text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/4
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 19. juli 2012 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-565/10) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 91/271/EØF - rensning af byspildevand - artikel 3, 4 og 10 - kloaknet - sekundær eller tilsvarende rensning - rensningsanlæg - repræsentative prøver)
 2012/C 295/06
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved S. Pardo Quintillán og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato M. Russo)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3, 4 og 10 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40)
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1 og 3, artikel 4, stk. 1 og 3, og artikel 10 i Rådets direktiv 91/271, som ændret ved forordning nr. 1137/2008, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at byomåderne
 —
 Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Bianco, Castrovillari, Crotone, Santa Maria del Cedro, Lamezia Terme, Mesoraca, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rende, Rossano, Scalea, Sellia Marina, Soverato, Strongoli (Calabrien), Cervignano del Friuli (Friuli Venezia-Giulia), Frascati (Lazio), Porto Cesareo, Supersano, Taviano (Puglia), Misterbianco m.fl., Aci Catena, Adrano, Catania m.fl., Giarre-Mascali-Riposto m.fl., Caltagirone, Aci Castello, Acireale m.fl., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Agrigento og udkantsområderne, Porto Empedocle, Sciacca, Cefalù, Carini og ASI Palermo, Palermo og naboområder, Santa Flavia, Augusta, Priolo Gargallo, Carlentini, Scoglitti, Marsala, Messina 1, Messina og Messina 6 (Sicilien), med over 15 000 personækvivalenter, som udleder byspildevand til vandrecipienter, der i henhold til artikel 5 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1137/2008 af 22. oktober 2008, ikke betragtes som »følsomme områder«, er forsynet med sådanne kloaknet som omhandlet i direktivets artikel 3,
 —
 og idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at byomåderne Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo), Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Castrovillari, Crotone, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rossano (Calabrien), Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Vico Equense (Campania), Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia), Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Imperia, Santa Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco, Riva Ligure (Ligurien), Casamassima, Casarano, Porto Cesareo, San Vito dei Normanni, Supersano (Puglia), Misterbianco m.fl, Scordia-Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto m.fl., Caltagirone, Aci Castello, Acireale m.fl., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento og udkantsområderne, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini og ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, de Ragusa, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castelvetrano 1, Triscina Marinella, Marsala, Mazara del Vallo, Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina 1, Messina 6, Milazzo, Patti og Rometta (Sicilien), med over 15 000 personækvivalenter,


text:
som til vandrecipienter, der i henhold til definitionen i artikel 5 i direktiv 91/271/EØF ikke betragtes som «følsomme områder», udleder byspildevand, som tilledes kloaknet, renses som beskrevet i direktivets artikel 4, stk. 1, og 3,
 —
 og idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de rensningsanlæg for byspildevand, der bygges for at efterkomme kravene i artikel 4-7 i direktiv 91/271, som ændret ved forordning nr. 1137/2008, projekteres, opføres, drives og vedligeholdes således, at de har tilstrækkelig funktionsduelighed under alle normale lokale vejrforhold, og at der tages hensyn til sæsonbestemte svingninger i spildevandsmængden ved projekteringen af anlæggene i byområderne Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo), Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Castrovillari, Crotone, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rossano (Calabria), Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Vico Equense (Campania), Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia), Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Imperia, Santa Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco, Riva Ligure (Liguria), Casamassima, Casarano, Porto Cesareo, San Vito dei Normanni, Supersano (Puglia), Misterbianco m.fl., Scordia-Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto m.fl., Caltagirone, Aci Castello, Acireale m.fl., Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento og udkantsområderne, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini og ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Ragusa, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castelvetrano 1, Triscina Marinella, Marsala, Mazara del Vallo, Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina 1, Messina 6, Milazzo, Patti og Rometta (Sicilien).
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/28
 Sag anlagt den 1. april 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-120/09)
 2009/C 141/50
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. van Beek og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (1), idet det ikke har gennemført artikel 2, litra f), j) og k), i samt bilag III, punkt 4, litra C), til dette direktiv i vallonsk ret.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Europa-Kommissionen har anført to klagepunkter til støtte for søgsmålet.
 Dels foreholder Kommissionen sagsøgte, at det ikke i regionen Vallonien har gennemført begreberne »underjordisk opbevaring«, »gas fra deponeringsanlæg« og »eluat«, som er fastsat i artikel 2, litra f), j) og k), i direktiv 1999/31/EF om deponering af affald, i national ret. Kommissionen har fremhævet, at disse begreber er væsentlige, idet der er tale om nøglebegreber i forhold til direktivets anvendelse, som også gentages i andre bestemmelser udstedt i henhold til og under anvendelse af direktivet.
 Dels har sagsøgeren kritiseret det forhold, at vallonsk ret ikke indeholder nogen bestemmelse om udløsningstærskler, ud fra hvilke det kan vurderes, om et deponeringsanlæg har forårsaget en betydelig forringelse af grundvandskvaliteten. Bestemmelsen i punkt 4, litra C, i bilag III til direktivet, som forudsætter, at sådanne udløsningstærskler er fastlagt, er af afgørende betydning for en effektiv kontrol med grundvandskvaliteten og dermed for miljøbeskyttelsen, som er direktivets hovedformål.
 (1) EFT L 182, s. 1.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/12
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 24. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-272/07) (1)
 (Offentligt udbud - direktiv 2004/18/EF - samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2008/C 209/17)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved C. Schiltz, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114)
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 211 af 8.9.2007.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/71
 Sag anlagt den 13. november 2015 — García Rey mod Parlamentet
 (Sag T-658/15)
 (2016/C 048/79)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Marcos García Rey (Madrid, Spanien) (ved advokat N. Pirc Musar)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Parlamentets afgørelse A(2015)8661 C af 16. september 2015 om afslag på sagsøgerens genfremsatte begæring om aktindsigt i visse dokumenter vedrørende oplysninger om Europa-Parlamentets medlemmers rejseudgifter, dagpenge, godtgørelser for generelle udgifter og udgifter til personaleordninger annulleres.
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale sagsomkostningerne i henhold til artikel 134 og 140 i Rettens procesreglement, herunder de af eventuelle intervenerende parter afholdte sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001 (1), sammenholdt med artikel 8, litra b), i forordning nr. 45/2001 (2), idet de persondata, der søges aktindsigt i, ikke er beskyttet af fællesskabslovgivningen.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning nr. 1049/2001, sammenholdt med artikel 8, litra b), i forordning nr. 45/2001, idet der blev givet afslag på aktindsigt i de ønskede oplysninger, selv om betingelserne for udlevering var opfyldt.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af den generelle forpligtelse til i henhold artikel 2 og 4 i forordning nr. 1049/2001, sammenholdt med denne forordnings artikel 6, stk. 3, at foretage en undersøgelse af hvert enkelt dokument.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1049/2001, henset til, at afslaget på at give delvis aktindsigt i de ønskede dokumenter ikke var berettiget.
 5.
 Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af den begrundelsespligt, der følger af artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1049/2001, idet Parlamentet undlod at tage stilling til alle sagsøgerens argumenter.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18.12.2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT 2001 L 8, s. 1).


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/24
 Rettens kendelse af 19. april 2016 — Portugal mod Kommissionen
 (Sag T-551/15) (1)
 ((Annullationssøgsmål - EGFL og ELFUL - søgsmålsfrist - udgangspunkt - for sent anlagt - afvisning))
 (2016/C 200/34)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão og J. Saraiva de Almeida, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade og J. Guillem Carrau, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2015/1119 af 22. juni 2015 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 182, s. 39), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Den Portugisiske Republik.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Portugisiske Republik bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 389 af 23.11.2015.


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 27. november 2008 — Intel Corporation Inc. mod Cpm United Kingdom Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige))
 (Sag C-252/07) (1)
 (Direktiv 89/104/EØF - varemærker - artikel 4, stk. 4, litra a) - renommerede varemærker - beskyttelse mod brugen af et yngre identisk eller lignende varemærke - brug, der medfører eller ville medføre utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller som skader eller ville skade dette særpræg eller renommé)
 (2009/C 19/07)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Intel Corporation Inc.
 Sagsøgt: Cpm United Kingdom Limited
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (Civil Division) — fortolkning af artikel 4, stk. 4, litra a), og artikel 5, stk. 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1) — ældre varemærke med et renommé — faktorer, der skal tages i betragtning med henblik på at afgøre, om der er en sammenhæng i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sag C-408/01, Adidas-Salomon AG og Adidas-Benelux BV
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 4, litra a), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at spørgsmålet om, hvorvidt der er en sammenhæng i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dom af 23. oktober 2003, Adidas-Salomon og Adidas Benelux (sag C 408/01), mellem det ældre velrenommerede varemærke og det yngre varemærke, skal afgøres efter en helhedsvurdering under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde.
 2)
 Den omstændighed, at det yngre varemærke hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger leder tanken hen på det ældre velrenommerede varemærke, betyder, at der er en sammenhæng i Adidas-Salomon og Adidas Benelux-dommens forstand mellem de omtvistede varemærker.
 3)
 Den omstændighed,
 —
 at det ældre varemærke er meget velrenommeret i forhold til bestemte typer af varer eller tjenesteydelser,
 —
 at disse varer eller tjenesteydelser og de varer eller tjenesteydelser, som det yngre varemærke er registreret for, er af forskellig art eller i det væsentlige af forskellig art, og
 —
 at det ældre varemærke er unikt i forhold til alle varer eller tjenesteydelser,
 medfører ikke nødvendigvis, at der er en sammenhæng i Adidas-Salomon og Adidas Benelux-dommens forstand mellem de omtvistede varemærker.
 4)
 Artikel 4, stk. 4, litra a), i direktiv 89/104 skal fortolkes således, at spørgsmål om, hvorvidt der foreligger en brug af det yngre varemærke, der medfører eller ville medføre utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller en brug, der skader eller ville skade dette særpræg eller renommé, skal afgøres efter en helhedsvurdering under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde.
 5)
 Den omstændighed,
 —
 at det ældre varemærke er meget velrenommeret i forhold til bestemte typer af varer eller tjenesteydelser,
 —
 at


text:
disse varer eller tjenesteydelser og de varer eller tjenesteydelser, som det yngre varemærke er registreret for, er af forskellig art eller i det væsentlige af forskellig art,
 —
 at det ældre varemærke er unikt i forhold til alle varer eller tjenesteydelser, og
 —
 at det yngre varemærke hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger leder tankerne hen på det ældre varemærke,
 er ikke tilstrækkeligt til at godtgøre, at brugen af det yngre varemærke medfører eller ville medføre utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé, eller at en sådan brug skader eller ville skade dette særpræg eller renommé, som omhandlet i artikel 4, stk. 4, litra a), i direktiv 89/104.
 6)
 Artikel 4, stk. 4, litra a), i direktiv 89/104 skal fortolkes således:
 —
 Brugen af det yngre varemærke kan skade det ældre velrenommerede varemærkes særpræg, selv om sidstnævnte ikke er unikt.
 —
 Den første brug af det yngre varemærke kan være tilstrækkelig til at skade det ældre varemærkes særpræg.
 —
 Beviset for, at brugen af det yngre varemærke skader eller ville skade det ældre varemærkes særpræg, forudsætter, at det er godtgjort, at der er sket en ændring i den økonomiske adfærd hos gennemsnitsforbrugeren af de varer eller tjenesteydelser, som det ældre varemærke er registreret for, der er forårsaget af brugen af det yngre varemærke, eller at der er en alvorlig risiko for, at en sådan ændring vil forekomme i fremtiden.
 (1) EUT C 183 af 4.8.2007.


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 11. februar 2005 af Østre Landsret i sagen De Danske Bilimportører mod Skatteministeriet
 (Sag C-98/05)
 (2005/C 106/34)
 Processprog: dansk
 Ved kendelse afsagt den 11. februar 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 24. februar 2005, har Østre Landsret i sagen De Danske Bilimportører mod Skatteministeriet forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Spørgsmål 1.
 Skal 6. momsdirektiv (1) artikel 11 A, stk. 2, litra a, sammenholdt med artikel 11 A, stk. 3, litra c, fortolkes således, at en registreringsafgift for motorkøretøjer (personbiler) skal indgå i momsgrundlaget, når der indgås en købsaftale om levering af et nyt motorkøretøj til brug for personbefordring, når motorkøretøjet i overensstemmelse med købsaftalen og køberens intenderede brug leveres fra forhandleren til forbrugeren i indregistreret form og for en samlet pris, der omfatter såvel den til forhandleren betalte pris plus afgift?
 Spørgsmål 2.
 Kan medlemsstaten indrette sit afgiftssystem på en sådan måde, at registreringsafgiften betragtes som et udlæg, som forhandleren afholder på den endelige købers vegne, således at det er den endelige køber, der er den umiddelbart afgiftspligtige?
 Spørgsmål 3.
 Er det i henseende til spørgsmål 1 og 2 af betydning, at en personbil kan købes og leveres uden betalt registreringsafgift, hvilket vil være aktuelt, hvis køberen ikke har til hensigt at benytte bilen til almindelig befordring af personer eller gods inden for et område, hvor færdselsloven er gældende?
 Spørgsmål 4.
 Er det af betydning, at brugte motorkøretøjer i et ikke ubetydeligt omfang importeres eller indføres bl.a. som flyttegods af den endelige forbruger, som uden en forhandlers mellemkomst selv betaler registreringsafgiften?
 Spørgsmål 5.
 Er det af betydning, om registreringsafgiftspligten indtræder og forfalder — eventuelt som et udlæg — før momspligten indtræder og forfalder?
 (1) (77/388/EØF) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag – EFT L 145, s. 1, og berigtigelse EFT L 149, s. 26.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/8
 Appel iværksat den 9. marts 2012 af Stichting Woonlinie m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 16. december 2011 i sag T-202/10, Stichting Woonlinie m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-133/12 P)
 2012/C 138/13
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest og Stichting Woonstede (ved advocaten P. Glazener og E. Henny samt hoogleraar L. Hancher)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens kendelse (Syvende Afdeling) af 16. december 2011 i sag T-203/10 erklæres i overensstemmelse med de anførte anbringender helt eller delvist ugyldig.
 —
 Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling i overensstemmelse med Domstolens afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med denne sag såvel som med sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1)
 Ifølge det første anbringende har Retten tilsidesat EU-retten, idet den har foretaget en urigtig bedømmelse af de relevante faktiske omstændigheder, og idet den ikke behørigt har begrundet sin kendelse, da den kun anså sagsøgerne for potentielt begunstigede i henhold til den af Kommissionen godkendte støtteordning. Retten har ikke taget i betragtning, at sagsøgerne før den anfægtede beslutning (1) nød godt af de bestående støtteordninger, som i henhold til beslutningen skulle ændres. Sagsøgerne er dermed ikke blot potentielt begunstigede i henhold til de ændrede støtteordninger, men også faktisk begunstigede i henhold til de bestående støtteordninger. I denne sidstnævnte egenskab er de i højeste grad individuelt berørt af den anfægtede beslutning.
 2)
 Ifølge det andet anbringende har Retten tilsidesat EU-retten, idet den har foretaget en urigtig bedømmelse af de relevante faktiske omstændigheder, og idet den ikke behørigt har begrundet sin kendelse, da den har fastslået, at sagsøgerne ikke tilhører en sluttet kreds af almennyttige boligselskaber. Den blot teoretiske mulighed, at en bestemt gruppe af støttemodtagere i fremtiden vil blive udvidet, er ikke tilstrækkeligt til at denne gruppe ikke skal anses for at være en afgrænset gruppe. Derudover udgør de eksisterende almennyttige boligselskaber en afgrænset gruppe, idet de berøres mere indgående af beslutningen end et hypotetisk foretagende, som efter beslutningen anerkendes som almennyttigt boligselskab.
 (1) Kommissionens afgørelse K(2009) 9963 endelig af 15.12.2009 vedrørende støtteordningerne E 2/2005 og N 642/2009 — Nederlandene — eksisterende støtte og særlig støtte til et projekt med henblik på boligselskaber.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/1
 Appel iværksat den 15. juli 2004 af SEC Corporation til prøvelse af dom afsagt den 29. april 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-236/01, T-239/01, T-244/01–T-246/01, T-251/01 og T-252/01, Tokai Carbon Co. Ltd m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-307/04 P)
 (2004/C 239/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. juli 2004 iværksat appel af SEC Corporation (sag T-251/01 (1)) Amagasaki, Hyogo (Japan), ved lawyer K. Platteau, til prøvelse af dom afsagt den 29. april 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager T-236/01, T-239/01, T-244/01– T-246/01, T-251/01 og T-252/01, Tokai Carbon Co. Ltd. m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 a)
 Den appellerede dom ophæves delvis, i det omfang den fastslår, at Kommissionen var berettiget til at anvende omsætningen for produktet på verdensplan som det element, der begrundede en sondring, ved fastsættelsen af grundbeløbet for den bøde, der blev pålagt sagsøgeren.
 b)
 Artikel 3 i beslutningen (2), som ændret af Retten i Første Instans, for så vidt som den pålægger appellanten en bøde på 6 138 mio. EUR, annulleres, eller bøden nedsættes væsentligt til et sådan beløb, som Domstolen finder rimeligt.
 c)
 Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, der er afholdt ved Retten i Første Instans og ved Domstolen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort gældende, at dommen afsagt af Retten i Første Instans skal ophæves af følgende grunde:
 1)
 Retten har tilsidesat artikel 253 EF og princippet om non bis in idem samt billighedsprincippet ved at fastslå, at Kommissionen ved fastsættelsen af bøden og ved inddragelse af de særlige forhold, der gør sig gældende i sagen, ikke er forpligtet til at tage hensyn til de sanktioner, de amerikanske konkurrencemyndigheder tidligere har pålagt SEC på grundlag af de samme faktiske omstændigheder.
 2)
 Retten har tilsidesat artikel 253 EF og billighedsprincippet samt proportionalitetsprincippet ved at fastslå, at Kommissionen er berettiget til alene på grundlag af produktets omsætning på verdensplan at differentiere bødens grundbeløb for de i sagen involverede parter, idet der ikke tages hensyn til omfanget af SEC's virksomhed inden for EØS.
 (1) EFT C 31 af 2.2.2002, s. 12.
 (2) Beslutning 2002/271/EF af 18.7.2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 — Sag COMP/E-1/36.490 — Grafitelektroder (EFT 2002, L 100, s. 1).


text:
Nr. C 133/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4 . 5 . 96
 destillation af visse vine i Italien og i Frankrig, har lemsstat med et kørekort udstedt af værtsstaten, men
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez som ikke har foretaget denne ombytning inden for den
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris og D. A. O. fastsatte frist, sidestilles med kørsel uden førerret, der
 Edward samt dommerne G. F. Mancini, F. A. Schockweiler, straffes med frihedsstraf eller bøde, når henses til
 P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer), C. Gulmann, J. L. konsekvenserne heraf, således som disse er fastsat i den
 Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvo omtvistede nationale retsorden .
 kat: G. Cosmas; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 29 . februar 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder (M EFT nr . C 233 af 20 . 8 . 1994 .
 således :
 1 ) Rådet frifindes.
 2 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (') EFT nr . C 174 af 25 . 6 . 1994 . (Femte Afdeling)
 af 29 . februar 1996
 i sag C-215/94, Jürgen Mohr mod Finanzamt Bad Segeberg
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanz
 hof) ( 1 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Moms — begrebet tjenesteydelse — definitivt ophør med
 af 29 . februar 1996 mælkeproduktion — godtgørelse i henhold til forordning
 i sag C-193/94, straffesager mod Sofia Skanavi og Konstan (EØF) nr. 1336/86)
 tin Chryssanthakopoulos ( anmodning om præjudiciel afgø ( 96/C 133/ 16 )
 relse fra Amtsgericht Tiergarten ) C )
 (Fri bevægelighed for personer — kørekort — ombytnings (Processprog: tysk)
 pligt — sanktioner)
 ( 96/C 133/ 15 ) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: tysk)
 I sag C-215/94, angående en anmodning, som Bundesfi
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive nanzhof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Jürgen
 Mohr mod Finanzamt Bad Segeberg at opnå en præjudiciel
 I sag C-193/94 , angående en anmodning, som Amtsgericht afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 6 , stk . 1 , og
 Tiergarten, Berlin, i medfør af EF-traktatens artikel 177 har artikel 11 , punkt A, stk . 1 , litra a ), i Rådets sjette direktiv
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af med
 straffesag mod Sofia Skanavi og Konstantin Chryssantha lemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 kopoulos at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 fortolkningen af traktatens artikel 6 , 8 A og 52 , har ( EFT nr. L 145 , s. 1 ), har Domstolen ( Femte Afdeling ),
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez sammensat af afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og
 Iglesias , afdelingsformændene C. N. Kakouris og G. Hirsch dommerne J. -P. Puissochet, J. C. Moitinho de Almeida , C.
 samt dommerne G. F. Mancini ( refererende dommer ), F. A. Gulmann ( refererende dommer ) og


text:
L. Sevón; generaladvo
 Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida , C. Gulmann, J. L. kat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 Murray, P. Jann, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvo H. A. Rühl, den 29 . februar 1996 afsagt dom, hvis
 kat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. konklusion lyder således :
 Louterman-Hubeau, den 29 . februar 1996 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således : Artikel 6, stk . Î , og artikel 11 , punkt A, stk . 1 , litra a), i
 Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 1 ) På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin, og harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 inden Rådets direktiv 91 /439/EØF af 29. juli 1991 om ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet
 kørekort træder i kraft, er EF-traktatens artikel 52 ikke beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at den forplig
 til hinder for, at en medlemsstat kræver, at indehaveren telse til at ophøre med mælkeproduktion, som en landmand
 af et kørekort udstedt af en anden medlemsstat skal påtager sig i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1336/
 ombytte dette med et kørekort udstedt af værtsmed 86 af 6 , maj 1986 om fastsættelse af en godtgørelse for
 lemsstaten inden et år fra den pågældende har taget fast definitivt ophør med mælkproduktion, ikke udgør en
 bopæl i denne stat for fortsat der at have ret til at føre tjenesteydelse. Den herfor oppebårne godtgørelse kan
 motorkøretøj. derfor ikke pålægges omsætningsafgift.
 2 ) Traktatens artikel 52 er til hinder for, at kørsel med (M EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 motorkøretøj, som foretages af en person, der kunne
 have ombyttet et kørekort udstedt af en anden med


text:
C 70/6 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 Kommissionen har derfor gjort gældende, med henvisning til II. a) Skal elektricitetsdirektivets artikel 7, stk. 5 (1), fortol-
 de detaljerede retlige anbringender, den har fremsat til støtte kes således, at forbuddet mod forskelsbehandling heri
 for sin appel i sag T-5/02, at den anfægtede dom skal ophæves er begrænset til pålægget til systemoperatøren om at
 for det tilfælde, at dommen i sag T-5/02 afsagt af Retten i afholde sig fra at gøre forskel, når der gives adgang til
 Første Instans ophæves. systemet, ved hjælp af tekniske forskrifter?
 I bekræftende fald, skal en tildelingsmetode for græn-
 ( 1) EFT C 156 af 29.6.2002, s. 27. seoverskridende transportkapacitet for elektricitet
 ( 2) Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21.12.1989 om kontrol anses for en teknisk forskrift i nævnte bestemmelses
 med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT L 395 af forstand?
 30.12.1989, s. 1).
 ( 3) Kommissionens beslutning K(2001) 3345 endelig udg. af
 30.10.2001, hvorved en fusion blev erklæret uforenelig med b) Såfremt tildelingsmetoden anses for en teknisk for-
 fællesmarkedet, sag COMP/M.2416 Tetra Laval/Sidel. skrift, eller såfremt elektricitetsdirektivets artikel 7,
 stk. 5, ikke er begrænset til tekniske forskrifter, er en
 ordning, hvorefter der stilles grænseoverskridende
 transportkapacitet til rådighed med fortrinsstilling for
 kontrakter, der er indgået som led i en særlig offentlig
 opgave, forenelig med forbuddet mod forskelsbehand-
 ling i denne artikel?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 13. november 2002 af College van Beroep voor
 het bedrijfsleven i sagerne 1. Vereniging voor Energie, (1 ) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19.12.1996
 Milieu en Water, 2. Amsterdam Power Exchange Spotmar- om fælles regler for det indre marked for elektricitet (EFT L 27 af
 ket BV og 3. NV Eneco mod Directeur van de Dienst 30.1.1997, s. 20).
 uitvoering en toezicht energie, procesdeltager BV Ne-
 derlands Elektriciteit Administratiekantoor
 (Sag C-17/03)
 (2003/C 70/09)
 Appel iværksat den 17. januar 2003 af Vela Srl og
 Ved dom afsagt den 13. november 2002, indgået til Domsto- Tecnagrind SL til prøvelse af dom afsagt den 7. november
 lens Justitskontor den 16. januar 2003, har College van Beroep 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 voor het bedrijfsleven i sagerne 1. Vereniging voor Energie, i de forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og
 Milieu en Water, 2. Amsterdam Power Exchange Spotmarket T-151/99 af Vela Srl, Milano (Italien), og Tecnagrind
 BV og 3. NV Eneco mod Directeur van de Dienst uitvoering en SL, Barcelona (Spanien), mod Kommissionen for De
 toezicht energie, procesdeltager: BV Nederlands Elektriciteit Europæiske Fællesskaber
 Administratiekantoor, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende (Sag C-18/03 P)
 spørgsmål:
 (2003/C 70/10)
 I. a) Kan artikel 86, stk. 2, EF påberåbes som begrundelse
 for, at en virksomhed, som tidligere har fået overdraget
 at varetage driften af en tjeneste af almindelig økono-
 misk interesse og som led i denne drift har indgået
 bestemte forpligtelser, efter ophør af den særlige Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 opgave, som var betroet den, stadig tillægges en 17. januar 2003 iværksat


text:
appel af Vela Srl og Tecnagrind SL
 særrettighed for at kunne afvikle disse forpligtelser? til prøvelse af dom afsagt den 7. november 2002 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i de forenede
 b) Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, er en sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og T-151/99, Vela Srl
 ordning, hvorefter den pågældende virksomhed i en og Tecnagrind SL mod Kommissionen for De Europæiske
 periode på ti år gives fortrinsret til adgang til Fællesskaber.
 (i aftagende omfang) halvdelen til en fjerdedel af den
 grænseoverskridende transportkapacitet for elektrici-
 tet, alligevel ugyldig, fordi den Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 1. ikke står i rimeligt forhold til den almindelige
 interesse, som hermed tjenes; 1. For så vidt angår realiteten principalt:
 2. samhandelen påvirkes i et omfang, der strider — Kommissionens beslutning K(1999) 540 af 9. marts
 mod Fællesskabets interesser? 1999 annulleres.


text:
14.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský súd v Bratislave (Slovakiet) den 24. maj 2017 — PPC Power a.s. mod Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky og Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 (Sag C-302/17)
 (2017/C 269/07)
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Krajský súd v Bratislave
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: PPC Power a.s.
 Sagsøgte: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky og Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal formålene med og principperne i direktiv 2003/87/EF (1) om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af direktiv 96/61/EF (2) (herefter »direktivet«), dvs. (i) formålet om at reducere emissioner takket være teknologiske fremskridt (artikel 1 samt 2. og 20. betragtning), (ii) formålet om at bevare den økonomiske udvikling og det indre markeds integritet samt undgå konkurrencefordrejninger (5. og 7. betragtning), (iii) formålet om at sikre finansielt og økonomisk gunstige betingelser for reduktion af emissioner (artikel 1), retssikkerhedsprincippet i forhold til driftsledere som defineret i artikel 3, litra f), henset til, at driftsledere i overensstemmelse med artikel 9 har ret til at forvente, at den nationale tildelingsplan ikke ændres senere end 18 måneder inden begyndelsen af den pågældende periode (dvs. fra den 30.6.2006 med hensyn til perioden fra 2008 til 2012), (iv) kravet om gratis tildeling af emissionskvoter (artikel 10), og (v) retten for de i artikel 13, stk. 3, andet afsnit, omhandlede personer til at få udstedt emissionskvoter til erstatning af kvoter, som disse havde, men som medlemsstaterne [ikke] har annulleret i overensstemmelse med artikel 13, stk. 3, første afsnit, fortolkes således, at de er til hinder for en medlemsstats nationale lovgivning, hvorefter driftsledere som defineret i direktivets artikel 3, litra f), der er afgiftspligtige i denne medlemsstat, skal betale en særlig afgift, (i) hvis retsgrundlag består i, at afgiften pålægges forvaltningen af emissionskvoter (i tilfælde af manglende brug og salg) uden at tage højde for, om driftslederen i kraft heraf opnår en fordel, (ii) såfremt disse emissionskvoter er blevet tildelt disse driftsledere på grundlag af den nationale tildelingsplan, som medlemsstaten har fremlagt for Europa-Kommissionen for perioden fra 2008 til 2012 i overensstemmelse med direktivets artikel 9 (dvs. at denne plan er blevet forelagt Europa-Kommissionen og medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 9, stk. 1, og ikke er blevet afvist af Europa-Kommissionen i medfør af direktivets artikel 9, stk. 3), idet planen i henhold til direktivets artikel 10 fastsætter, at for den femårsperiode, der begynder den 1. januar 2008, tildeles 100 % af kvoterne gratis, (iv) hvor satsen for denne afgift svarer til 80 % af afgiftsgrundlaget for afgiften på emissionskvoter, hvilket fastsættes ud fra summen af det resultat, der fremkommer ved at multiplicere de overførte (solgte) emissionskvoter i hver kalendermåned med emissionskvoternes gennemsnitlige markedspris i kalendermåneden forud for den måned, hvor overdragelsen er sket, og det resultat, der fremkommer ved at multiplicere de ikke-anvendte emissionskvoter med emissionskvoternes gennemsnitlige markedspris i det pågældende kalenderår, og (v) hvor de gennemsnitlige markedspriser beregnes som det simple aritmetiske gennemsnit af priserne for dagens


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/53
 Appel iværksat den 29. november 2012 af Emil Micsunescu til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 25. september 2012 i sag T-314/12, Micsunescu mod Kommissionen
 (Sag C-569/12 P)
 2013/C 225/97
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Emil Micsunescu (ved avocat R. Neagu)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Domstolen (Syvende Afdeling) har ved kendelse af 27. juni 2013 afvist appellen.


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/2
 Sag anlagt den 6. juni 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-253/06)
 (2006/C 237/03)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Simonetti og B. Schima, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF (1) af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, idet den ikke har udstedt alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 25. juni 2005.
 (1) EUT L 156, s. 17.


text:
6 . 7 . 96 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 197/7
 DOMSTOLENS DOM anvendelse, ikke må være mindre gunstige end de
 af 23 . maj 1996 betingelser, der gælder for tilsvarende søgsmål på
 grundlag af national ret, eller være udformet således, at
 i sag C-5/94, The Queen mod Ministry of Agriculture, de i praksis gør det umuligt eller urimeligt vanskeligt at
 Fisheries and Food, ex parte: Hedley Lomas (Ireland ) Ltd, opnå erstatning.
 ( anmodning om préjudiciel afgørelse fra High Court of
 Justice, Queen's Bench Division ) (')
 (Frie varebevægelser — dyrebeskyttelse — harmoniserings (') EFT nr . C 59 af 26 . 2 . 1994 .
 direktiv — EF-traktatens artikel 36 — en medlemsstats
 ansvar uden for kontraktforhold for overtrædelse affælles
 skabsretten)
 ( 96/C 197/11 )
 (Processprog: engelsk)
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 af 23 . maj 1996
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-237/94 , John O'Flynn mod Adjucation Officer
 ( anmodning om préjudiciel afgørelse fra Social Security
 I sag C-5/94, angående en anmodning, som High Court of Commissioner ) (')
 Justice, Queen's Bench Division ( England og Wales ) i (Sociale rettigheder for arbejdstagere — godtgørelse af
 medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgivet til begra velsesudgifter)
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag The ( 96/C 197/ 12 )
 Queen mod Ministry of Agriculture , Fisheries and Food , ex
 parte : Hedley Lomas ( Ireland ) Ltd at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens arti (Processprog: engelsk)
 kel 34 og 36 og af princippet om statens ansvar uden for
 kontraktforhold for overtrædelse af fællesskabsretten, har
 Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Edward og G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini
 ( refererende dommer), F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de
 Almeida , P. J. G. Kapteyn , J. L. Murray, H. Ragnemalm og I sag C-237/94 , angående en anmodning, som Social
 L. Sevón ; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær : ekspe Security Commissioner ( Det Forenede Kongerige ) i medfør
 ditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 23 . maj 1996 af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : den for nævnte ret verserende sag, John O'Flynn mod
 Adjucation Officer at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 rende fortolkningen af artikel 7 i Rådets forordning ( EØF )
 1 . Fællesskabsretten er til hinder for, at en medlemsstat nr . 1612/68 af 15 . oktober 1968 om arbejdskraftens frie
 henviser til EF-traktatens artikel 36 som hjemmel for en bevægelighed inden for Fællesskabet ( EFT 1968 II , s . 467 ),
 begrænsning af udførsel af varer til en anden medlems har Domstolen ( Femte Afdeling), sammensat af afdelings
 stat, der alene er begrundet med, at sidstnævnte stat efter formanden, D. A. O. Edward, og dommerne J. -P Puissochet
 den første stats opfattelse ikke


text:
overholder bestemmel ( refererende dommer ), P. Jann, L. Sevón og M. Wathelet;
 serne i et fællesskabsdirektiv om harmonisering, der generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: H. von Hol
 forfølger det formål, som søges beskyttet ved hjælp af stein, assisterende justitssekretær, den 23 . maj 1996 , afsagt
 henvisningen til artikel 3 6, men som hverken foreskriver dom, hvis konklusion lyder således :
 nogen kontrolprocedure vedrørende anvendelsen af
 bestemmelserne eller nogen sanktion i tilfælde af, at de
 overtrædes . Artikel 7, stk . 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af
 IS. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
 inden for Fællesskabet er til hinder for en bestemmelse
 2. En medlemsstat er forpligtet til at erstatte tab, der er såsom section 7 (1 ) (c) i Social Fund (Maternity and Funeral
 forvoldt en borger som følge af nægtelsen af at udstede Expenses) Régulations 1987, hvorefter tildeling af en
 en eksportlicens i strid med EF-traktatens artikel 34, godtgørelse til dækning afbegravelsesudgifter, som afholdes
 såfremt den fællesskabsbestemmelse, der er overtrådt, af en arbejdstager, er betinget af, at jordfæstelsen eller
 har til formål at tillægge borgerne rettigheder, såfremt ligbrændingen finder sted på området i den medlemsstat,
 overtrædelsen er tilstrækkelig kvalificeret, og såfremt efter hvis lovgivning godtgørelsen ydes.
 der er en direkte årsagsforbindelse mellem denne over
 trædelse og borgernes tab. Med dette forbehold gennem
 føres statens ansvar for det tab, der er forvoldt ved en (') EFT nr . C 288 af 15 . 10 . 1994 .
 overtrædelse af fællesskabsretten, som må tilregnes
 staten, efter nationale erstatningsregler, dog således at
 betingelserne i den nationale lovgivning, der finder


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’appel de Mons (Belgien) den 11. juli 2014 — Les Jardins de Jouvence SCRL mod État belge
 (Sag C-335/14)
 2014/C 339/06
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Mons
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Les Jardins de Jouvence SCRL
 Sagsøgt: État belge
 Præjudicielt’ spørgsmål
 1)
 Skal en plejebolig som omhandlet i dekret af 5. juni 1997 fra det regionale råd i Vallonien om alderdomshjem, plejeboliger og dagmodtagelsescentre for ældre, der er fyldt 60 år, og som med økonomisk vinding for øje [tilbyder] særlige boliger, der er indrettet til en eller to personer og består af et fuldt udstyret køkken, en dagligstue, et soveværelse og et fuldt udstyret badeværelse, der giver de ældre mulighed for at leve et selvstændigt liv, samt tjenester, som de ældre frit kan anvende, og forskellige valgfrie ydelser mod vederlag med økonomisk vinding for øje, uden at disse ydelser er forbeholdt plejeboligernes beboere restaurant og bar, frisør- og skønhedssalon, kinesiterapi, ergoterapi, vaskeri, ambulatorium med mulighed for blodprøvetagning, [udelades] lægepraksis), anses for et organ, der i det væsentlige har en almennyttig karakter, og som tilbyder »tjenesteydelser og levering af goder med nær tilknytning til social bistand og social sikring« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 13, punkt A, stk. 1, litra g), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977»om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (1)« (nu artikel 132, stk. 1, litra g), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (2))?
 2)
 Skal spørgsmålet besvares anderledes, såfremt de omhandlede plejeboliger i forbindelse med levering af de omhandlede tjenesteydelser modtager tilskud eller andre former for økonomisk støtte fra offentlige myndigheder?
 (1) EFT L 145, s. 1.
 (2) EUT L 347, s. 1.


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/19
 Slettelse af sag C-124/01 (1) Slettelse af sag C-45/02 (1)
 (2002/C 305/36) (2002/C 305/39)
 Ved kendelse af 20. september 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 10. juli 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-124/01, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-45/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 161 af 2.6.2001.
 (1 ) EFT C 97 af 20.4.2002.
 Slettelse af sag C-150/01 (1)
 Slettelse af sag C-70/02 (1)
 (2002/C 305/37)
 (2002/C 305/40)
 Ved kendelse af 30. september 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-150/01, Ved kendelse af 20. september 2002 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-70/02,
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 173 af 16.6.2001.
 (1 ) EFT C 109 af 4.5.2002.
 Slettelse af sag C-443/01 (1)
 (2002/C 305/38) Slettelse af sag C-221/02 ( 1)
 (2002/C 305/41)
 Ved kendelse af 28. august 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-443/
 01, Poul Nørgaard mod Skatteministeriet (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret), skal slettes af regis- Ved kendelse af 25. september 2002 har præsidenten for De
 teret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-221/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 31 af 2.2.2002.
 (1 ) EFT C 180 af 27.7.2002.


text:
9.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/25
 Sag anlagt den 13. januar 2015 — Lufthansa AirPlus Servicekarten mod KHIM — Mareea Comtur (airpass.ro)
 (Sag T-14/15)
 (2015/C 081/33)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Tyskland) (ved solicitor R. Kunze og advokat G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Rumænien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: SC Mareea Comtur SRL
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »airpass.ro« — registreringsansøgning nr. 10 649 358
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. oktober 2014 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1918/2013-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den vedrører tjenesteydelserne i klasse 35.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 64 og 76, i forordning nr. 207/2009.


text:
10.4.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 100/5
 Almeida, C. Gulmann, J. L. Murray, D. A. O. Edward, H. DOMSTOLENS DOM
 Ragnemalm, L. Sevón, M. Wathelet, R. Schintgen og K. M.
 Ioannou; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretñr: eks- (Fùrste Afdeling)
 peditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 9. februar
 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: af 9. februar 1999
 i sag C-280/97, ROSE Elektrotechnik GmbH & Co. KG
 mod Oberfinanzdirektion Köln (anmodning om prñjudi-
 1) En erstatning for uberettiget opsigelse, som ydes i ciel afgùrelse fra Finanzgericht Düsseldorf) (1)
 medfùr af en domstolsafgùrelse, er en lùn i EF-trakta-
 tens artikel 119's forstand. (Den kombinerede nomenklatur Ð toldpositioner Ð
 forgreningsdåse uden kabler eller kontakter)
 (1999/C 100/07)
 2) Betingelserne for, om en arbejdstager har krav på
 erstatning ved uberettiget opsigelse, er omfattet af
 traktatens artikel 119. Derimod er betingelserne for,
 om en arbejdstager ved uberettiget opsigelse har krav (Processprog: tysk)
 på genindtrñden i stillingen eller genansñttelse, omfat-
 tet af Rådets direktiv 76/207/EéF af 9. februar 1976
 om gennemfùrelse af princippet om ligebehandling af
 mñnd og kvinder for så vidt angår adgang til beskñfti- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 gelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejds- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 vilkår.
 3) Det tilkommer den nationale domstol på grundlag af I sag C-280/97, angående en anmodning, som Finanzge-
 samtlige relevante juridiske og faktiske omstñndighe- richt Düsseldorf (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens
 der at afgùre, på hvilken dato det skal vurderes, om en artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 regel, hvorefter beskyttelsen mod uberettiget opsigelse ret verserende sag, ROSE Elektrotechnik GmbH & Co.
 kun omfatter arbejdstagere, der har vñret ansat i KG mod Oberfinanzdirektion Köln, at opnå en prñjudiciel
 mindst to år, er lovlig. afgùrelse vedrùrende fortolkningen af den kombinerede
 nomenklatur, som affattet i bilag I til Kommissionens for-
 ordning (EF) nr. 1734/96 af 9. september 1996 om
 4) For at fastslå, om en foranstaltning, der er vedtaget af ñndring af bilag I til Rådets forordning (EéF) nr. 2658/87
 en medlemsstat, har en så forskellig virkning for om told- og statistiknomenklaturen og den fñlles toldtarif
 mñnd og kvinder, at den må antages at medfùre en (EFT L 238 af 19.9.1996, s. 1), har Domstolen (Fùrste
 indirekte forskelsbehandling i traktatens artikel 119's Afdeling), sammensat af D. A. O. Edward, som funge-
 forstand, skal den nationale domstol efterprùve, om de rende afdelingsformand, og dommerne L. Sevón (refere-
 forhåndenvñrende statistiske oplysninger indebñrer, at rende dommer) og M. Wathelet; generaladvokat: N. Fen-
 en betydeligt ringere procentdel af kvindelige end nelly; justitssekretñr: R. Grass, den 9. februar 1999 afsagt
 mandlige arbejdstagere er i stand til at opfylde den dom, hvis konklusion lyder således:
 betingelse, som er fastsat ved den pågñldende foran-
 staltning. Hvis dette er tilfñldet, foreligger der en indi-
 rekte forskelsbehandling på grundlag af kùn, medmin-
 dre foranstaltningen er begrundet i objektive faktorer, Den kombinerede nomenklatur, som affattet i bilag I til
 som intet har at gùre med en forskelsbehandling på Kommissionens forordning (EF) nr. 1734/96 af 9. septem-
 grundlag af kùn. ber 1996 om


text:
ñndring af bilag I til Rådets forordning
 (EéF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og
 den fñlles toldtarif, skal fortolkes således, at en vare, der
 består af en firkantet beholder med et låg af lakeret alumi-
 5) I det tilfñlde, hvor en betydeligt ringere procentdel af
 niumstrykstùbegods (legering af aluminium og silicium,
 kvindelige end mandlige arbejdstagere opfylder den
 hvis aluminiumindhold er det stùrste efter vñgt) med fire
 betingelse om to års forudgående beskñftigelse, som er
 forbindelsesskruer af stål og fire jordskruer af forkobret
 fastsat i den regel, der er nñvnte i domskonklusionens
 stål (der ligger lùst emballeret inden i varen og skal skrues
 punkt 3, påhviler det medlemsstaten som den, der har
 i de hertil forberedte gevindhuller), og som er bestemt til
 udstedt den formodet diskriminerende regel, at godt-
 at blive suppleret med klemrñkker og huller med henblik
 gùre, at reglen opfylder et lovligt socialpolitisk mål, at
 på tilslutning af elektriske kredslùb, i henhold til punkt 2 a)
 dette mål intet har at gùre med en forskelsbehandling
 i de almindelige tariferingsbestemmelser vedrùrende den
 på grundlag af kùn, og at det med rimelighed kunne
 kombinerede nomenklatur henfùres under toldposition
 antages, at de valgte midler var egnede til at opfylde
 8536 90 85 som en ukomplet forgreningsdåse.
 det pågñldende mål.
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997. (1) EFT C 295 af 27.2.1997.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/32
 Rettens dom af 9. juli 2010 — Exalation mod KHIM (Vektor-Lycopin)
 (Sag T-85/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Vektor-Lycopin - absolutte registreringshindringer - mangel på fornødent særpræg - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 234/54
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Exalation Ltd (Ilford, Essex, Det Forenede Kongerige) (ved avocat K. Zingsheim)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. december 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1037/2007-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Vektor-Lycopin som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Exalation Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
8.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 192/13
 Stato — Fjerde Afdeling — som domsmyndighed i sagen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 ANAS - Ente Nazionale per le Strade mod SCA RL CMC afsagt den 3. maj 2000 af Nederlandenes Hoge Raad i
 Cooperativa Muratori Cementisti Ravenna og SpA ICLA Co- sagen Kennemer Golf & Country Club mod Inspecteur
 struzioni Generali samt mod SpA Impresa Toto og Toto SpA Belastingdienst Particulieren/Ondernemingen Haarlem
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sag C-174/00)
 1) Er en bestemmelse i en udbudsbekendtgørelse for offentligt
 (2000/C 192/23)
 udbud, hvorefter virksomheder, som ikke for deres bud
 har givet begrundelser for den angivne pris, der svarer til i
 alt fald 75 % af udbudssummen, er afskåret fra at deltage i
 proceduren, til hinder for anvendelsen af artikel 30, stk. 4, Ved dom afsagt den 3. maj 2000, indgået til Domstolens
 i direktiv 93/37/EØF (1)? Justitskontor den 9. maj 2000, har Nederlandenes Hoge Raad
 i sagen Kennemer Golf & Country Club mod Inspecteur
 Belastingdienst Particulieren/Ondernemingen Haarlem forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 2) Er en bestemmelse om en automatisk forhøjelse af unorma- præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 litetstærsklen for bud, hvis overensstemmende karakter
 skal undersøges, når denne baseres på et kriterium, der
 fastlægges for det enkelte tilfælde og ud fra et aritmetisk 1. a. Når det skal fastslås, om et organ arbejder med gevinst
 gennemsnit, der ikke gør det muligt for de erhvervsdriven- for øje i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 de på forhånd at kende denne tærskel, til hinder for sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), skal
 anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF? der da udelukkende tages hensyn til resultaterne af de i
 denne bestemmelse nævnte tjenesteydelser, eller skal
 resultaterne af andre tjenesteydelser, som organet tillige
 udfører, også tages med i betragtning?
 3) Er en bestemmelse om en tidligere gennemgang med
 deltagelse af parterne, uden adgang for den virksomhed, b. Såfremt der med hensyn til problemet, om et organ
 som anses for at have givet et unormalt bud, til at fremføre arbejder med gevinst for øje, udelukkende skal tages
 sine grunde efter åbningen af buddene og før afgørelsen hensyn til de af organet udførte tjenesteydelser i den
 om udelukkelse træffes, til hinder for anvendelsen af artikel forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette direktivs
 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF? artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), og ikke til organets
 samlede resultat, er det da udelukkende de ved disse
 tjenesteydelser opståede omkostninger, der skal tages
 4) Er en bestemmelse om, at den ordregivende myndighed i betragtning, eller også en del af organets øvrige
 kun kan tage hensyn til begrundelser, der vedrører bespa- omkostninger?
 relser i forbindelse med byggeprocessen, de anvendte
 tekniske løsninger, eller den bydendes usædvanligt gunstige 2. a. Består der en direkte sammenhæng — som omhandlet
 betingelser, til hinder for anvendelsen af artikel 30, stk. 4, i bl.a. De Europæiske Fællesskabers Domstols dom
 i direktiv


text:
93/37/EØF? af 8. marts 1988 i sag 102/85 (Apple and Pear
 Development Council, Sml. s. 1443) — med hensyn til
 bidrag til en forening, som ifølge sit vedtægtsmæssige
 formål giver sine medlemmer lejlighed til i forenings-
 5) Er udelukkelsen af begrundelser vedrørende elementer, hvis
 sammenhæng at udøve en sport, og, såfremt dette
 mindsteværdier kan konstateres på grundlag af offentligt
 spørgsmål besvares benægtende, skal foreningen i så
 tilgængelige fortegnelser, til hinder for anvendelsen af
 fald kun for så vidt anses for afgiftspligtig i den
 artikel 30, stk. 4, i direktiv 93/37/EØF?
 forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette direktivs
 artikel 4, stk. 1, hvis den ligeledes udfører tjenesteydel-
 ser, for hvilke den faktisk modtager direkte mod-
 ydelser?
 (1) Rådets direktiv 93/37/EØF af 14.6.1993 om samordning af b. Skal der — også selv om der ikke består nogen
 fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- direkte sammenhæng mellem foreningens forskellige
 og anlægskontrakter, EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54.
 tjenesteydelser til sine medlemmer og det af disse
 medlemmer betalte bidrag — til de indtægter for et
 organ i form af en forening, som skal tages i betragtning
 ved afgørelsen af, om der arbejdes med gevinst for øje
 som omhandlet i det første spørgsmål, også medregnes
 de samlede årlige bidrag fra medlemmer, som for-
 eningen i henhold til vedtægterne giver lejlighed til at
 udøve sport?
 ---pagebreak--- C 192/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 3. Berettiger den omstændighed, at et organ anvender over- 3. Når artikel 1, litra e), i Kommissionens beslutning nr.
 skud, som det systematisk tilstræber, til brug for sine 94/698/EF (2) gør godkendelsen af den deri omhandlede
 tjenesteydelser, der består i at give lejlighed til at udøve støtte betinget af, at Portugal opfylder sin forpligtelse til at
 sport i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette anvende artikel 4 i forordning (EØF) nr. 2408/92 i
 direktivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), den konklu- forbindelse med de selvstyrende regioner senest fra den
 sion, at det ikke arbejder med gevinst for øje i denne 1. januar 1996 og offentliggør de forpligtelser vedrørende
 bestemmelses forstand? Eller kan denne konklusion kun offentlig tjeneste, der gælder for de pågældende ruter (»jf.
 drages, såfremt der er tale om enkeltstående, ikke-systema- afsnit VIII, punkt 3«), betyder det da, at Portugal er afskåret
 tisk tilstræbte driftsoverskud, der anvendes på nævnte fra at anvende den beføjelse, medlemsstaterne er tillagt ved
 måde? Skal der ved besvarelsen af disse spørgsmål også forordningens artikel 3, stk. 2?
 tages hensyn til sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 2,
 første led, og i bekræftende fald, hvorledes skal denne
 bestemmelse da fortolkes; nærmere bestemt: Skal der i (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23.7.1992 om EF-
 denne bestemmelse mellem ordene »eventuelt« og »over- luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fælleskabet (EFT
 skud« læses »systematisk« eller »men kun enkeltstående«? L 240 af 24.8.1992, s. 8).
 (2) Kommissionens beslutning 94/698/EF af 6. juli 1994 om kapital-
 forhøjelse, kreditgarantier og eksisterende skattefritagelse til fordel
 for TAP (EFT L 279 af 28.10.1994,


text:
s. 29).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 13. april 2000 af Supremo Tribunal Administra-
 tivo, Første Afdeling, i plenum, i sagen Flightline Ltd mod
 Secretário de Estado dos Transportes e Comunicações og
 TAP-Transportes Aéreos Portugueses, SA
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 13. april 2000 af Juzgado de Primera Instan-
 (Sag C-181/00) cia e Instrucción no 5 de Oviedo i sagen Victoria González
 Sánchez mod Medicina Asturiana SA
 (2000/C 192/24)
 (Sag C-183/00)
 Ved dom afsagt den 13. maj 2000, indgået til Domstolens (2000/C 192/25)
 Justitskontor den 15. maj 2000, har Supremo Tribunal Admi-
 nistrativo, Første Afdeling, i plenum, i sagen Flightline Ltd
 mod Secretário de Estado dos Transportes e Comunicações Ved kendelse afsagt den 13. april 2000, indgået til Domstolens
 og TAP-Transportes Aéreos Portugueses, SA, forelagt De Justitskontor den 16. maj 2000, har Juzgado de Primera
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi- Instancia e Instrucción no 5 de Oviedo i sagen Victoria
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: González Sánchez mod Medicina Asturiana SA forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Når en medlemsstat udøver sine rettigheder og beføjelser i
 henhold til artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr.
 2408/92 (1) af 23. juli 1992, forudsætter eller medfører det Skal artikel 13 i Rådets direktiv 85/374/EØF (1) af 25. juli 1985
 da nødvendigvis, at den derved giver afkald på beføjelsen i om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved
 forordningens artikel 3, stk. 2, for medlemsstaten til indtil lov fastsatte bestemmelser om produktansvar fortolkes således,
 den 1. april 1997 at begrænse konkurrencen med hensyn at den er til hinder for, at der efter gennemførelsen af direktivet
 til cabotageydelser på dens område? foretages en begrænsning eller indskrænkning af de rettigheder,
 som forbrugerne har i henhold til medlemsstatens lovgivning?
 2. Kan det i forbindelse med en medlemsstats åbne offentlige
 udbud i 1995 af adgang til ruteflyvning på en rute under
 opfyldelse af forpligtelserne til offentlig tjeneste, der er (1) EFT L 210 af 7.8.1985, s. 29.
 pålagt med hensyn til den pågældende rute i henhold til
 forordningens artikel 4, kræves af luftfartsselskaber, der
 har licens i en anden medlemsstat, og som indgiver bud, at
 de opfylder betingelserne i forordningens artikel 3, stk. 2?


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/8
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-503/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 79/409/EØF - beskyttelse af vilde fugle - fravigelse af ordningen med beskyttelse af vilde fugle - regionen Ligurien)
 (2008/C 171/13)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Recchia, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I. Braguglia, som befuldmægtiget og avvocato dello Stato G. Fiengo)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — regionen Liguriens vedtagelse og anvendelse af en lovgivning om tilladelse til at fravige ordningen med beskyttelse af vilde fugle uden at overholde de betingelser, der er fastsat i artikel 9 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, idet regionen Ligurien har vedtaget og anvendt en lovgivning vedrørende tilladelse til at fravige af ordningen med beskyttelse af vilde fugle, der ikke opfylder de betingelser, som er fastsat i denne bestemmelse.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 82 af 14.4.2007.


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/18
 Sag anlagt den 19. oktober 2011 — MIP Metro mod KHIM — Real Seguros (real,- QUALITY)
 (Sag T-548/11)
 2012/C 6/34
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne J. Plate og R. Kaase)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Real Seguros, SA (Porto, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen udsættes indtil der foreligger en endelig afgørelse fra den portugisiske varemærkemyndighed vedrørende den begæring om fortabelse, som sagsøgeren har indgivet vedrørende de ældre portugisiske varemærkeregistreringer nr. 249791, nr. 249793 og nr. 254390. Hvis begæringen om at sagen udsættes, ikke tages til følge, fortsættes sagen.
 —
 Afgørelse truffet den 17. august 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 114/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod under sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Den internationale varemærkeregistrering nr. W 983683 af figurmærket »real,- QUALITY« i rød, blå og beige for tjenesteydelser i klasse 36
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Real Seguros, SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Den portugisiske varemærkeregistrering nr. 249791 af ordmærket »REAL« for tjenesteydelser i klasse 36; den portugisiske varemærkeregistrering nr. 249793 af ordmærket »REAL SEGUROS« for tjenesteydelser i klasse 36; den portugisiske figurmærkeregistrering nr. 254390, der indeholder ordbestanddelen »REAL«, for tjenesteydelser i klasse 36; forskellige ikke-registrerede rettigheder, som angiveligt nyder beskyttelse i alle medlemsstater eller i Portugal.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret urigtigt antog, at der var risiko for forveksling mellem det ansøgte varemærke og det varemærke, indsigelsen var støttet på.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/16
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-109/08) (1)
 (Traktatbrud - artikel 28 EF, 43 EF og 49 EF - direktiv 98/34/EF - tekniske standarder og forskrifter - nationale bestemmelser, der finder anvendelse på elektriske, elektromekaniske og elektroniske computerspil - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - manglende gennemførelse - artikel 228 EF - økonomiske sanktioner)
 2009/C 180/26
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved N. Dafniou, V. Karra og P. Mylonopoulos, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende opfyldelse af Domstolens dom af 26. oktober 2006 i sag C-65/05 — tilsidesættelse af artikel 28 EF, 43 EF og 49 EF og artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT L 204, s. 37 — nationale bestemmelser, som finder anvendelse på elektroniske computerspil — påstand om tvangsbøde
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har ved ikke at ændre artikel 2, stk. 1, og artikel 3 i lov nr. 3037/2002 om indførelse af et forbud mod installation og drift af alle elektriske, elektromekaniske og elektroniske spil, herunder alle computerspil, på alle offentlige eller private steder, bortset fra spillekasinoer, under trussel om strafferetlige eller administrative sanktioner, som er foreskrevet i samme lovs artikel 4 og 5, i overensstemmelse med artikel 28 EF, 43 EF og 49 EF samt artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, undladt at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at opfylde dom af 26. oktober 2006, Kommissionen mod Grækenland (sag C-65/05), og har dermed tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228 EF.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber en tvangsbøde, der indbetales på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«, på 31 536 EUR for hver dags forsinkelse med at træffe de fornødne foranstaltninger til at opfylde den nævnte dom i sagen Kommissionen mod Grækenland, beregnet fra afsigelsen af nærværende dom og indtil opfyldelsen af den nævnte dom i sagen Kommissionen mod Grækenland.
 3)
 Den Hellenske Republik betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber et fast beløb på 3 mio. EUR, der indbetales på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«.
 4)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 116 af 9.5.2008.


text:
C 303/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.10.2001
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. DOMSTOLENS DOM
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (Femte Afdeling)
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 af 13. september 2001
 i sag C-417/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Spanien (1)
 DOMSTOLENS DOM (»Traktatbrud — direktiv 96/62/EF — vurdering og styring
 af luftkvalitet — manglende udpegelse af de kompetente
 (Femte Afdeling) myndigheder og organer, der skal gennemføre direktivet«)
 af 13. september 2001 (2001/C 303/05)
 i sag C-375/99, Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1) (Processprog: spansk)
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — regnskabsårene 1996 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 og 1997 — offentlig oplagring af oksekød«) gjort i Samling af Afgørelser)
 (2001/C 303/04)
 I sag C-417/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (Processprog: spansk) ber (befuldmægtiget: G. Valero Jordana), mod Kongeriget
 Spanien (befuldmægtiget: N. Dı́az Abad), angående en påstand
 om, at det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat er af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- sine forpligtelser i henhold til bestemmelserne i Rådets direktiv
 gjort i Samling af Afgørelser) 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering og styring af
 luftkvalitet (EFT L 296, s. 55), idet det ikke har udpeget de
 I sag C-375/99, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: kompetente myndigheder og organer, der er omhandlet i
 M. López-Monı́s Gallego), mod Kommissionen for De Europæi- direktivets artikel 3, stk. 1, har Domstolen (Femte Afdeling),
 ske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Guerra Fernández), angå- sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommer-
 ende en påstand om delvis annullation af Kommissionens ne D.A.O. Edward (refererende dommer), P. Jann, L. Sevón og
 beslutning 1999/603/EF af 28. juli 1999 om at udelukke C.W.A. Timmermans; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær:
 visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for EUGFL, R. Grass, den 13. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 Garantisektionen, fra EF-finansiering (EFT L 234, s. 6) i det lyder således:
 omfang den vedrører en samlet finansiel korrektion på 5 % af
 visse beløb, som Kongeriget Spanien har anmeldt for budget-
 post 2111 (tekniske udgifter), 2112 (finansielle udgifter) og 1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 2113 (andre udgifter) knyttet til sektoren for offentlig oplag- Rådets direktiv 96/62/EF af 27. september 1996 om vurdering
 ring af oksekød, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat og styring af luftkvalitet, idet det ikke inden for den fastsatte
 af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommerne D.A.O. Ed- frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestem-
 ward, P. Jann (refererende dommer), S. von Bahr og melser for at udpege de kompetente myndigheder og organer,
 C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits- der er omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 1.
 sekretær: R. Grass, den 13. september 2001 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 20 af 22.1.2000.
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.


text:
9.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/10
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 19. november 2012 — Luigi Marcuccio mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-1/11 SA) (1)
 (Begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg hos Den Europæiske Union)
 2013/C 38/12
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (ved avvocato G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af avvocato A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Protokol vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter — begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg i de midler, som Den Italienske Republik skylder Unionen, subsidiært i de aktiver på Den Italienske Republiks område, som tilhører Unionen — ophævelse af Kommissionens immunitet — artikel 1 i protokol vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter
 Konklusion
 1)
 Begæring om arrest eller udlæg afslås.
 2)
 Luigi Marcuccio og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 24.3.2012.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/47
 Sag anlagt den 20. august 2014 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-83/14)
 (2015/C 007/54)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas og J.N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AST 10 i forfremmelsesåret 2013.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 8. november 2013 om udfærdigelse af listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2013.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- ved at bruge sit eget navn vildleder offentligheden, eller
 se afsagt den 3. september 2002 af High Court of Justice når (ii) sagsøgte med denne brug blot skaber utilsigtet
 (England and Wales) (Chancery Division) i sagen Nichols forveksling?
 plc mod Registrar of Trademarks
 (1 ) Rådets første direktiv af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse
 af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40 af
 (Sag C-404/02) 11.2.1989, s. 1).
 (2003/C 7/27)
 Sag anlagt den 13. november 2002 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 Ved kendelse afsagt den 3. september 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 12. november 2002, har High (Sag C-406/02)
 Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division) i
 sagen Nichols plc mod Registrar of Trademarks forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om (2003/C 7/28)
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal, og i givet fald under hvilke omstændigheder, et Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. no-
 varemærke (dvs. et »tegn«, der opfylder kravene i artikel 2 vember 2002 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis-
 i direktiv 89/104/EØF ( 1) om varemærker), som består af sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Bruno Stromsky,
 ét enkelt efternavn, udelukkes fra registrering på grund som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 af, at det i sig selv »mangler fornødent særpræg«, jf.
 direktivets artikel 3, stk. 1, litra b)?
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 2. (a) Skal eller (b) kan et sådant tegn, inden det ved brug 1) Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 har fået fornødent særpræg, udelukkes fra registrering, forpligtelser i henhold til direktiv 76/464/EØF (1), 78/
 hvis det er et almindeligt efternavn i den medlemsstat, 659/EØF ( 2) og 80/68/EØF ( 3), som ændret ved Rådets
 hvori varemærket søges registreret, eller hvis det er et direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardi-
 almindeligt efternavn i en eller flere andre medlemsstater? sering og rationalisering af rapporterne om gennemfø-
 relse af en række miljødirektiver ( 4), idet det ikke inden
 for de fastsatte frister har fremsendt rapporterne om
 3. Såfremt enten spørgsmål 2(a) eller 2(b) besvares bekræf- gennemførelse af direktiverne for så vidt angår hoved-
 tende, er det da berettiget, at nationale myndigheder stadsregionen Bruxelles.
 afgør spørgsmålet på grundlag af de forventninger, en
 gennemsnitsforbruger formodes at have i relation til de 2) Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 pågældende varer/tjenesteydelser i medlemsstaten, under ninger.
 hensyn til efternavnets almindelighed, til arten af om-
 handlede varer/tjenesteydelser, og til om det er almindelig
 udbredt (eller netop ikke) at anvende efternavne i den
 relevante branche? Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 4. Skal det, i forbindelse med afgørelsen af om et efternavn I henhold til artikel 2 i direktiv 91/692/EØF skulle Belgien
 »mangler fornødent særpræg«, jf. direktivets artikel 3, have sendt en rapport til Kommissionen vedrørende perioden
 stk. 1, litra b), tillægges betydning, at retsvirkningerne af fra 1993 til og med 1995, der skulle udarbejdes på grundlag
 varemærkets registrering er begrænset


text:
i henhold til af et spørgeskema, som fastsat ved beslutning 92/446/EØF, og
 artikel 6, stk. 1, litra a)? som blev tilsendt Belgien i rette tid. Belgien skulle tilsende
 Kommissionen den pågældende rapport senest den 30. septem-
 ber 1996. Imidlertid er disse oplysninger ikke alle blevet
 5. Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, ønskes det tilsendt Kommissionen inden nævnte frist for så vidt angår
 oplyst, (a) om ordet »person« i direktivets artikel 6, stk. 1, hovedstadsregionen Bruxelles:
 litra a), skal forstås således, at det omfatter et selskab eller
 en virksomhed, og (b) hvad der skal forstås ved »redelig — For så vidt angår direktiv 76/464/EØF, som ændret, er
 markedsføringsskik«; navnlig ønskes det oplyst, om dette der ikke sendt nogen oplysninger vedrørende årene 1993-
 udtryk finder anvendelse, når (i) sagsøgte ikke i praksis 1995.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/8
 Appel iværksat den 15. april 2013 af Confindustria Venezia, tidligere Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. januar 2013 i sag T-273/00, Unindustria m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-191/13 P)
 2013/C 207/13
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellanter: Confindustria Venezia, tidligere Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) m.fl. (ved avvocati A. Vianello, A. Bortoluzzi og A. Veronese)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA og Den Italienske Republik
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelsen afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) i sag T-273/00 ophæves eller ændres, og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for sin appel gjort gældende, at Retten har begået retlige fejl ved anvendelsen af de principper Domstolen fastslog dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere«, dels hvad angår Kommissionens forpligtelse til at begrunde sine statsstøttebeslutninger, dels vedrørende fordelingen af bevisbyrden vedrørende betingelserne i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF.
 I kendelsen, der er genstand for nærværende appel, har Retten ikke efterkommet de anvisninger som Domstolen gav dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere« af 9. juni 2011, hvorefter Kommissionens beslutning »i sig selv skal indeholde alle de elementer, der er nødvendige for, at de nationale myndigheder kan gennemføre beslutningen«. Selv om den anfægtede beslutning ikke indeholder de elementer, der er nødvendige for, at de nationale myndigheder kan gennemføre den, har Retten imidlertid ikke redegjort for nogen mangler i den metode, der er anvendt af Kommissionen i den anfægtede beslutning, og Retten har derfor begået en retlig fejl.
 I henhold til de principper, som Domstolen har fastsat i dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere«, skal medlemsstaten — og således ikke den enkelte støttemodtager — ved tilbagesøgningen for hver sag godtgøre, at forudsætningerne i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF er opfyldt. I nærværende sag har Kommissionen i den omtvistede beslutning undladt at præcisere »fremgangsmåden« for en sådan kontrol. Følgelig har Den Italienske Republik, idet den ikke har de nødvendige elementer til ved tilbagesøgningen at godtgøre, om de indrømmede fordele udgjorde statsstøtte for de begunstigede, besluttet — ved lov nr. 228 af 24. december 2012 (artikel 1, stk. 351 ff.) — at vende bevisbyrden, hvilket er i strid med det, der er fastsat i fællesskabets retspraksis. Ifølge den italienske lovgiver tilkommer det navnlig ikke staten, men derimod de enkelte begunstigede virksomheder, som havde fået tildelt støtten i form af nedsættelser, at bevise, at de pågældende fordele hverken fordrejer konkurrencen eller påvirker samhandlen mellem medlemsstaterne. Det forudsættes såfremt dette bevis ikke løftes, at de indrømmede lettelser er egnede til at fordreje konkurrencen og påvirke samhandlen mellem medlemsstaterne. Alt dette er klart i strid med principperne fastsat i dommen i sagen »Comitato Venezia Vuole Vivere«.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/35
 Kendelse afsagt af Retten den 11. oktober 2012 — EDF mod Kommissionen
 (Sag T-389/12 R)
 (Særlige rettergangsformer - konkurrence - fusioner - elektricitetsmarkedet - beslutning om godkendelse af en fusion under forudsætning af, at visse forpligtelser overholdes - afslag på at indrømme forlængelse af den frist, der blev fastsat for at opfylde disse forpligtelser - begæring om foreløbige forholdsregler - ingen uopsættelighed)
 2012/C 366/71
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Électricité de France (EDF) (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Creus Carreras og A. Valiente Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Giolito og S. Noë, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om foreløbige forholdsregler vedrørende Kommissionens afgørelse K(2012) 4617 endelig af 28. juni 2012, hvorved sagsøgeren meddeltes afslag på forlængelse af den frist, der blev fastsat for at opfylde visse af selskabets forpligtelser, som er gentaget i afgørelse K(2009) 9059 af 12. november 2009, som godkendte fusionen med henblik på Electricité de France S.A.’s erhvervelse af enekontrol over aktiverne i virksomheden Segebel (sag COMP/M.5549 — EDF/Segebel)
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/15
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 28. oktober 2004
 i sag C-421/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Østrigske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/18/EF - udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 6/27)
 Processprog: tysk
 I sag C-421/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 3. oktober 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: U. Wölker) mod Den Østrigske Republik (befuldmægtiget: E. Riedl), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af N. Colneric, som fungerende afdelingsformand, og dommerne J.N. Cunha Rodrigues og E. Levits (refererende dommer); generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: R. Grass, den 28. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Østrigske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Østrigske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 275 af 15.11.2003.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/19
 Sag anlagt den 30. maj 2011 — Hotel Reservation Service Robert Ragge mod KHIM — Promotora Imperial (iHotel)
 (Sag T-277/11)
 2011/C 238/35
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH (Köln, Tyskland) (ved advokat M. Koch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Promotora Imperial, SA (Pozuelo de Alarcón, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. februar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 832/2010-1) ændres således, at der gives medhold i klagen og indsigelse (nr. B 1458571) ophæves. Indsigeren tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med klage- og indsigelsessagerne. Afgørelsen opretholdes i øvrigt.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »iHotel« for tjenesteydelser i klasse 35, 39, 41, 42 og 43 — varemærkeansøgning nr. 6912877
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Promotora Imperial, SA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket »i-hotel« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 41 og 43
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009, da der ikke er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker. Appelkammeret har med urette fundet, at der er lighed mellem de omhandlede varer og tjenesteydelser samt mellem de omtvistede varemærker.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/15
 Sag anlagt den 17. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-327/08)
 (2008/C 285/26)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås,
 at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 89/665/EØF (1) og artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 92/13/EØF (2), som fortolket af Domstolen i Alcatel-dommen (sag C-81/98) og dommen i sagen Kommissionen mod Østrig (sag C-212/02), idet den
 har vedtaget og opretholdt artikel 44-1 i dekret nr. 2005-1308 af 20. oktober 2005, artikel 46-1 i dekret nr. 2005-1742 af 30. december 2005 og artikel 80-1-1o i dekret nr. 2006-975 af 1. august 2006, for så vidt som disse bestemmelser indeholder en mulighed for de ordregivende myndigheder og/eller de ordregivende enheder for at forkorte den rimelige frist, som skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen til tilbudsgiverne og til underskriften af kontrakten, uden nogen tidsbegrænsning, og uden at der forudgående er fastsat nogen objektiv betingelse i den nationale lovgivning,
 og
 har vedtaget og opretholdt artikel 1441-1 i den nye retsplejelov, som ændret ved dekret nr. 2005-1308 af 20. oktober 2005, i det omfang denne bestemmelse fastsætter en frist på ti dage for svaret fra den berørte ordregivende myndighed og/eller den ordregivende enhed og forbyder enhver procedure forud for kontraktindgåelsen inden dette svar, og uden at denne frist udsætter den frist, der skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen til tilbudsgiverne og til underskriften af kontrakten.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort to anbringender gældende til støtte for sit søgsmål.
 Med det første anbringende har Kommissionen kritiseret Den Franske Republik for i tilfælde af uopsættelighed at give de ordregivende myndigheder adgang til at forkorte den minimumsfrist på ti dage, der skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen om beslutningen om tildelingen af udbuddet til alle tilbudsgiverne og til underskriften af udbudskontrakten. Dels er vurderingen af uopsætteligheden i henhold til den franske lovgivning overladt til den ordregivende myndigheds skøn, uden at der er krav om objektive betingelser. Dels er der i denne lovgivning ingen garanti for, at antallet af dage, hvormed fristen begrænses, meddeles de tilbudsgivende, hvilket kan have den konsekvens, at disse tilbudsgivende anlægger en sag forud for kontraktindgåelsen til anfægtelse af beslutningen om tildeling af kontrakten på et tidspunkt, hvor denne kontrakt allerede er undertegnet. Domstolens praksis bestyrker således, at en sådan situation er klart i strid med formålet med direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF om at indføre effektive og hurtige klageprocedurer, hvis genstand er ulovlige beslutninger truffet af den ordregivende myndighed, på et trin, hvor overtrædelserne endnu kan afhjælpes.
 Med det andet anbringende har Kommissionen endvidere kritiseret Den Franske Republik for at hindre disse direktivers effektive virkning, idet den i national lovgivning har indført en for den ordregivende myndighed obligatorisk forudgående fase med underretning, som ikke udsætter den frist,


text:
der skal overholdes fra tidspunktet for meddelelsen om beslutningen om tildeling af kontrakten og til underskriften af denne kontrakt. I det omfang, en sag anlagt af en tilbudsgiver, som har fået afslag, er udelukket inden for svarfristen, dvs. ti dage, fratager et svar fra den ordregivende myndighed ved udløbet af denne frist den afviste tilbudsgiver enhver mulighed for et effektivt søgsmål, eftersom kontrakten på dette tidspunkt er undertegnet.
 (1) Rådets direktiv 89/665/EØF af 21.12.1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33), som ændret ved direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1).
 (2) Rådets direktiv 92/13/EØF af 25.2.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelse af EF-reglerne for fremgangsmåden ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 76, s. 14).


text:
C 124/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.5.2003
 En sådan bestemmelse er endvidere i strid med artikel 2, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 stk. 1, litra a), nr. i), i nævnte direktiv 2000/13/EF, hvorefter
 mærkningen og dennes nærmere udformning ikke må være af
 en sådan art, at den vildleder køberen, især ikke med hensyn Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 5. december
 til levnedsmidlets beskaffenhed og navnlig dets art, identitet, 2001.
 egenskaber, sammensætning, mængde, holdbarhed, oprindel-
 sessted eller det sted, hvor levnedsmidlet kommer fra, samt
 dets fremstillings- eller frembringelsesmåde.
 (1 ) EFT L 139 af 10.6.2000.
 ( 1) EFT L 198 af 22.7.1991, s. 1.
 ( 2) EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29.
 ( 3) Rådets forordning af 22.6.1995 om ændring af forordning (EØF)
 nr. 2092/91, EFT L 186 af 5.8.1995, s. 1.
 ( 4) Rådets forordning af 19.7.1999 om indføjelse af bestemmelser
 om animalsk produktion i forordning (EØF) nr. 2092/91, EFT L
 222 af 24.8.1999, s. 1.
 Sag anlagt den 28. marts 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-141/03)
 (2003/C 124/20)
 Sag anlagt den 27. marts 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. marts
 Tyskland
 2003 anlagt sag mod Kongeriget Sverige af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ved P. Hellström og J.M. Flett,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag C-139/03)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2003/C 124/19)
 — Det fastslås, at Kongeriget Sverige ikke har opfyldt sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/
 52/EF ( 1) af 26. juli 2000 om ændring af direktiv 80/
 723/EØF ( 2) om gennemskueligheden af de økonomiske
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. marts
 forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige
 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 virksomheder, idet det ikke har vedtaget de love og
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 Schieferer og Hans Støvlbæk, Kommissionens Juridiske
 efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 ikke har underrettet Kommissionen herom,
 bourg.
 — Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2000/38/EF af 5. juni 2000 om ændring af kapitel Va,
 lægemiddelovervågning, i Rådets direktiv 75/319/EØF
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om lægemidler (1), idet den ikke har vedtaget de love Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. juli 2001.
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 gennemføre direktivet, eller i al fald ikke har givet
 Kommissionen meddelelse herom. (1 ) EFT L 193 af 29.7.2000, s. 75.
 (2 ) EFT L 195 af 29.7.1980, s. 35.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/40
 Sag anlagt den 14. januar 2005 af Carmela Lo Giudice mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-27/05)
 (2005/C 82/71)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 14. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Carmela Lo Giudice, Strombeek-Bever (Belgien), ved avocats Frédéric Frabetti og Gilles Bounéou, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af bedømmelsen for bedømmelsesåret 2003 (perioden 1.1.2003 - 31.12.2003).
 2.
 Subsidiært annullation af afgørelsen af 4. maj 2004 om endelig fastsættelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. januar 2003 til den 31. december 2003.
 3.
 Det træffes afgørelse om omkostninger, udgifter og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at afholde disse.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, havde sygeorlov fra den 1. december 2003 til den 10. maj 2004. I denne periode udfærdigede Kommissionen uden sagsøgerens medvirken hendes karriereudviklingsrapport.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet for det første anført, at oprettelsen i forbindelse med det nye system for udfærdigelse af karriereudviklingsrapporter af edb-formularer, der udfyldes direkte på skærmen og lagres i edb-systemet for personaleforvaltning, svarer til oprettelse af parallelle personlige akter i strid med vedtægtens artikel 26.
 Sagsøgeren har ligeledes anført, at hendes manglende deltagelse i udfærdigelsen af rapporten strider mod vedtægtens artikel 43, de almindelige gennemførelsesbestemmelser hertil, samt principperne om god forvaltningsskik, om forbud mod forskelsbehandling og om forbud mod usaglig sagsbehandling. Sagsøgeren har herved anført, at der foreligger magtmisbrug, manglende begrundelse, tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af reglen »Patere legem quam ipse fecisti«, samt at der er sket tilsidesættelse af omsorgspligten.