærmere regler for dets anvendelse tillod
 medlemsstaterne at vedtage eller at opretholde, og artikel 17, stk.
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. 6, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg-
 (1) EFT C 295 af 27.9.1997.
 ningsgrundlag, tillader dem at opretholde generelle undtagelser
 til fradragsretten for moms, der er betalt ved køb af biler,
 der anvendes af den afgiftspligtige person til afgiftspligtige
 transaktioner, selv om
 — bilerne udgjorde driftsmidler, der var uundværlige for udøvel-
 sen af den afgiftspligtige persons virksomhed, eller
 DOMSTOLENS DOM
 — bilerne ikke i noget tilfælde kunne anvendes af den afgiftsplig-
 (Sjette Afdeling) tige person til privat brug.
 2) Artikel 17, stk. 6, i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes
 af 5. oktober 1999 således, at medlemsstaterne kan opretholde de undtagelser til
 fradragsretten for moms, som er omhandlet i bestemmelsens
 i sag C-305/97, Royscot Leasing Ltd og Royscot Industrial andet afsnit, selv om Rådet ikke inden udløbet af den i første
 Leasing Ltd, Allied Domecq plc og T.C. Harrison Group afsnit fastsatte frist har fastsat regler om de udgifter, der ikke
 Ltd mod Commissioners of Customs & Excise i [anmod- giver ret til fradrag i merværdiafgiften.
 ning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (Eng-
 land & Wales)] (1)
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 (»Moms — andet direktivs artikel 11, stk. 1 og 4 — sjette
 direktivs artikel 17, stk. 2 og 6 — fradragsret — undtagelser
 i henhold til nationale regler vedtaget før sjette direktiv«)
 (2000/C 6/09)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: engelsk)
 (Sjette Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) af 5. oktober 1999
 I sag C-305/97, angående en anmodning, som Court of Appeal i sag C-327/97 P, Christos Apostolidis m.fl. mod Kommis-
 (England & Wales) (Det Forenede Kongerige) i medfør af sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Royscot (»Appel — vederlag — justeringskoefficient — opfyldelse af
 Leasing Ltd og Royscot Industrial Leasing Ltd, Allied Domecq en dom fra Retten«)
 plc og T.C. Harrison Group Ltd mod Commissioners of
 Customs & Excise, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af artikel