text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/39
 Sag anlagt den 30. januar 2009 — Al Barakaat International Foundation mod Kommissionen
 (Sag T-45/09)
 2009/C 153/77
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Al Barakaat International Foundation (Spånga, Sverige) (ved advokaterne L. Silbersky og T. Olsson)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1190/2008 annulleres, for så vidt som den vedrører Al Barakaat International Foundation.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger med et beløb, hvis størrelse vil blive angivet senere.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 1190/2008 af 28. november 2008 om 101. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban (1), hvorefter sagsøgeren fortsat er opført på listen over personer og enheder hvis midler og økonomiske ressourcer er indefrosne i henhold til forordning nr. 881/2002 (2). Forordning nr. 1190/2008 blev vedtaget efter EF-Domstolens dom af 3. september 2008 i de forenede sager C-402/05 P og C-415/05 P, Kadi og Al Barakaat International Foundation mod Rådet og Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvorved den tidligere liste, der indeholdt sagsøgerens navn, blev annulleret.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort følgende gældende:
 Kommissionen har overskredet sine beføjelser, eftersom forpligtelsen til at afhjælpe mangler i den administrative procedure ikke berettiger Kommissionen til at ændre eller supplere listen.
 Tilsidesættelse af begrundelsespligten, princippet om påpasselighed, retten til forsvar og adgangen til effektive retsmidler, idet der i begrundelsen for sagsøgerens fortsatte optagelse på listen ikke er angivet præcise oplysninger til støtte for den påståede forbindelse mellem sagsøgeren og Al-Qaida, Usama Bin Laden og Taliban.
 Tilsidesættelse af forbuddet mod at give love tilbagevirkende kraft, idet optagelsen af sagsøgeren på listen er baseret på hændelser, der fandt sted for 10 år siden.
 Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet de foranstaltninger om indefrysning, som foreskrives i de omtvistede forordninger, udgør et uforholdsmæssigt og uantageligt indgreb i selve kernen af den grundlæggende ret til respekt for ejendomsretten.
 (1) EUT L 322, s. 25.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27.5.2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EFT L 139, s. 9).


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/38
 Rettens kendelse af 2. juni 2016 — Rabbit mod EUIPO — DMG Media (rabbit)
 (Sag T-4/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2016/C 305/52)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Rabbit, Inc. (Redwood City, Californien, De Forenede Stater) (ved barrister M. Engelman og solicitor J. Stephenson)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO: DMG Media Ltd (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. oktober 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2133/2014-2) vedrørende en indsigelsessag mellem DMG Media Ltd og Rabbit, Inc.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Rabbit, Inc. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 156 af 2.5.2016.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/32
 Sag anlagt den 31. december 2009 — In ‘t Veld mod Rådet
 (Sag T-529/09)
 2010/C 80/54
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sophie in ‘t Veld (Bruxelles, Belgien) (ved lawyers O. Brouwer og J. Blockx)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets beslutning om ikke at give fuld aktindsigt i dokument 11897/09 annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger, herunder enhver intervenients sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål påstår sagsøgeren annullation af Rådets beslutning af 8. september 2009 vedrørende afslag på sagsøgerens anmodning, indgivet i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 (1), om fuld aktindsigt i dokument 11897/09, der er en udtalelse fra Rådets Juridiske Tjeneste om retsgrundlaget for »Henstilling fra Kommissionen til Rådet om bemyndigelse til at indlede forhandlinger mellem Den Europæiske Union og Amerikas Forenede Stater om at give det amerikanske finansministerium oplysninger om finansielle transaktioner for at forebygge og bekæmpe terrorisme og finansiering af terrorisme«. Rådet har givet sagsøgeren adgang til en revideret udgave af dokument 11897/09 og har udeladt de dele, som efter sagsøgerens opfattelse ville gøre det muligt at gøre sig bekendt med substansen i Den Juridiske Tjenestes analyse.
 Sagsøgeren gør gældende, at den omtvistede beslutning skal annulleres, idet den er i strid med bestemmelserne om aktindsigt i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 Sagsøgeren påstår for det første, at den omtvistede beslutning fejlagtigt er baseret på artikel 4, stk. 1, litra a), tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (beskyttelse af internationale forbindelser), idet Rådet ikke har godtgjort, hvorledes den fulde offentliggørelse af dokument 11897/09 ville være til skade for beskyttelsen af offentlighedens interesser med hensyn til beskyttelsen af Den Europæiske Unions internationale forbindelser.
 Sagsøgeren påstår for det andet, at den omtvistede beslutning ligeledes er baseret på en fejlagtig fortolkning af artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (beskyttelse af juridisk rådgivning), idet denne undtagelse ikke finder anvendelse på dokument 11897/09, da dets fulde offentliggørelse ikke ville være til skade for beskyttelsen af retslige procedurer og juridisk rådgivning, og da der er en mere tungtvejende offentlig interesse i at gøre dokument 11897/09 fuldstændig tilgængeligt for offentligheden.
 Såfremt Domstolen finder, at de nævnte undtagelser finder anvendelse på dokument 11897/09, gør sagsøgeren subsidiært gældende, at Rådet fejlagtigt anvendte artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1049/2001, for så vidt som Rådet fjernede mere information fra dokument 11897/09, end hvad der var strengt nødvendigt.
 Sagsøgeren gør sluttelig gældende, at Rådet har tilsidesat sin forpligtelse til at begrunde den anfægtede beslutning.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/16
 Appel iværksat den 5. februar 2016 af Navarra de Servicios y Tecnologías, S.A. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 26. november 2015 i sag T-487/13, Navarra de Servicios y Tecnologías mod Kommissionen
 (Sag C-68/16 P)
 (2016/C 118/19)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Navarra de Servicios y Tecnologías, S.A. (ved abogados J.L. Buendía Sierra og A. Lamadrid de Pablo)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og SES Astra
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Retten den 26. november 2015 ophæves.
 —
 Der træffes endelig afgørelse om annullationssøgsmålet, og Kommissionens afgørelse af 19. juni 2013 (1) annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Ved den appellerede dom tiltrådtes Kommissionens afgørelse om statsstøtte vedrørende en række foranstaltninger, som de offentlige spanske myndigheder havde truffet med henblik på at sikre, at det jordsendte digitale tv-signal (TDT) nåede ud til fjerntliggende områder på territoriet, hvor kun 2,5 % af befolkningen bor. Afgørelsen anerkendte, at markedet ud fra et materielt synspunkt ikke ville tilbyde denne tjenesteydelse uden et offentligt indgreb. På trodt heraf bestred afgørelsen, at det var en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, idet det anførtes, at tjenesteydelsen ud fra et formelt synspunkt ikke var »klart« defineret og overdraget af de offentlige myndigheder. Det anførtes ligeledes, at myndighederne under alle omstændigheder ikke ville være bemyndiget til at vælge en bestemt teknologi, når en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse skulle tilrettelægges.
 Det første og eneste appelanbringende: retlige fejl ved fortolkningen af artikel 14, 106, stk. 2, og artikel 107, stk. 1, i protokol nr. 26 TEUF om tjenesteydelser af almen interesse og i protokol nr. 29 TEUF om offentlig radio- og tv-virksomhed i Medlemsstaterne
 Ved appellen gøres det navnlig gældende, at den appellerede dom er behæftet med fejl i følgende tilfælde:
 —
 Ved klart at tilsidesætte grænsen for »åbenbar fejl« ved undersøgelsen af de offentlige myndigheders forskellige retsakter om definition og overdragelse af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse.
 —
 Ved uberettiget at begrænse medlemsstaternes »vide skønsmargen«, som gælder for såvel definitionen som for »tilrettelæggelsen« af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse, og som derfor omfatter valget af metoden til levering af tjenesteydelsen af almen økonomisk interesse og valget af en bestemt teknologi, uanset om de er indeholdt i en definerende retsakt eller en særskilt retsakt.
 —
 Ved analysen af gældende spansk ret.
 —
 Ved ikke at finde, at »definitionen« af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse og »pålæggelsen af ansvaret« for en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse på en eller flere virksomheder kan ske samlet i forskellige retsakter.
 —
 Ved ikke at finde, at »definitionen« af en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse og »pålæggelsen af ansvaret« ikke kræver, at der anvendes en formel eller et konkret udtryk, men derimod en materiel og funktionel analyse.
 —
 Ved at nægte, at protokol nr. 29 om radio- og tv-virksomhed i TEUF og TEU finder anvendelse.
 (1) Kommissionens afgørelse 2014/489/EU af 19.6.2013 om statsstøtte SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10,


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/27
 Sagsùgeren mener, at den ordning, således som den frem- Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 går af gñldende lovgivning, direkte eller indirekte, aktuelt
 eller potentielt kan hindre fñllesskabshandelen med mine-
 ralolieprodukter. I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, er et direk-
 tiv med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver
 medlemsstat, som det rettes til. I henhold til EF-traktatens
 Kommissionen hñvder endvidere, at Den Hellenske Repu- artikel 5, stk. 1, skal medlemsstaterne trñffe alle alminde-
 blik ikke kan henholde sig til, at ordningen er begrundet lige eller sñrlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre
 efter EF-traktatens artikel 36. En medlemsstat kan kun opfyldelsen af de forpligtelser, som fùlger af denne traktat,
 stùtte sig på artikel 36 med henblik på at begrunde en for- eller af retsakter fra Fñllesskabets institutioner. Disse for-
 anstaltning, der har samme virkning som en kvantitativ skrifter forpligter medlemsstaterne til at indrette deres lov-
 indfùrselsrestriktion, såfremt det med foranstaltningen til- givning i overensstemmelse med Fñllesskabets direktiver
 sigtede mål ikke kan nås med midler, der i mindre grad inden for de i direktiverne foreskrevne frister. En medlems-
 påvirker den fri samhandel. Kommissionen mener, at det stat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, administrativ
 formål med ordningen, som de grñske myndigheder tilsig- praksis eller forhold i sin interne retsorden som begrun-
 ter, nemlig at sikre mineralolieforsyningen, kan nås ved delse for ikke at efterkomme de forpligtelser, der fùlger af
 foranstaltninger, der i mindre grad påvirker den fri sam- Fñllesskabets direktiver. Det er uden for al tvivl, at Den
 handel. Hellenske Republik ikke har truffet nogen foranstaltninger
 for at efterkomme direktiv 94/47/EF. Fristen udlùb i hen-
 hold til direktivets artikel 12 den 29. april 1997, uden at
 Kommissionen mener derfor, at den anfñgtede grñske lov- Den Hellenske Republik har udstedt de love eller admini-
 givning udgùr en foranstaltning med tilsvarende virkning strative bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 som en kvantitativ restriktion i strid med traktatens komme direktivet, og uden at den har meddelt disse
 artikel 30, og at foranstaltningen ikke kan anses for at bestemmelser til Kommissionen.
 vñre begrundet i nogen af de hensyn, der er angivet i trak-
 tatens artikel 36, og navnlig ikke hensynet til sikringen af
 (1) EFT L 280 af 29.10.1994, s. 83.
 forsyningen.
 Slettelse af sag C-199/97 (1)
 Sag anlagt den 10. november 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik (98/C 397/48)
 (Sag C-401/98)
 (98/C 397/47) Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-199/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Royal
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Court of Jersey), Emidio Marco Rios mod His Excellency
 10. november 1998 anlagt sag mod Den Hellenske Repu- the Lieutenant Governor of Jersey, skal slettes af registe-
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved ret.
 Maria Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjene-
 ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercen-


text:
tret, Kirchberg.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Slettelse af sag C-80/98 (1)
 Ð Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og (98/C 397/49)
 Rådets direktiv 94/47/EF (1) af 26. oktober 1994 om
 beskyttelse af kùber i forbindelse med visse aspekter
 ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på time- Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 share-basis, idet den ikke inden for den fastsatte frist Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-80/
 har udstedt de love eller administrative bestemmelser, 98 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Sù- og Han-
 der er nùdvendige for at efterkomme dette direktiv, delsretten), 3Com Corporation mod Bluecom Danmark
 henholdsvis ikke har tilstillet Kommissionen meddelel- A/S og KISS Nordic A/S, skal slettes af registeret.
 ser om sådanne bestemmelser.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 Ð Den Hellenske Republik tilpligtes at bñre sagens
 omkostninger.


text:
19.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/7
 DOMSTOLENS DOM
 af 25. marts 2013
 i sag E-10/12
 Yngvi Harðarson mod Askar Capital hf.
 (Direktiv 91/533/EØF — pligt til at underrette arbejdstageren — ændringer af en skriftlig arbejdskontrakt — virkningen af manglende underretning om ændringer)
 2013/C 270/05
 I sag E-10/12, Yngvi Harðarson mod Askar Capital hf., hvori Héraðsdómur Reykjavíkur har (Reykjaviks herredsret) anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke Rådets direktiv 91/533/EØF af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet, har Domstolen sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher, refererende dommer Per Christiansen og dommer Páll Hreinsson afsagt dom den 25. marts 2013, hvori konklusionen er følgende:
 Rådets direktiv 91/533/EØF af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet skal fortolkes således, at det ikke kræves, at erstatningen til en arbejdstager skal vurderes på grundlag af en skriftlig arbejdskontrakt, hvis arbejdstageren ikke har fået udleveret en skriftligt meddelelse om permanente eller midlertidige ændringer, som måtte være foretaget i væsentlige punkter i arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet mellem parterne, inden for de frister, som er fastsat i direktivets artikel 5. Dette gælder også i tilfælde af konkursbehandling eller en tilsvarende spaltning af et selskab med begrænset hæftelse.


text:
C 26/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 Sagsùgeren gùr gñldende, at sagsùgte ved den omtvistede Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 procedure har givet afkald på sit skùn i henhold til ved-
 tñgtens artikel 31, stk. 2. Endvidere indebñrer den for-
 tolkning, som sagsùgte anlñgger af vedtñgtens artikel 31, Ð Afgùrelsen fra udvñlgelseskomiteÂen for den interne
 at dennes stk. 2 aldrig vil kunne blive bragt i anvendelse. udvñlgelsesprùve KOM/T/A/97 om ikke at imùde-
 komme sagsùgerens ansùgning annulleres.
 De valgte kriterier er ikke alene langt mere restriktive end
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 dem, der er fastlagt i vedtñgten og i gennemfùrelsesbe-
 stemmelserne hertil, men forfùlger også en anden målsñt-
 ning end den, fñllesskabslovgiver har villet fremme, nem-
 lig en valorisering af en erfaring, der ved ansñttelsen af en Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 tjenestemand er sñrlig relevant for institutionen.
 Sagsùgeren, der er tjenestemand i lùnklasse B med univer-
 sitetsuddannelse, anfñgter afgùrelsen fra udvñlgelsesko-
 Forholdet er endvidere det, at det udvalg, der har ansvaret miteÂen for udvñlgesesprùve KOM/T/A/97 om ikke at give
 for indplaceringer, besluttede i sagsùgerens tilfñlde at ham adgang til prùverne under henvisning til, at han ikke
 anvende de nye gennemfùrelsesbestemmelser af 7. februar opfyldte betingelserne i meddelelsen om udvñlgelsesprù-
 1996, mens andre personer, der havde bestået den samme ven, hvorefter ansùgerne skulle vñre ansat i en af lùnklas-
 udvñlgelsesprùve som sagsùgeren, blev omfattet af de tid- serne A 8-A 4 på tidspunktet for indgivelse af ansùgnin-
 ligere og meget mindre restriktive bestemmelser, hvorfor gerne.
 sagsùgeren er blevet udsat for forskelsbehandling.
 Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande fremfùrt fùl-
 gende anbringender:
 Når henses til de i meddelelsen om udvñlgelsesprùven fast-
 satte krav og den sñrlige karakter af den stilling, sagsùge-
 ren er blevet indplaceret i, må det endvidere antages, at
 administrationen har gjort sig skyldig i en fejlvurdering Ð Tilsidesñttelse af vedtñgtens artikel 27 og 28, af prin-
 ved at indplacere sagsùgeren i den laveste lùnklasse. cippet om ligebehandling, samt af tjenestemñnds ret til
 at deltage i procedurer med henblik på oprettelse af en
 reserveliste af sekretñrer/ekspeditionssekretñrer. Sag-
 sùgeren anfùrer herved, at en procedure med henblik
 Endelig er den anfñgtede afgùrelse behñftet med en man- på besñttelse af stillinger, som er bekendtgjort ved en
 gel i form af en fuldstñndigt manglende begrundelse, idet meddelelse om intern udvñlgelsesprùve, kun kan
 ansñttelsesmyndigheden stiltiende har afvist sagsùgerens vedrùre ansñttelse af personer, som opfylder de hùjeste
 klage. krav til kvalifikationer, indsats og integritet, uanset
 deres vedtñgtsmñssige stilling på et givet tidspunkt
 inden for Fñllesskabets personaleoversigt. Vedtñgtens
 artikel 28 angiver udtùmmende de grunde, der udeluk-
 ker ansñttelse af tjenestemñnd. Desuden indebñrer
 kriteriet om udelukkelse, som er baseret på ansùgernes
 stilling, i tilfñlde af lige eller af hùjere kvalifikationer,
 en tilsidesñttelse af princippet om ligebehandling.
 Sag anlagt den 20. november 1997 af Manuel TomaÂs Car-
 rasco Benítez mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber Ð Der foreligger et åbenbart fejlskùn og en tilsidesñttelse
 af vedtñgtens artikel 5, idet ingen vedtñgtsbestem-
 (Sag T-294/97) melse tillader en fñllesskabsinstitution at forbeholde
 en tjenestemandskategori retten til besñttelse af


text:
stillin-
 (98/C 26/15) ger eller til at begrñnse ansñttelse til visse stillinger
 alene til midlertidigt ansatte, som allerede besñtter
 den ledige stilling eller en stilling i samme lùnklasse,
 når den ansùger, hvis ansùgning afslås, besidder den
 (Processprog: fransk)
 for stillingen krñvede erfaring og de herfor nùdvendige
 kvalifikationsbeviser.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 20. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen Ð Tilsidesñttelse af vedtñgtens artikel 25, for så vidt
 for De Europñiske Fñllesskaber af Manuel TomaÂs Carras- som den anfñgtede afgùrelse ikke opfylder begrundel-
 co Benítez, London, ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, sespligten.
 Thierry Demaseure, Ariane Tornel og FrancËoise Parmen-
 tier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.


text:
C 35/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.2.2004
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I 4) Begæringen om foreløbige forholdsregler i sag T-125/03 R
 FØRSTE INSTANS tages ikke til følge.
 5) Kommissionens erklæring om, at den ikke vil tillade tredjemænd
 den 30. oktober 2003 adgang til serie B dokumenter, indtil der er truffet afgørelse i
 hovedsagen i sag T-253/03, tages til efterretning.
 i de forenede sager T-125/03 R og T-253/03 R, Akzo 6) I sag T-253/03 R udsættes gennemførelsen af artikel 2 i
 Nobel Chemicals Ltd. og Akcros Chemicals Ltd. mod Kommissionens beslutning af 8. maj 2003 angående en
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber påstand om advokatprivilegium (COMP/E-1/38.589), indtil
 Retten har truffet afgørelse i hovedsagen.
 (Sag om foreløbige forholdsregler — konkurrence — Kom-
 missionens undersøgelsesbeføjelser — beskyttelse af fortro- 7) Den forseglede konvolut indeholdende serie A dokumenter
 lighedsforholdet — korrespondance mellem advokater og opbevares på Rettens Justitskontor, indtil Retten har truffet
 klienter — begrænsninger) afgørelse i hovedsagen.
 8) Begæringen om foreløbige forholdsregler i sag T-253/03 R
 (2004/C 35/15) tages i øvrigt ikke til følge.
 9) Afgørelsen om sagsomkostningerne i sag T-125/03 og sag
 (Processprog: engelsk) T-253/03 udsættes.
 I de forenede sager T-125/03 R og R- 253/03 R, Akzo Nobel
 Chemicals Ltd, London (Det Forenede Kongerige, og Akcros
 Chemicals Ltd, Surrey (Det Forenede Kongerige), ved avocats
 C. Swaack og M. Mollica, mod Kommissionen for De Europæi- KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 ske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Wainwright og C. Ingen- FØRSTE INSTANS
 Housz), for det første angående en påstand om dels at
 gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 10. februar den 7. november 2003
 2003 om ændring af beslutning af 30. januar 2003, hvori
 Akzo Nobel Chemicals Ltd., Akcros Chemicals Ltd. og Ackros
 Chemicals og deres datterselskaber pålægges at underkaste sig i sag T-198/03, Bank Austria Creditanstalt AG mod
 kontrolundersøgelser bestemt i medfør af artikel 14, stk. 3, i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning
 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel [81] og (Sag om foreløbige forholdsregler — formaliteten — konkur-
 [82] (EFT 1959-1962, s 81), udsættes, dels at der fastsættes rence — offentliggørelse af en beslutning om at pålægge en
 andre foreløbige forholdsregler til beskyttelse af sagsøgernes bøde — hastende karakter — foreligger ikke)
 interesser (sag T-125/03 R), og for det andet angående
 en påstand om dels at gennemførelsen af Kommissionens
 beslutning af 8. maj 2003 om afvisning af anmodningen om, (2004/C 35/16)
 at fem dokumenter, som blev kopieret under en kontrolunder-
 søgelse, skulle omfattes af fortrolighedsforholdet, suspenderes, (Processprog: tysk)
 dels at der fastsættes andre foreløbige forholdsregler til beskyt-
 telse af sagsøgernes interesser (sag T-253/03 R), har Rettens
 præsident den 30. oktober 2003 afsagt kendelse, hvis konklu-
 sion lyder således: I sag T-198/03, Bank Austria Creditanstalt AG, Wien (Østrig)
 ved avocats C. Zschocke og J. Beninca, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: S. Rating),
 1) Sagerne T-125/03 R og T-253/03 R forenes med henblik på angående en påstand om udsættelse af gennemførelsen af
 nærværende kendelse. Kommissionens høringskonsulents beslutning af


text:
5. maj 2003
 om at offentliggøre den ikke-fortrolige udgave af Kommissio-
 2) Council of the Bars and Law Societies of the European Union, nens beslutning af 11. juni 2002 i sag COMP/36.571/D-1 —
 Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten og østrigske banker (»Club Lombard«), har Rettens præsident den
 European Company Lawyers Association tillades at intervenere 7. november 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 i sagerne T-125/03 R og T-253/03 R. således:
 3) Under behandlingen af sagen om foreløbige forholdsregler tages 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 sagsøgernes begæring om fortrolig behandling at visse elementer
 i procesdokumenterne i sagerne T-125/03 R og T-253/03 R, 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 som der henvises til i Justitskontorets skrivelse af 16. september
 2003 til sagsøgerne, til følge.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/29
 Sag anlagt den 6. juni 2012 — EGL m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-251/12)
 2012/C 227/50
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: EGL, Inc. (Houston, De Forenede Stater), CEVA Freight (UK) Ltd (Ashby de la Zouch, Det Forenede Kongerige) og CEVA Freight Shanghai Ltd (Shanghai, Kina) (ved M. Brealey, QC, (Queen’s Counsel), barrister S. Love samt solicitors M. Pullen, D. Gillespie og R. Fawcett-Feuillette)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1 i Kommissionens afgørelse K(2012) 1959 endelig af 28. marts 2012 i sag COMP/39.462 — Godsbefordring, om procedurer i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 annulleres, for så vidt som sagsøgerne deri anses for at have deltaget i to overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF, nærmere bestemt den såkaldte nye eksportordning (»New Export System«, »NES«) og ordningen med en valuta justeringsfaktor (»Currency Adjustment Factor«, »CAF«).
 —
 Artikel 2 i Kommissionens afgørelse K(2012) 1959 endelig af 28. marts 2012 annulleres, for så vidt som sagsøgerne derved pålægges bøder; subsidiært nedsættes bøderne.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført fire anbringender.
 1)
 Med det første anbringende anføres det, at sagsøgte ikke har defineret det relevante marked, som ordningerne NES og CAF har påvirket, og at sagsøgte derfor har tilsidesat det grundlæggende retssikkerhedskrav. Dermed har sagsøgte begået en retlig fejl og/eller foretaget en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder.
 2)
 Med det andet anbringende anføres det, at sagsøgte ikke har godtgjort, at ordningen NES påvirkede samhandlen mellem EU’s medlemsstater mærkbart. Dermed har sagsøgte begået en retlig fejl og/eller foretaget en urigtig vurdering af de faktiske omstændigheder ved at fastslå en sådan påvirkning.
 3)
 Med det tredje anbringende anføres det, at sagsøgte har pålagt en bøde for ordningen NES uden at have kompetence til det som følge af Rådets forordning (EØF) nr. 141/62 (1), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 (2). Den anfægtede afgørelse er i denne henseende ugrundet og/eller behæftet med en retlig fejl.
 4)
 Med det fjerde anbringende anføres det, at sagsøgte med urette har indrømmet Deutsche Post bødefritagelse med hensyn til ordningen CAF og ikke rigtigt har anerkendt den reelle værdi af de beviser, som sagsøgerne har fremlagt i deres begæring om bødefritagelse/-nedsættelse i relation til Kommissionens sag vedrørende ordningen CAF.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 141 om ikke-anvendelse af Rådets forordning nr. 17 på transportsektoren (EFT 1959-1962, s. 258).
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 af 14.12.1987 om fastsættelse af fremgangsmåden ved anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren (EFT L 374, s. 1).


text:
C 226/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 arbejder om natten ...«. Der er intet grundlag for den — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik ikke
 franske regerings argument om, at det ikke har været har opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 muligt at skabe enighed mellem arbejdsmarkedets parter samme bestemmelser, idet den ikke straks har underrettet
 med henblik på at forelægge parlamentet et lovforslag om Kommissionen om sådanne foranstaltninger.
 natarbejde. Det fremgår af Domstolens faste praksis, at
 en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til omkostninger.
 støtte for, at forpligtelser, der følger af fællesskabsretten,
 ikke overholdes.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen har henvist til meddelelserne i EF-tidende
 den 21. august 1996 (2) og den 28. februar 1997 (3). — EF-traktatens artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3,
 Kommissionen er af den opfattelse, at der ikke foreligger forpligter medlemsstaterne til at træffe de foranstaltninger,
 omstændigheder, der taler mod et bødepålæg. Idet den som er nødvendige til gennemførelse af de direktiver, so er
 støtter sig på de principper, der er defineret i førnævnte rettet til dem, inden udløbet af den frist, der er fastsat
 meddelelser, har Kommissionen beregnet tvangsbødens herfor. Den nævnte frist udløb allerede den 25. oktober
 beløb ved at tillægge overtrædelsens grovhed en koefficient 1997, uden at Portugal havde udstedt de nødvendige
 på 9/20 (resultatet af en sammenlægning af koefficienten bestemmelser.
 6/10 for vigtigheden af de tilsidesatte fællesskabsbestem-
 melser og koefficenten 3/10 for konsekvenserne for den (1) EFT L 272 af 25.10.1996, s. 36.
 almene og privates interesser) og den betydelige varighed
 en multiplikatorkoefficient på 1,5/3.
 (1) Sag C-197/96, Sml. I, s. 1489.
 (2) EFT C 242, s. 6.
 (3) EFT C 63, s. 2. Sag anlagt den 15. juni 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-229/99)
 (1999/C 226/45)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. juni
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Sag anlagt den 11. juni 1999 af Kommissionen for De for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Peter
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Oliver, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 (Sag C-227/99)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1999/C 226/44) — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har opfyldt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets
 direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995 om ændring af direktiv
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. juni 91/628/EØF om beskyttelse af dyr under transport (1) og i
 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio- henhold til traktaten, idet den ikke har udstedt de love og
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 Frank Benyon og António Caeiros, Kommissionens Juridiske efterkomme direktivet.
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske —


text:
Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens omkost-
 Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Luxembourg. ninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har opfydt Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens i sag C-227/99 anførte. Den frist, der er fastsat i direktivets
 artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3, samt i henhold til artikel 2, udløb den 31. december 1996.
 artikel 23, stk. 1, i Rådets direktiv 96/67/EF (1) af 15.
 oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i
 Fællesskabets lufthavne, idet den ikke inden for den frist, (1) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.
 der er fastsat i direktivets artikel 23, stk. 1, har sat de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for
 at efterkomme direktivet.


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/34
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 23. november 2005 — Bustec Ireland mod KHIM
 (Sag T-218/05) (1)
 (»EF-varemærker - indsigelse - tilbagekaldelse af indsigelse - stillingtagen til sagen ufornøden«)
 (2006/C 48/66)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Bustec Ireland (Shanon, County Clare, Irland) (ved: Avocats E. Armijo og A. Castán Pérez-Gómez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved: J. García Murillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Mustek, S.L. (Barcelona, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen truffet den 22. marts 2005 (sag R 1125/2004-2) af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende en indsigelsessag om registrering af EF-varemærket BUSTEC
 Domskonklusion
 1.
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2.
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 182 af 23.7.2005


text:
7.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/25
 Sag anlagt den 9. juni 1999 af Kommissionen for De eller »meget interessante« lokaliteter repræsenterede 13,6 % af
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik det nationale område. Hermed er det godtgjort, ikke blot at
 antallet af lokaliteter er utilstrækkeligt, men også, at det
 (Sag C-220/99) udvalgte areal er utilstrækkeligt for de meddelte lokaliteter.
 (1999/C 226/42) Medlemsstaterne skulle fremsende deres fuldstændige liste
 inden den 9. juni 1995. Selv om det lægges til grund, at den
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. juni formular, der skulle anvendes, endnu ikke fandtes den gang,
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen skulle oplysningerne have været forelagt hurtigt, efter at denne
 for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Stancanelli, Kom- formular var blevet forelagt den 19. december 1996. Men den
 missionens Juridiske Tjeneste, og Olivier Couvert-Castéra, der 15. marts 1999 indhentes der for 379 af den 672 lokaliteter,
 er udstationeret som national ekspert ved Kommissionens der er nævnt på listen, stadig oplysninger som omhandlet i
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse artikel 4, stk. 1, mens omvendt 29 lokaliteter er blevet meddelt
 i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, uden de nævnte relevante oplysninger.
 Kirchberg.
 (1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har undladt at opfylde
 sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af
 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og
 planter (1), idet den ikke har tilstillet Kommissionen den
 fuldstændige liste over lokaliteter, der er omhandlet i
 direktivets artikel 4, stk. 1, første afsnit, og de oplysninger Sag anlagt den 10. juni 1999 af Kommissionen for De
 om hver lokalitet, der er omhandlet i direktivets artikel 4, Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 stk. 1, andet afsnit.
 (Sag C-224/99)
 — Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens omkost-
 ninger.
 (1999/C 226/43)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. juni
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Kommissionen har gjort gældende, at forslaget om lokaliteter for De Europæiske Fællesskaber ved Antonio Aresu, Kommis-
 i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, første afsnit, bør sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt
 udformes så bredt som muligt, således at den nationale adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 liste kommer til at omfatte alle de lokaliteter, der rummer centret, Kirchberg.
 naturtyper som omhandlet i bilag I til direktivet, samt alle de
 naturligt hjemmehørende arter, jf. bilag II, der findes på den
 pågældende medlemsstats område, såfremt disse lokaliteter er Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 repræsentative og har betydning efter de i bilag III angivne
 kriterier og på baggrund af direktivets bevaringsformål. Den a) Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Franske Republik har ikke opfyldt sin forpligtelse til at forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 228, stk. 1
 fremsende en fuldstændig liste over de pågældende


text:
lokaliteter, (efter ændring nu artikel 300 EF) ved ikke at træffe
 idet de 672 lokaliteter, der findes i en samling af lister, der er foranstaltninger til at efterkomme Domstolens dom af
 blevet fremsendt efter hinanden, som de franske myndigheder 13. marts 1997 i sagen Kommissionen mod Frankrig (1);
 selv har erkendt, ikke omfatter noget militært område. Den
 Franske Republik har i øvrigt ikke foreslået nogen lokalitet b) Den Franske Republik dømmes til at betale en tvangsbøde
 hverken for de naturtyper, der er nævnt i bilag I, eller for på 142 425 EURO pr. dag til Kommissionen at regne fra
 levestederne for flere af de i bilag II omhandlede arter, selv om forkyndelsen af dommen, hvori traktatbruddet i denne sag
 disse naturtyper og levesteder efter de foreliggende videnskabe- er blevet fastslået, da Frankrig fra denne dato ikke har
 lige oplysninger findes på dens område. Kommissionen har for overholdt de ovennævnte forpligtelser;
 det tredje fastslået, at det antal lokaliteter, der er meddelt,
 under alle omstændigheder er utilstrækkeligt når henses til de c) Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 lokaliteter på Den Franske Republiks område, der fortjener at ninger.
 blive medtaget på den nationale liste. Efter dens opfattelse
 skulle den franske regering have fremsendt en liste, der var
 omend ikke identisk med den liste over 1 316 »bemærkelses- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 værdige« eller »meget interessante« lokaliteter, der findes i den
 fortegnelse, der er udarbejdet af Nationalhistorisk Museum på — Den franske regering har i sit svar på den begrundede
 den franske regerings foranledning, og omfattende samtlige udtalelse anerkendt, at der ikke er blevet truffet foranstalt-
 områder i fortegnelsen for hver lokalitet, så dog en liste, der i ninger til at efterkomme dommen, hvori Domstolen havde
 vidt omfang havde sidstnævnte liste som grundlag. Kommissio- fastslået, at »Den Franske Republik har tilsidesat sine
 nen har herudover fastslået, at de 672 lokaliteter, som Den forpligtelser i henhold til ... Rådets direktiv 76/207/EØF
 Franske Republik har givet meddelelse om, arealmæssigt kun ... idet den i artikel L 213-1 i code du travail har opretholdt
 repræsenterer 2,5 %, mens de 1 316 »bemærkelsesværdige« et forbud mod, at kvinder, der er beskæftiget i industrien,
 ---pagebreak--- C 226/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 arbejder om natten ...«. Der er intet grundlag for den — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik ikke
 franske regerings argument om, at det ikke har været har opfyldt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 muligt at skabe enighed mellem arbejdsmarkedets parter samme bestemmelser, idet den ikke straks har underrettet
 med henblik på at forelægge parlamentet et lovforslag om Kommissionen om sådanne foranstaltninger.
 natarbejde. Det fremgår af Domstolens faste praksis, at
 en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til omkostninger.
 støtte for, at forpligtelser, der følger af fællesskabsretten,
 ikke overholdes.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen har henvist til meddelelserne i EF-tidende
 den 21. august 1996 (2) og den 28. februar 1997 (3). — EF-traktatens


text:
artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3,
 Kommissionen er af den opfattelse, at der ikke foreligger forpligter medlemsstaterne til at træffe de foranstaltninger,
 omstændigheder, der taler mod et bødepålæg. Idet den som er nødvendige til gennemførelse af de direktiver, so er
 støtter sig på de principper, der er defineret i førnævnte rettet til dem, inden udløbet af den frist, der er fastsat
 meddelelser, har Kommissionen beregnet tvangsbødens herfor. Den nævnte frist udløb allerede den 25. oktober
 beløb ved at tillægge overtrædelsens grovhed en koefficient 1997, uden at Portugal havde udstedt de nødvendige
 på 9/20 (resultatet af en sammenlægning af koefficienten bestemmelser.
 6/10 for vigtigheden af de tilsidesatte fællesskabsbestem-
 melser og koefficenten 3/10 for konsekvenserne for den (1) EFT L 272 af 25.10.1996, s. 36.
 almene og privates interesser) og den betydelige varighed
 en multiplikatorkoefficient på 1,5/3.
 (1) Sag C-197/96, Sml. I, s. 1489.
 (2) EFT C 242, s. 6.
 (3) EFT C 63, s. 2. Sag anlagt den 15. juni 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-229/99)
 (1999/C 226/45)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. juni
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Sag anlagt den 11. juni 1999 af Kommissionen for De for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Peter
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Oliver, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 (Sag C-227/99)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1999/C 226/44) — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har opfyldt
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets
 direktiv 95/29/EF af 29. juni 1995 om ændring af direktiv
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. juni 91/628/EØF om beskyttelse af dyr under transport (1) og i
 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio- henhold til traktaten, idet den ikke har udstedt de love og
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 Frank Benyon og António Caeiros, Kommissionens Juridiske efterkomme direktivet.
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske — Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens omkost-
 Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Luxembourg. ninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har opfydt Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens i sag C-227/99 anførte. Den frist, der er fastsat i direktivets
 artikel 10, stk. 1, og artikel 249, stk. 3, samt i henhold til artikel 2, udløb den 31. december 1996.
 artikel 23, stk. 1, i Rådets direktiv 96/67/EF (1) af 15.
 oktober 1996 om adgang til ground handling-markedet i
 Fællesskabets lufthavne, idet den ikke inden for den frist, (1) EFT L 148 af 30.6.1995, s. 52.
 der er fastsat i direktivets artikel 23, stk. 1, har sat de
 nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for
 at efterkomme direktivet.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/40
 Rettens dom af 15. juli 2015 — Akzo Nobel og Akcros Chemicals mod Kommissionen
 (Sag T-485/11) (1)
 ((Konkurrence - karteller - de europæiske markeder for varmestabilisatorer - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - overtrædelse begået af et fælles datterselskab - bøder - datterselskabets og moderselskabernes solidariske hæftelse - tiårig forældelsesfrist for et af moderselskaberne - afgørelse om genvedtagelse - nedsættelse af bøden for et af moderselskaberne - situation, hvor forpligtelsen til at betale det nedsatte beløb tilregnes datterselskabet og det andet moderselskab - ret til forsvar))
 (2015/C 302/51)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Akzo Nobel NV (Amsterdam, Nederlandene) og Akcros Chemicals Ltd (Warwickshire, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne C. Swaak og R. Wesseling)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved F. Ronkes Agerbeek og J. Bourke, derefter ved F. Ronkes Agerbeek og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede, bistået af barrister J. Holmes)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 30. juni 2011 om ændring af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer), for så vidt som den er rettet til Akzo Nobel og Akcros Chemicals, eller subsidiært påstand om nedsættelse af de pålagte bøder
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse af 30. juni 2011 om ændring af Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer) annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/43
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-117/04) (1)
 (Statsstøtte - støtte ydet af de nederlandske myndigheder til ikke-overskudsgivende marinaer - annullationssøgsmål - formaliteten)
 (2006/C 294/91)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Vereniging Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren (Zeewolde, Nederlandene), Jachthaven Zijl Zeewolde BV (Zeewolde), Maatschappij tot exploitatie van onroerende goederen Wolderwijd II BV (Zeewolde), Jachthaven Strand-Horst BV (Ermelo, Nederlandene), Recreatiegebied Erkemederstrand vof (Zeewolde), Jachthaven- en Campingbedrijf Nieuwboer BV (Bunschoten-Spakenburg, Nederlandene) og Jachthaven Naarden BV (Naarden, Nederlandene) (ved advokaterne T. Ottervanger, A. Bijleveld og A. van den Oord)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet, A. Bouquet og A. Nijenhuis, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeriget Nederlandene (ved H. Sevenster og M. de Grave, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/114/EF af 29. oktober 2003 om de af Nederlandene gennemførte støtteforanstaltninger til fordel for ikke-overskudsgivende marinaer i Nederlandene (EUT 2004 L 34, s. 63)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger. Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 30.4.2004.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/24
 Appel iværksat den 2. juni 2015 af Vestel Iberia, SL til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 12. marts 2015 i sag T-249/12, Vestel Iberia mod Kommissionen
 (Sag C-265/15 P)
 (2015/C 294/30)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Vestel Iberia, SL (ved lawyers P. De Baere og P. Muñiz)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og Kongeriget Spanien
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten i sag T-249/12 ophæves i sin helhed.
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne træffer afgørelse om anbringenderne vedrørende realiteten.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med denne sag og sagen for Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat af Vestel Iberia S.L. til prøvelse af dom af 12. marts 2015 i sag T-249/12, Vestel Iberia S.L. mod Kommissionen, hvorved Retten afviste påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 22 endelig med den begrundelse, at appellanten ikke er umiddelbart berørt af kommissionsafgørelsen.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten begik en retlig fejl, idet de spanske myndigheder ikke har nogen skønsbeføjelse med hensyn til resultatet, når de gennemfører kommissionsafgørelsen, og appellanten derfor er umiddelbart berørt af kommissionsafgørelsen.
 Appellanten har nærmere bestemt gjort følgende appelanbringender gældende:
 —
 Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at de nationale myndigheder har en skønsmargen ved gennemførelsen af den anfægtede afgørelse i forhold til appellanten.
 —
 Selv hvis de nationale myndigheder har en skønsmargen, hvilket ikke er tilfældet, begik Retten en retlig fejl, eftersom den blotte tilstedeværelse af en skønsbeføjelse er utilstrækkelig til at udelukke, at appellanten er umiddelbart berørt.
 —
 Retten begik en fejl ved den retlige kvalifikation af bevismaterialet, eller foretog en urigtig gengivelse af beviserne.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/25
 Sag anlagt den 14. marts 2011 — Mangou mod Rådet
 (Sag T-148/11)
 2011/C 130/52
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Philippe Mangou (Abidjan, Côte d’Ivoire) (ved advokaterne G. Collard og L. Aliot)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at for så vidt angår sagsøgeren, Philippe Mangou, har Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 og Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011, offentliggjort den 15. januar 2011 i Den Europæiske Unions Tidende, ikke støtte i de faktiske forhold.
 —
 Som følge heraf
 —
 annulleres Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 og Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011
 —
 bestemmes det subsidiært, at Philippe Mangous navn slettes fra de lister, der er vedlagt som bilag til forordningen og beslutningen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, som sagsøgeren har gjort gældende, er i det væsentlige identiske med eller ligner dem, der påberåbes i sag T-137/11, Guiai Bi Poin mod Rådet.


text:
10.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/25
 Rettens dom af 16. maj 2017 — CW mod Parlamentet
 (Sag T-742/16) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - psykisk chikane - vedtægtens artikel 12a - bistandspligt - interne regler om det rådgivende udvalg vedrørende chikane og forebyggelse af chikane på arbejdspladsen - vedtægtens artikel 24 - ansøgning om bistand - afslag - afgørelse om afslag på klagen - selvstændigt indhold - klagen indgivet for tidligt - foreligger ikke - det rådgivende udvalg vedrørende chikane og forebyggelse af chikane på arbejdspladsens rolle og beføjelser - tjenestemandens fakultative forelæggelse - ansvar uden for kontrakt))
 (2017/C 221/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CW (ved advokat C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Dean, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af Parlamentets afgørelse af 8. april 2013 om afslag på den ansøgning om bistand, som sagsøgeren indgav i forbindelse med den angivelige psykiske chikane, som hun mente at være udsat for fra hendes overordnede samt om annullation af Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 23. oktober 2013 om afslag på hendes klage af 9. juli 2013, dels om erstatning for det tab, hun angiveligt havde lidt.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse af 23. oktober 2013 truffet af Europa-Parlamentets generalsekretær, i dennes egenskab af ansættelsesmyndighed, om afslag på CW’s klage af 9. juli 2013, annulleres.
 2)
 Påstanden om annullation af Parlamentets afgørelse af 8. april 2013 om afslag på den af sagsøgeren indgivne ansøgning om bistand afvises.
 3)
 Parlamentet betaler CW et beløb på 2 000 EUR for det lidte ikke-økonomiske tab, med tillæg af morarenter at regne fra datoen for denne doms afsigelse, beregnet på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank (ECB) fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner.
 4)
 I øvrigt afvises erstatningspåstanden.
 5)
 Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler de af CW afholdte omkostninger i forbindelse med den oprindelige procedure for Personaleretten i sag F-124/13, i forbindelse med appelsagen i sag T-309/15 P og i forbindelse med proceduren efter hjemvisning i sag T-742/16 RENV.
 (1) EUT C 52 af 22.2.2014 (sag oprindeligt registreret ved Retten for EU-Personalesager under sagsnummer F-124/13).


text:
14.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Handelsgericht Wien (Østrig) den 12. april 2012 — Alfred Hirmann mod Immofinanz AG
 (Sag C-174/12)
 2012/C 209/03
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Handelsgericht Wien
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alfred Hirmann
 Sagsøgt: Immofinanz AG
 Intervenient: Aviso Zeta AG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan en national regel om et aktieselskabs ansvar som udsteder over for en erhverver af aktier på grund af krænkelse af kapitalmarkedsretlige informationsforpligtelser i henhold til de følgende ordninger i
 —
 artikel 6 og 25 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003, som affattet ved direktiv 2008/11/EF af 11. marts 2008 (1)
 —
 artikel 7, 17 og 28 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF (2) af 15. december 2004
 —
 artikel 14 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF (3) af 28. januar 2003
 forenes med artikel 12, 15, 16, 19 og 42 i Rådets direktiv 77/91/EØF (4) af 31. januar 1977 i den gældende affattelse?
 2)
 Skal artikel 12, 15, 16, i særdeleshed artikel 18 og 19 samt 42 Rådets direktiv 77/91/EØF af 31. januar 1977 i den gældende affattelse fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning, hvorefter et aktieselskab på grundlag af det i spørgsmål 1 nævnte ansvar skal godtgøre erhververen den erlagte pris og tage den erhvervede aktie tilbage?
 3)
 Skal artikel 12, 15, 16, 18, 19 og 42 i Rådets direktiv 77/91/EØF af 31. januar 1977 i den gældende affattelse fortolkes således, at et aktieselskabs ansvar som nævnt i spørgsmål 1
 —
 også kan omfatte en hæftelse med selskabets bundne formue (tegnet kapital og reserver som omhandlet i det nævnte direktivs artikel 15, stk. 1, litra a)) henholdsvis
 —
 også gælder, selv om det kan medføre aktieselskabets insolvens?
 4)
 Skal artikel 12 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF (5) af 16. september 2009 fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning, der fastsætter en tilbagevirkende ophævelse af andelserhvervelsen, således at der ved ophævelse af aftalen om aktiekøb må gås ud fra en virkning ex nunc (jf. Domstolens dom af 15.4.2010, sag C-215/08, E. Friz GmbH)?
 5)
 Skal artikel 12, 15, 16, 18, 19 og 42 i Rådets direktiv 77/91/EØF af 31. januar 1977 i den gældende affattelse og artikel 12 og 13 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF af 16. september 2009 fortolkes således, at hæftelsen er begrænset til aktiernes værdi — for et børsnoteret selskab således aktiernes kursværdi — på det tidspunkt, hvor kravet fremsættes, således at aktionæren efter omstændighederne får mindre tilbage end den oprindeligt betalte pris?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4.11.2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel, og om ændring af direktiv 2001/34/EF (EUT L 345, s. 64), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/11/EF af 11.3.2008 (EUT L 76, s. 37).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF af 15.12.2004 om harmonisering af gennemsigtighedskrav i forbindelse med oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til


text:
handel på et reguleret marked, og om ændring af direktiv 2001/34/EF (EUT L 390, s. 38).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28.1.2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (EUT L 96, s. 16).
 (4) Rådets andet direktiv 77/91/EØF af 13.12.1976 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde (EFT L 26, s. 1).
 (5) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/101/EF af 16.9.2009 om samordning af de garantier, som kræves i medlemsstaterne af de i traktatens artikel 48, stk. 2, nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde (EUT L 258, s. 11).


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/27
 Sag anlagt den 24. marts 2014 — Deza mod ECHA
 (Sag T-189/14)
 2014/C 194/35
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat P. Dejl)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det Europæiske Kemikalieagenturs afgørelse af 24. januar 2014, vedrørende referencerne AFA-C-0000004274-77-09/F, AFA-C-0000004280-84-09/F, AFA-C-0000004275-75-09/F og AFA-C-0000004151-87-08/F, annulleres, og
 —
 Det Europæiske Kemikalieagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fire anbringender.
 1.
 Det første anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 (1), sammenholdt med artikel 118 i forordning (EF) nr. 1907/2006 (2), samt tilsidesættelse af retten til beskyttelse af legitime forretningsmæssige interesser og intellektuelle ejendomsrettigheder.
 I denne forbindelse har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001, sammenholdt med artikel 118 i forordning nr. 1907/2006, med den begrundelse, at udbredelsen af de omtvistede oplysninger til tredjemand vil bringe beskyttelsen af sagsøgerens forretningsmæssige interesser og intellektuelle ejendomsrettigheder i fare, eftersom udbredelsen af de omtvistede oplysninger ikke er begrundet i en mere tungtvejende offentlig interesse og eftersom sagsøgte i sin afgørelse end ikke har anført, at en offentlig interesse gik forud for nødvendigheden af at beskytte sagsøgerens førnævnte rettigheder.
 2.
 Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af Den Europæiske Unions forpligtelser ifølge TRIPs-aftalen (3) og et heraf følgende indgreb i retten til beskyttelse af fortrolige oplysninger.
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter Den Europæiske Unions internationale forpligtelser ifølge artikel 39, stk. 2, i TRIPS-aftalen, hvorefter medlemmerne sikrer, at fysiske og juridiske personer skal have mulighed for at forhindre, at oplysninger, der lovligt er under deres kontrol, uden deres samtykke og på en måde, der strider mod loyal erhvervspraksis, afsløres for eller erhverves eller udnyttes af andre, så længe de pågældende oplysninger a) er hemmelige i den forstand, at de ikke som en helhed eller i den nøjagtige sammensætning af deres komponenter er generelt kendte blandt eller umiddelbart tilgængelige for personer i de kredse, der normalt beskæftiger sig med den pågældende type oplysninger b) har en erhvervsmæssig værdi som følge af deres fortrolige karakter c) af den person, der lovligt kontrollerer oplysningerne, har været underkastet rimelige foranstaltninger til hemmeligholdelse under de foreliggende omstændigheder.
 3.
 Det tredje anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af Den Europæiske Unions forpligtelser ifølge artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, tilsidesættelse af artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og et heraf følgende indgreb i sagsøgerens ejendomsret og ret til beskyttelse af ejendomsretten.
 I denne forbindelse gøres gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, artikel 1 i tillægsprotokollen til nævnte konvention og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som den begrænser sagsøgerens ret til uforstyrret nydelse af sin ejendom.
 4.


text:
Det fjerde anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001.
 Ifølge sagsøgerens opfattelse tilsidesætter den anfægtede afgørelse artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 med den begrundelse, at udbredelsen af de omtvistede oplysninger alvorligt skader Kommissionens og sagsøgtes beslutningsproces i forbindelse med den afgørelse, som disse skal træffe vedrørende ansøgningen om tilladelse til brug af det pågældende stof, eftersom udbredelsen af de omtvistede oplysninger ikke er begrundet i en mere tungtvejende offentlig interesse og eftersom sagsøgte i sin afgørelse end ikke har anført, at en offentlig interesse gik forud for nødvendigheden af at beskytte sagsøgerens førnævnte rettigheder.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31. maj 2001, s. 43).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) n r. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (EFT L 396, s. 1).
 (3) Aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (TRIPS-aftalen) af 15. april 1994 (EFT L 336, s. 214).


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/27
 Sag anlagt den 5. oktober 2009 — Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-409/09)
 2010/C 11/54
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved lawyers N. Korogiannakis og M. Dermitzakis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 2 000 000 EUR, svarende til sagsøgerens bruttofortjeneste (50 % af kontraktværdien).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale 100 000 EUR, svarende til det tab, sagsøgeren har lidt, fordi han er gået glip af muligheden for at opfylde en kontrakt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger og de omkostninger, der er forbundet med sagen, også selvom søgsmålet afvises.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anlagt sag om ansvar uden for kontrakt på baggrund af de tab, selskabet anfører at have lidt, som et resultat af Kommissionens afgørelse af 15. september 2004 om ikke at antage sagsøgerens bud, afgivet i forbindelse med offentligt udbud FISH/2004/02 for edb-tjenesteydelser og hermed forbundne leverancer i forbindelse med informationssystemer i Generaldirektoratet for Fiskeri (1) og at tildele kontrakten til den vindende leverandør. I dom af 10. september 2008 (2) fandt Retten i Første Instans, at Kommissionen ved sin vedtagelse af den nævnte afgørelse har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 100 i finansforordningen (3) og gennemførelsesforordningens artikel 149 om begrundelse. Retten udtalte sig ikke i forhold til sagsøgerens øvrige søgsmålsgrunde.
 Sagsøgeren gør gældende, at Retten i den ovennævnte dom anerkendte, at bedømmelsesudvalget sammenblandede tildelings- og udvælgelseskriterier og derfor ikke vurderede sagsøgerens bud korrekt og afslog at antage det uden grund.
 Sagsøgeren rejser endvidere en række retlige spørgsmål vedrørende den ovenfor nævnte udbudsprocedure, der blev behandlet i sagen T-465/04, og som ikke blev gennemgået og vurderet af Retten. Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen tilsidesatte princippet om forbud mod forskelsbehandling og fri konkurrence samt princippet om god forvaltningsskik og omhu, og at Kommissionen begik klare fejl ved bedømmelsen. Sagsøgeren anfører, at tilsidesættelsen af fællesskabsretten under sådanne omstændigheder udgør en tilstrækkelig alvorlig lovovertrædelse.
 Da Retten har annulleret Kommissionens afgørelse efter den fulde udførelse af kontrakten, der var baseret på den annullerede afgørelse, gør sagsøgeren gældende, at han ønsker erstatning for ikke at blive tildelt kontrakten og for tabet af muligheder.
 (1) EUT 2004/S-73-061407.
 (2) Sag T-465/04, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen, Sml. II, s. 154.
 (3) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. november 2012 — Stichting Al-Aqsa mod Rådet for Den Europæiske Union (sag C-539/10 P) og Kongeriget Nederlandene mod Stichting Al-Aqsa, Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen (sag C-550/10 P)
 (Forenede sager C-539/10 og C-550/10 P) (1)
 (Appel - fælles udenrigs og sikkerhedspolitik - bekæmpelse af terrorisme - restriktive foranstaltninger truffet over for visse personer og enheder - indefrysning af midler - fælles holdning 2001/931/FUSP - artikel 1, stk. 4 og 6 - forordning (EF) nr. 2580/2001 - artikel 2, stk. 3 - opførelse og bevarelse af en organisation på listen over personer, grupper og enheder, der er involveret i terrorhandlinger - betingelser - afgørelse truffet af en kompetent myndighed - ophævelse af en national foranstaltning - annullationssøgsmål - formaliteten med hensyn til appellen - retten til respekt for ejendomsretten - proportionalitetsprincippet - artikel 253 EF - begrundelsespligt)
 2013/C 9/09
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 (Sag C-539/10 P)
 Appellant: Stichting Al-Aqsa (ved advocaten M.J.G. Uiterwaal og A.M. van Eik)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan, B. Driessen og R. Szostak, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Nederlandene (ved C.M. Wissels og M. Bulterman, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved S. Boelaert og M.P. van Nuffel, som befuldmægtigede)
 (Sag C-550/10 P)
 Appellant: Kongeriget Nederlandene (ved C.M. Wissels og M. Noort, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Stichting Al-Aqsa (ved advocaat A.M. van Eik), advocaat), Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan, B. Driessen og R. Szostak, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved S. Boelaert og M.P. van Nuffel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 9. september 2010 i dag T-348/07 — Al-Aqsa mod Rådet, hvorved Retten annullerede Rådets afgørelse 2007/445/EF af 28. juni 2007 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2006/379/EF og 2006/1008/EF, Rådets afgørelse 2007/868/EF af 20. december 2007 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2007/445, Rådets afgørelse 2008/583 EF af 15. juli 2008 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2007/868, Rådets afgørelse 2009/62 EF af 26. januar 2009 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2008/583 og Rådets forordning (EF) nr. 501/2009 af 15. juni 2009 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning nr. 2580/2001 og om ophævelse af afgørelse 2009/62, for så vidt som disse retsakter vedrører Stichting Al-Aqsa
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Rets dom af 9. september 2010, Al-Aqsa mod Rådet (sag T-348/07), ophæves.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes i det hele, og Stichting Al-Aqsas appel forkastes.
 3)
 Stichting Al-Aqsa bærer sine egne omkostninger og betaler Kongeriget Nederlandenes og Rådets omkostninger i anledning af disse appeller samt Rådets omkostninger


text:
28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/23
 (befuldmægtigede: N. Niejahr, K. Fitch og B. Wägenbaur), Sag anlagt den 10. juni 2002 af Malagutti — Vezinhet SA
 angående en påstand om delvis annullation af Kommissionens mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forordning (EF) nr. 937/2001 af 11. maj 2001 om godkendelse
 af nye anvendelser af tilsætningsstoffer, nye tilsætningsstoffer
 og forlængelse af foreløbige tilladelser samt om en 10-årig (Sag T-177/02)
 godkendelse af et tilsætningsstof til foderstoffer (EFT L 130,
 s. 25), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; (2002/C 233/44)
 justitssekretær: H. Jung, den 14. juni 2002 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: fransk)
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ( 1) EFT C 289 af 13.10.2001. den 10. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Malagutti — Vezinhet SA, Cavail-
 lon (Frankrig), ved avocat Béatrice Favarel-Veidig, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 den 19. juni 2002 at betale følgende beløb til Malagutti – Vezinhet:
 i sag T-197/01, Groupement d’intérêt de produits agricoles — 222 540,00 FRF eller 33 926,00 EUR for det lidte
 de la Martinique (GIPAM) mod Kommissionen for De tab;
 Europæiske Fællesskaber (1)
 — 1 943 413,56 FRF eller 296 271,48 EUR for tabt
 (Annullationssøgsmål — forordning (EF) nr. 896/2001 — fortjeneste på det britiske marked; såfremt Retten
 søgsmålsfrist — åbenbart, at sagen må afvises) finder den tabte fortjeneste utilstrækkeligt godtgjort,
 tilkommer det den at tildele det pågældende beløb
 (2002/C 233/43) for tabet af en chance for at forny den forretnings-
 gang, der tidligere var oprettet;
 (Processprog: fransk)
 — 2 013 455,16 FRF eller 306 949,26 EUR for skade
 på selskabets omdømme inden for den europæiske
 distribution og særligt den britiske.
 I sag T-197/01, Groupement d’intérêt de produits agricoles de
 la Martinique (GIPAM), Ducos (Frankrig), ved avocats A. Lo-
 rang, P. Leroyer Gravet og H. Mazingue, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: A. Bordes og L. Visaggio), Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 om gennemfø-
 relsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 for
 så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til EF (EFT Sagsøgeren eksporterer frugt og grøntsager blandt andet til det
 L 126, s. 6), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af engelske marked. I september 2001 oplyste de islandske
 afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne R. García- sundhedsmyndigheder Kommissionen om en pesticidrest, der
 Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den 19. juni oversteg den fastsætte grænse. Kommissionen sendte som
 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: følge af denne oplysning en meddelelse om hurtig varsling
 vedrørende rester af dicofol i æbler, der var kommet fra
 Frankrig via Nederlandene. I meddelelse nr. to


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Haarlem (Nederlandene) den 16. maj 2011 — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Sag C-227/11)
 2011/C 226/23
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Haarlem
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal de [...] nævnte aktive netværksanalysatorer [af type J6801B) tariferes i position 9030 40 eller i position 9031 80?
 2)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 129/2005 af 20. januar 2005 (1) [...] ugyldig, fordi Kommissionen i denne forordning med urette har tariferet de i punkt 3 og 4 nævnte netværksanalysatorer i position 9031 80 39 i stedet for i position 9030 40?
 (1) Om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur og om ændring af forordning (EF) nr. 955/98 (EUT L 25, s. 37).


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/35
 Rettens dom af 13. maj 2015 — Deutsche Post mod KHIM — PostNL Holding (TPG POST)
 (Sag T-102/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket TPG POST - de ældre nationale ordmærker og EF-ordmærker POST og Deutsche Post - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 213/58)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Post AG (Bonn, Tyskland) (ved advokaterne K. Hamacher og C. Giersdorf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider og S. Hanne, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: PostNL Holding BV (Haag, Nederlandene)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. december 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2108/2012-1) vedrørende en indsigelsessag mellem PostNL Holding BV og Deutsche Post AG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Deutsche Post AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 112 af 14.4.2014.


text:
12.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/5
 4. Skal bestemmelserne i EF-traktatens artikel 28 og 30 om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 frie varebevægelser — der finder anvendelse i Norge på
 grundlag af artikel 8-16 i aftalen om Det Europæiske
 Økonomiske Samarbejdsområde (EØS-aftalen) — med I henhold til Kommissionen er den græske lovgivning ikke
 henvisning til bestemmelserne i EF-beslutning 2000/ forenelig med forordning (EØF) nr. 3577/92. Den omstændig-
 766 og EF-beslutning 2001/9, nævnt ovenfor under hed, at forordningen gælder umiddelbart i hver medlemsstat,
 spørgsmål 1, fortolkes således, at en medlemsstat er og dens bestemmelser har forrang for nationale bestemmelser,
 afskåret fra at kræve iagttagelse af en tolerance på 0 i et fritager ikke medlemsstaterne fra forpligtelsen til at ophæve
 tilfælde svarende til det, der er beskrevet i de foregående nationale bestemmelser, som er uforenelig med fællesskabs-
 spørgsmål 1 og 2? retten.
 ( 1) EFT L 306 af 7.12.2000, s. 32. Kommissionen har med hensyn til fastlæggelsen af Peloppones’
 ( 2) EFT L 2 af 5.1.2001, s. 32. havne som ø-havne anført, at Peloppones er adskilt fra resten
 ( 3) EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8. af Grækenland ved en kunstig kanal og er forbundet med
 resten af landet ved veje og jernbaner. Det er derfor logisk og
 også i overensstemmelse med Domstolens praksis (jf. forenede
 sager C-15/98 og C-105/99, Italien og Sardegna Lines mod
 Kommissionen, Sml. I, s. 8855, præmis 55), at anse Peloppones
 som en del af fastlandet Grækenland.
 Sag anlagt den 9. august 2002 af Kommissionen for De Kommissionen har endelig for så vidt angår ø-cabotage
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik. anført, at mens værtsmedlemsstatens bestemmelser gælder for
 reguleringen af bemandingsspørgsmål, må disse bestemmelser
 (Sag C-288/02) dog ikke under nogen omstændigheder være i strid med EF-
 traktatens artikel 49.
 (2002/C 247/09)
 (1 ) EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. august
 2002 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Simonsson og
 M. Patakia, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Luxembourg. Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 — Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i se afsagt den 5. august 2002 af Royal Court of Jersey,
 henhold til artikel 1, 3 og 6 i Rådets forordning (EØF) Samedi Division, i sagen Jersey Produce Marketing Orga-
 nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af nisation Ltd mod 1) The States of Jersey og 2) The Jersey
 princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for Potato Export Marketing Board, intervenienter: 1) Top
 søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) og ( 1), Produce Limited og 2) Fairview Farm Ltd
 idet
 (Sag C-293/02)
 — den udtrykkeligt kun har indrømmet græske færger ret til
 at transportere passagerer mellem græske fastlandshavne (2002/C 247/10)
 og udtrykkeligt ved ø-cabotage kun har givet ret til
 udførelse af krydstogter med skibe, hvis tonnage oversti-
 ger 650 BT, og kun såfremt de er græske,
 Ved kendelse afsagt den 5. august 2002, indgået til Domstolens


text:
— idet den med hensyn til fællesskabsskibe, der er registreret Justitskontor den 13. august 2002, har Royal Court of
 i et andet eller i et internationalt register kræver forelæg- Jersey, Samedi Division, i sagen Jersey Produce Marketing
 gelse af et certifikat fra flagstatens kompetente myndig- Organisation Ltd mod 1) The States of Jersey og 2) The Jersey
 hed, hvoraf det fremgår, at skibet kan udføre cabotagesej- Potato Export Marketing Board, intervenienter: 1) Top Produce
 lads, Limited og 2) Fairview Farm Ltd forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 — idet den anser Peloppones for at udgøre en ø, og af følgende spørgsmål:
 idet den på fællesskabstankskibe, fragtskibe, passagerskibe og 1. Er en lovbestemt ordning som den, der regulerer eksport
 færger og på krydstogtsskibe, som udfører ø-cabotage, anven- af kartofler fra Jersey til Det Forenede Kongerige, en
 der de græske regler vedrørende bemanding og kræver, at foranstaltning med tilsvarende virkning som kvantitative
 rederierne skal indgive ansøgning til de kompetente myndighe- udførselsrestriktioner i strid med artikel 29 EF, fordi
 der med henblik på størrelsen af skibets bruttotonnage, således kartofler, der sendes direkte fra Jersey til Det Forenede
 at de græske myndigheder kan beregne sammensætningen af Kongerige, kan blive transporteret via en anden medlems-
 skibets bemanding. stat, men uden at forlade transportfartøjet?
 ---pagebreak--- C 247/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10.2002
 2. Er en lovbestemt ordning som den, der regulerer eksport Det er desuden den italienske regerings opfattelse, at selv om
 af kartofler fra Jersey til Det Forenede Kongerige, uforene- det måtte antages, at forordningen er af »fundamental« karak-
 lig med artikel 23 EF, 25 EF og 28-29 EF, for så vidt som ter, bør det manglende ansvar for fjernelse af alkoholmængder,
 den kan påvirke samhandelen mellem Jersey og Det undergivet tvangsfuldbyrdelse, betyde, at fuldbyrdelsen beteg-
 Forenede Kongerige (herunder Guernsey og øen Man) nes som »tilfælde af force majeure«, der berettiger til at erstatte
 eller efter omstændighederne indebærer, at der opkræves det fjernede produkt. Med denne konklusion er der, netop på
 afgifter i forbindelse med en sådan handel? grund af manglende ansvar for det betalende organ, ingen svig
 i forhold til pligten til at fastsætte et bindende bestemmelses-
 sted for produktet eller så meget mindre noget tab for
 Fællesskabet, hvis eneste interesse er, at fællesskabslagrene
 opretholdes.
 Støtte til produktion af olivenolie
 Sag anlagt den 21. august 2002 af Den Italienske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Den faste finansielle berigtigelse på 2 % i forhold til de udgifter,
 (Sag C-297/02) Italien har opgivet fra oktober 1997 til oktober 1999 for et
 samlet beløb på 22 678 386,33 EUR, antages at være følgen
 af den fastslåede manglende kontrol fra de italienske myndighe-
 ders side. Denne undladelse påstås at hidrøre fra tre forhold:
 (2002/C 247/11)
 — Forsinket meddelelse af oplysninger vedrørende produk-
 tionen i oliemøllerne fra det betalende organ AIMA’s side
 til kontrolorganet AGECONTROL,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 21. august 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved Um- — manglende


text:
koordineret kontrol fra det betalende organs
 berto Leanza, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello og kontrolorganets side, og
 Stato Maurizio Fiorilli.
 — forsømmelighed ved foretagelse af undersøgelser og vur-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: dering af de disponible oplysninger vedrørende risikofak-
 torerne.
 — Annullation af beslutning K(2002) 2263 (1) endelig udg.
 af 28. juni 2002 for så vidt angår den del, hvori der i
 forhold til Italien: — B.4.1. — ITALIEN — undersøgelse Vedrørende Kommissionens indsigelser gør den italienske
 nr. 1999 (666 om alkohol, berigtigelse i budgetkonto regering gældende:
 1622 for regnskabsåret 1998 på 4 085 724,85 EUR; —
 B.8.1. støtte til produktion af olivenolie — Italien,
 finansiel korrektion på 22 678 386,33 EUR for regn-
 skabsårene 1997, 1998 og 1999.
 a) Koordineringen mellem AIMA og AGECONTROL
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Agenzia har altid fremsat anmodning til AIMA, rettidigt som
 krævet og med den nødvendige præcision, om samtlige
 databaserede oplysninger, som muliggør, at man kan følge den
 Ifølge Kommissionen betyder den rette gennemførelse af kontrol, der er fastsat i aktivitetsplanerne for de enkelte
 forordning (EØF) nr. 3597/90 ( 2), at der i alle tilfælde, hvori produktionsår, og herved udbeder man sig afleveringen, hvor
 der forefindes en manko i fællesskabslagrene, automatisk skal forsinkelserne viser sig. I så henseende tilføjes det, at AIMA,
 foretages en berigtigelse i regnskabet uden undersøgelse af med henblik på at sikre en forskriftsmæssig og korrekt metode
 grundene til mankoen, hvilket er en sanktion på grundlag af til udveksling af databaserede oplysninger med AGECON-
 medlemsstatens objektive ansvar. Ifølge den italienske regering TROL, har undertegnet formelle hensigtserklæringer sammen
 bør en sådan fortolkning afvises af den grund, at fortolkningen med Agenzia, hvilket allerede er sket i flere produktionsår.
 modsiges, først af den juridiske logik samt dernæst af reglens Den bemærkning, at der ikke findes nogen koordinering, er
 ordlyd og dens mening. derfor helt uden grundlag.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/59
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 9. december 2010 — Vandeuren mod Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF)
 (Sag F-88/08) (1)
 (Personalesag - personale ved Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut - midlertidigt ansat - kontrakt på ubestemt tid - afskedigelse - krav om gyldig begrundelse - stillingsnedlæggelse - omsorgspligt - forflyttelse)
 2011/C 30/111
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Monique Vandeuren (Pino Torinese, Italien) (først ved advokat N. Lhoest, derefter ved advokaterne N. Lhoest og L. Delhaye)
 Sagsøgt: Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF) (ved Ciccarone, som befuldmægtiget, bistået af advokat L. Levi)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstituts afgørelse om at afskedige sagsøgeren, samt påstand om, at Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut tilpligtes at betale erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har lidt
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 23. oktober 2007 om afskedigelse af Monique Vandeuren annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes sagsøgte.
 3)
 Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut (ETF) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 327 af 20.12.2008, s. 44.


text:
3.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 388/10
 Rettens dom af 23. september 2014 — Nuna International mod KHIM — Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuna)
 (Sag T-195/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket nuna - de ældre EF-ordmærker NANA og NANU-NANA - relativ registreringshindring - manglende risiko for forveksling - manglende lighed mellem varerne - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2014/C 388/11
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Nuna International BV (Erp, Nederlandene) (ved advokat A. Alpera Plazas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Tyskland) (ved advokat A. Nordemann)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. februar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 476/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG og Nuna International BV.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 15. februar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 476/2011-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG og Nuna International BV annulleres, for så vidt angår »promenadevogne, klapvogne, sikre børnestole til biler« i klasse 12 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, såvel som »gåstole til spædbørn« og »soveposer til spædbørn og børn« i klasse 20.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 14.7.2012.


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/12
 Sag anlagt den 20. februar 2013 — Europa-Kommissionen mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-86/13)
 2013/C 123/19
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, D. Martin og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse af 20. december 2012, hvorved det afviste at vedtage Kommissionens forslag til Rådets forordning om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2012 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner, annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har Kommissionen fremsat tre anbringender.
 Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 65 og af artikel 1, 3 og 10 i bilag XI til vedtægten, for så vidt som Rådet — idet Kommissionen ikke havde forelagt det et forslag om anvendelse af undtagelsesklausulen i artikel 10 i bilag XI — var forpligtet til inden den 31. december 2012 at vedtage det forslag til årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union, som Kommissionen havde fremlagt i medfør af artikel 3 i bilag XI. Rådet savnede efter sagsøgerens opfattelse kompetence til at vedtage en afgørelse, i det væsentlige under anvendelse af artikel 10, uden passende forslag fra Kommissionen og uden at inddrage Europa-Parlamentet, som ifølge samme bestemmelse er medlovgiver.
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 64 og af artikel 1 og 3 i bilag XI, for så vidt som Rådet ikke — skønt det var forpligtet hertil — vedtog de nye justeringskoefficienter for vederlag og pensioner, hvilke koefficienter Kommissionen havde foreslået for at sikre ligebehandling mellem tjenestemænd og pensionister uanset deres respektive tjenestested eller bopæl.
 Det tredje anbringende vedrører en fuldstændig mangel på begrundelse, idet Rådet blot har konstateret, at der ikke var kvalificeret flertal for at vedtage Kommissionens forslag efter artikel 3 i bilag XI, og ikke har forklaret, hvorfor det fraveg dette forslag. Dette anbringende vedrører såvel tilpasningen af vederlag og pensioner som vedtagelsen af de nye justeringskoefficienter.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/8
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. marts 2017 — Ibrica Zulfikarpašić mod Slaven Gajer (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Općinski sud u Novom Zagrebu — Kroatien)
 (Sag C-484/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - samarbejde om civilretlige spørgsmål - forordning (EF) nr. 805/2004 - europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav - betingelser for attestering som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument - begrebet »ret« - notar, der har udstedt en fuldbyrdelsesordre på grundlag af et »autentisk dokument« - officielt bekræftet dokument))
 (2017/C 144/10)
 Processprog: kroatisk
 Den forelæggende ret
 Općinski sud u Novom Zagrebu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ibrica Zulfikarpašić
 Sagsøgt: Slaven Gajer
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 805/2004 af 21. april 2004 om indførelse af et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument for ubestridte krav skal fortolkes således, at notarer, der i Kroatien handler inden for rammerne af de beføjelser, som er tillagt dem i henhold til national ret i tvangsfuldbyrdelsesprocedurer på grundlag af et »autentisk dokument«, ikke er omfattet af begrebet »ret« i nævnte forordnings forstand.
 2)
 Forordning nr. 805/2004 skal fortolkes således, at en fuldbyrdelsesordre, der er udstedt af en notar i Kroatien på grundlag af et »autentisk dokument«, og som er ubestridt, ikke kan attesteres som et europæisk tvangsfuldbyrdelsesdokument, eftersom den ikke vedrører et ubestridt krav som omhandlet i denne forordnings artikel 3, stk. 1.
 (1) EUT C 389 af 23.11.2015.


text:
C 47/32 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Sag anlagt den 12. december 2003 af Regione Siciliana Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers skrivelse
 (Sag T-408/03) BUDG/C5/ME/jlsD(2003)358046 af 6. oktober 2003
 vedrørende fremgangsmåden for tilbagesøgning af den
 (2004/C 47/62) støtte, som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling
 (EFRU) har ydet til projektet »Autostrada Messina Paler-
 mo«, og som blev delvis ophævet ved Kommissionens
 (Processprog: italiensk) beslutning nr. 109206 (EFRU nr. 93.05.03.001 — ARIN-
 CO nr. 93.IT.16.009) af 11. december 2002 og debetnota
 nr. 3240406591 af 25. september 2002 samt de øvrige
 forudgående og efterfølgende retsakter, annulleres, og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 den 12. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 at betale sagens omkostninger.
 Europæiske Fællesskaber af Regione Siciliana ved avvocato
 dello Stato Antonio Cingolo.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers skrivelse
 BUDG/C5/ME/jlsD(2003)358046 af 6. oktober 2003
 vedrørende fremgangsmåden for tilbagesøgning af den
 støtte, som Den Europæiske Fond for Regionaludvikling Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 (EFRU) har ydet til projekterne »Aragona Favara« og som i sag T-392/03, Regione Siciliana mod Kommissionen (1).
 »Piana di Catania«, de dermed forbundne debetnotaer
 henholdsvis nr. 3240304871 af 14. august 2003 og
 nr. 3240303927 af 13. august 2003 samt de øvrige
 forudgående og efterfølgende retsakter annulleres, og (1) Endnu ikke trykt i EU-Tidende.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-392/03, Regione Siciliana mod Kommissionen (1).
 Sag anlagt den 18. december 2003 af Cofradía de pescado-
 (1) Endnu ikke trykt i EU-Tidende. res »San Pedro« de Bermeo (Vizcaya) m.fl. mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-415/03)
 Sag anlagt den 11. december 2003 af Regione Siciliana (2004/C 47/64)
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-414/03) (Processprog: spansk)
 (2004/C 47/63)
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Cofradía de pescadores »San Pedro«
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der de Bermeo (Vizcaya) m.fl., med hjemsted i Guipúzcoa og
 den 11. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Vizcaya (Spanien), ved advokaterne Emiliano Garayar Gutiér-
 Europæiske Fællesskaber af Regione Siciliana ved avvocato rez, Gervasio Martínez-Villaseñor, Anna García Casatillo og
 dello Stato Giacomo Aiello. Miguel Troncoso Ferrer, og med valgt adresse i Luxembourg.


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 20. juli 2006 — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) mod Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 (Sag C-314/06)
 (2006/C 224/47)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)
 Sagsøgt: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 1. Skal begrebet force majeure, der har medført tab, som er indtruffet under en suspensionsordning i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (1), fortolkes som uforudsigelige, uundgåelige omstændigheder foranlediget af en ydre årsag hos en godkendt oplagshaver, som gør disse omstændigheder gældende til støtte for en anmodning om afgiftsfritagelse, eller er det tilstrækkeligt, at disse omstændigheder har været uundgåelige for den godkendte oplagshaver?
 2)
 2. Kan tabet af en del af varer, som er lækket fra en olieledning, anses for at være en følge af varernes art, jf. artikel 14, stk. 1, i direktiv 92/12/EØF, på grund af deres flydende tilstand og kvaliteten af den jord, hvorpå de er spildt, der har vanskeliggjort deres opsamling og medført pålæggelse af afgift?
 (1) EFT L 76, s. 1.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/32
 Sag anlagt den 28. september 2016 — Janssen-Cases mod Kommissionen
 (Sag T-688/16)
 (2016/C 410/45)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Mercedes Janssen-Cases (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne J.-N. Louis og N. De Montigny)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelser af 15. juni 2016 om at besætte stillingen som Ombudsmand ved Kommissionen ved udnævnelse af en anden ansøger og om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til denne stilling.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på hundrede tusinde euros i erstatning for det lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fire anbringender.
 1.
 Det første anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 6, stk. 3, i Kommissionens afgørelse C(2002)601 on the reinforced Mediation Service, for så vidt som de anfægtede afgørelser blev vedtaget af Kommissionen, selv om de henhører under Kommissionens formand’s enekompetence, efter forslag fra generaldirektøren for direktoratet for Menneskelige Ressourcer og Sikkerhed, efter høring af personaleudvalget.
 2.
 Det andet anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af artikel 27 i chartret om grundlæggende rettigheder, som fastsætter en ret til information og høring af arbejdstagerne, i det foreliggende tilfælde retten til effektiv høring af Kommissionens personaleudvalg.
 3.
 Det tredje anbringende er, at Kommissionen har begået magtfordrejning i forbindelse med de procedurer, der blev iværksat med henblik på besættelse af stillingen som Ombudsmand ved Kommissionen.
 4.
 Det fjerde anbringende er, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten, at der foreligger et åbenbart urigtigt skøn og at principperne om beskyttelse af den berettigede forventning, om proportionalitet og om god forvaltning er tilsidesat.