text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/32
 Sag anlagt den 6. marts 2006 — Vienne m.fl. mod Europa-Parlamentet
 (Sag F-22/06)
 (2006/C 108/59)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Philippe Vienne (Bascharage, Luxembourg) m.fl. (ved avocats G. Bounéou og F. Frabetti)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af den udtrykkelige afgørelse af 14. november 2005, hvorved Europa-Parlamentet afslog at yde sagsøgerne bistand i henhold til vedtægtens artikel 24.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes solidarisk at erstatte de tab, sagsøgerne har lidt som følge heraf.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne, som alle er tjenestemænd eller øvrige ansatte ved Europa-Parlamentet, havde anmodet om overførsel af de pensionsrettigheder, de havde optjent i Belgien, til Fællesskabernes ordning i henhold til bestemmelserne i en belgisk lov vedtaget i 1991. I 2003 vedtog Belgien en ny lov, som ifølge sagsøgerne fastsætter mere favorable vilkår for denne type nye overførsler. Eftersom sagsøgerne allerede havde overført deres rettigheder, kunne de imidlertid ikke benytte sig af bestemmelserne i lov 2003.
 Sagsøgerne indgav derfor en ansøgning med henblik på at opnå den i vedtægtens artikel 24 fastsatte bistand. Europa-Parlamentet, som ikke havde til hensigt at bistå dens tjenestemænd og øvrige ansatte med at opnå nævnte overførsler, afslog deres ansøgning ved afgørelse af 14. november 2005.
 Sagsøgerne har med søgsmålet anfægtet denne afgørelse, som de betegner som et afslag på at yde bistand i strid med vedtægtens artikel 24. Sagsøgerne har til støtte for deres påstande foruden sidstnævnte bestemmelse ligeledes anført, at der er sket tilsidesættelse af omsorgspligten, af princippet om forbud mod forskelsbehandling, af forbudet mod usaglig sagsbehandling, af begrundelsespligten, af beskyttelsen af den berettigede forventning og af reglen »patere legem quam ipse fecisti«, samt at der foreligger magtmisbrug.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/20
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 7. juli 2016 — Hőszig Kft. mod Alstom Power Thermal Services (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pécsi Törvényszék — Ungarn)
 (Sag C-222/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - værnetingsklausul - retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 23 - klausul indsat i de almindelige forretningsbetingelser - parternes samtykke i disse betingelser - en sådan klausuls gyldighed og præcision))
 (2016/C 335/27)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Pécsi Törvényszék
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hőszig Kft.
 Sagsøgt: Alstom Power Thermal Services
 Konklusion
 Artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en værnetingsklausul som den i hovedsagen omhandlede, der dels er fastsat i ordregiverens almindelige leveringsbetingelser, som er nævnt i de mellem parterne indgåede kontrakter, som blev meddelt, efter at de var aftalt, dels tillægger retterne i en by i en medlemsstat kompetence, opfylder kravene i denne bestemmelse om parternes samtykke og om det præcise indhold af denne klausul.
 (1) EUT C 245 af 27.7.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/23
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. september 2008 — Boston Scientific mod KHIM — Terumo (CAPIO)
 (Sag T-325/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om CAPIO som EF-ordmærke - ældre nationalt ordmærke CAPIOX - relativ registreringshindring - reel brug - artikel 43, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 40/94 - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 272/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Boston Scientific Ltd (Hastings, Barbados) (ved avocats P. Rath og W. Festl-Wietek)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Terumo Kabushiki Kaisha (Tokyo, Japan) (ved avocat C. Bercial Arias)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. september 2004 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 61/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Terumo Kabushiki Kaisha og Boston Scientific Ltd.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Boston Scientific Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 326 af 30.12.2006.


text:
5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/21
 berùrte sektor, antages at vñre givet nogen underret- Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Maria
 ning om gennemfùrelsesbestemmelserne. Direktiverne Patakia og Bernard Mongin, Kommissionens Juridiske Tje-
 skulle have vñret gennemfùrt senest den 1. juli 1994. neste, som befuldmñgtigede, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 (1 ) EFT L 228 af 11.2.1992, s. 1.
 (2 ) EFT L 360 af 9.12.1992, s. 1.
 (3 ) EFT L 228 af 16.8.1973, s. 3.
 (4 ) EFT L 63 af 13.3.1979, s. 1. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned-
 lagt fùlgende påstande:
 Ð Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens
 artikel 73 B, EF-traktatens artikel 59 og Rådets direk-
 Anmodninger om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved ken- tiv 89/646/EéF (1) ved at forbyde banker, der ikke er
 delser afsagt den 31. marts 1998 (de to fùrste) og den etableret i Frankrig, at udstede indskudsbeviser, at
 1. april 1998 af Juzgado de Primera Instancia n.o 35, Bar- udstede euro-obligationer i franske francs med en
 celona, i sagerne OceÂano Grupo Editorial, S.A., m.fl. mod oprindelig lùbetid på under et år og at udstede inden-
 R. Murciano Quintero m.fl. landske obligationer med en oprindelig lùbetid på
 under tre år.
 (Sag C-240/98 Ð C-244/98)
 (98/C 278/35)
 Ð Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Ved kendelser afsagt den 31. marts 1998 (de to fùrste) og
 den 1. april 1998, indgået til Domstolens Justitskontor
 den 8. juli 1998, har Juzgado de Primera Instancia n.o 35, Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Barcelona, i sagerne OceÂano Grupo Editorial, S.A., mod
 R. Murciano Quintero (sag C-240/98), Salvat Editores,
 S.A., mod J. M. SaÂnchez Alcón Prades (sag C-241/98), Sal- Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 73 B: i henhold
 vat Editores, S.A., mod J. L. Copano Badillo (sag C-242/ til de regler for euro-franc-markedet, som Emissions-
 98), Salvat Editores, S.A., mod M. Berrouane (sag C-243/ udvalget har fastsat den 19. november 1996, gñlder
 98) og Salvat Editores, S.A., mod E. VinÄas Feliu (sag det fortsat, at lùbetiden for vñrdipapirer, der udstedes
 C-244/98) forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol som led i en emission på euro-franc-markedet, ikke må
 en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs- vñre på under et år. Forbuddet mod, at banker, der
 mål: ikke er etableret i Frankrig, udsteder indskudsbeviser
 samt korte vñrdipapirer i francs, udgùr en hindring
 for de frie kapitalbevñgelser, som er i strid med EF-
 Omfatter anvendelsesområdet for forbrugerbeskyttelsen i traktatens artikel 73 B.
 medfùr af Rådets direktiv 93/13/EéF (1) om urimelige kon-
 traktvilkår i forbrugeraftaler en hjemmel for, at den natio-
 nale domstol ex officio kan tage stilling til, om et af kon- Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 59 og direktiv
 traktvilkårene er urimeligt, når den foretager den forud- 89/646/EéF: da bankers udstedelse af indskudsbeviser
 gående prùvelse af spùrgsmålet om antagelse af en sag til eller obligationer udgùr en tjenesteydelse som omhand-
 realitetsbehandling ved de almindeilige domstole? let i EF-traktatens


text:
artikel 60, er EF-traktatens
 artikel 59 til hinder for at anvende ethvert nationalt
 regelsñt, som Ð uden objektiv begrundelse Ð hindrer
 (1) EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29.
 tjenesteyderens mulighed for rent faktisk at gùre brug
 af denne frihed. De nñvnte foranstaltninger indebñrer
 et forbud mod, at banker, der ikke er etableret i Fran-
 krig, udsteder vñrdipapirer, som banker, der er hjem-
 mehùrende i Frankrig, kan udstede uden begrñnsnin-
 ger, og de udgùr dermed også restriktioner for den frie
 udveksling af banktjenesteydelser i strid med EF-trak-
 Sag anlagt den 8. juli 1998 af Kommissionen for De Euro- tatens artikel 59 og i strid med artikel 18, stk. 1, i
 pñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik direktiv 89/646/EéF, hvorefter der for alle banker i
 Fñllesskabet gñlder en frihed til at levere banktjeneste-
 (Sag C-245/98)
 ydelser på tvñrs af landegrñnserne.
 (98/C 278/36)
 (1) EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 8. juli 1998 anlagt sag mod Den Franske Republik af


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/3
 Appel iværksat den 26. september 2016 af Francisco Javier Rosa Rodriguez til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 20. juli 2016 i sag T-358/16, Rosa Rodriguez mod Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
 (Sag C-509/16 P)
 (2017/C 022/05)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Francisco Javier Rosa Rodriguez (ved abogado J. Velasco Velasco)
 Den anden part i appelsagen: Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
 Ved kendelse af 8. december 2016 har Retten (Niende Afdeling) forkastet appellen og truffet afgørelse om, at Francisco Javier Rosa Rodriguez bærer sine egne omkostninger.


text:
11.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Italien) den 15. april 2016 – Bimotor SpA mod Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino
 (Sag C-211/16)
 (2016/C 251/10)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione Tributaria Provinciale di Torino
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bimotor SpA
 Sagsøgt: Agenzia delle Entrate - Direzione Provinciale II di Torino
 Præjudicielt spørgsmål
 Er fællesskabsbestemmelserne om moms (Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1) af 17.5.1977, som ændret ved direktiv 2002/38/EF (2) og direktiv 2006/112/EF (3)) til hinder for en national bestemmelse – såsom artikel 34, stk. 1, i lov nr. 388 af 23. december 2000 – hvorefter tilbagebetaling eller modregning af momstilgodehavender for hvert enkelt skatteår ikke er tilladt i deres fulde omfang, men alene op til en fastlagt øvre grænse?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).
 (2) Rådets direktiv 2002/38/EF af 7.5.2002 om ændring og midlertidig ændring af direktiv 77/388/EØF hvad angår merværdiafgiftssystemet for radio- og tv-spredningstjenester og visse elektronisk leverede tjenesteydelser (EFT L 128, s. 41).
 (3) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/22
 Rettens kendelse af 4. juni 2012 — Azienda Agricola Bracesco mod Kommissionen
 (Sag T-440/09) (1)
 (Ansvar uden for kontraktforhold - landbrug - fugleinfluenza - undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg og fjerkræ - udeladelse af vagtler blandt de arter af fjerkræ, der giver ret til kompensation - ligebehandling og ikke-forskelsbehandling - manglende årsagsforbindelse - søgsmål, der er åbenbart ugrundet)
 2012/C 217/47
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Azienda Agricola Bracesco Srl — under likvidation (Orgiano, Italien) (ved advokaterne F. Tosello, S. Rizzoli og C. Pauly)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Jimeno Fernández og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Erstatningssøgsmål med påstand om erstatning for sagsøgerens påståede tab som følge af vedtagelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 1010/2006 af 3. juli 2006 om visse undtagelsesforanstaltninger til støtte for markedet for æg og fjerkræ i visse medlemsstater (EUT L 180, s. 3), for så vidt som forordningen ikke fastsætter sådanne foranstaltninger til fordel for fugleopdrættere, der producerer og forhandler vagtler.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, idet søgsmålet er åbenbart ugrundet.
 2)
 Azienda Agricola Bracesco Srl — under likvidation bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 312 af 19.12.2009.


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/6
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 12. november 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-7/09) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2006/86/EF - krav til sporbarhed, indberetning af alvorlige bivirkninger og uønskede hændelser og visse tekniske krav til kodning, behandling, præservering, opbevaring og distribution af humane væv og celler - manglende gennemførelse inden for fristen)
 2010/C 11/10
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Cattabriga og J. Sénéchal, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved D. Haven, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — undladelse af inden for den fastsatte frist at vedtage eller meddele de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Kommissionens direktiv 2006/86/EF af 24. oktober 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/23/EF for så vidt angår krav til sporbarhed, indberetning af alvorlige bivirkninger og uønskede hændelser og visse tekniske krav til kodning, behandling, præservering, opbevaring og distribution af humane væv og celler (EUT L 294, s. 32)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk. 1, første afsnit, i Kommissionens direktiv 2006/86/EF af 24. oktober 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/23/EF for så vidt angår krav til sporbarhed, indberetning af alvorlige bivirkninger og uønskede hændelser og visse tekniske krav til kodning, behandling, præservering, opbevaring og distribution af humane væv og celler, idet det ikke inden for den i direktivets artikel 11, stk. 1, første afsnit, fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/20
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 2. april 2008 — Eurocopter mod KHIM (STEADYCONTROL)
 (Sag T-181/07) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om STEADYCONTROL som EF-ordmærke - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 116/35)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Eurocopter SAS (Marignane, Frankrig) (først ved avocat E. Soler Borda, derefter ved avocat R. Zeineh)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 12. marts 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 8/2006-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket STEADYCONTROL som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Eurocopter SAS betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 170 af 21.7.2007.


text:
7.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 72/13
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 afsagt den 18. december 1997 af Pretura circondariale di
 Torino i sagen Battital Srl mod Regionen Piemonte
 1) Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 (Sag C-14/98) henhold til traktaten og Rådets direktiv 94/28/EF (1) af
 23. juni 1994 om principperne for de zootekniske og
 (98/C 72/24) genealogiske betingelser for import af dyr og deres
 sñd, ñg og embryoner fra tredjelande og om ñndring
 af direktiv 77/504/EéF (2) om racerent avlskvñg, idet
 Irland ikke har udstedt de love og administrative
 Ved kendelse afsagt den 18. december 1997, indgået til bestemmelser, der er nùdvendige til gennemfùrelse af
 Domstolens Justitskontor den 22. januar 1998, har Pretura direktivet.
 circondariale di Torino i sagen Battital Srl mod Regionen
 Piemonte forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs- 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 mål:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 1) Er forbuddet mod indfùrsel af planter af arten Citrus
 ifùlge artikel 1 i direktiv 95/40/EF (1) af 19. juli 1995, EF-traktatens artikel 189, ifùlge hvilken et direktiv med
 artikel 2 i direktiv 96/14/EF (2) af 12. marts 1996 og hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver med-
 artikel 1 i direktiv 96/15/EF (3) af 14. marts 1996 sta- lemsstat, indeholder en forpligtelse for medlemsstaterne til
 digt gñldende i Italien (eller i områder i Italien)? at overholde den frist for gennemfùrelse, der er fastsat i
 direktivet. Denne frist udlùb den 1. juli 1995, uden at
 Irland havde udstedt de nùdvendige bestemmelser til gen-
 nemfùrelse af direktivet.
 2) Er dette forbud bortfaldet fra den 1. april 1996?
 (1) EFT L 178 af 12.7.1994, s. 66.
 (2) EFT L 206 af 12.8.1977, s. 8.
 3) Er, som det synes at fremgå af bestemmelserne i direk-
 tiv 95/40/EF af 19. juli 1995, sammenholdt med
 artikel 2 i direktiv 96/14/EF af 12. marts 1996 og
 artikel 1 i direktiv 96/15/EF af 14. marts 1996, det ita-
 lienske Landbrugsministeriums dekret af 31. januar
 1996, hvorved bestemmelserne i direktiv 95/40/EF
 inkorporeres i italiensk ret, »in parte qua« uforenelig Sag anlagt den 28. januar 1998 af Kommissionen for De
 med bortfaldet af forbuddet mod indfùrsel på det ita- Europñiske Fñllesskaber mod Irland
 lienske område (eller en del af dette) af planter eller (Sag C-24/98)
 planteprodukter af arten Citrus?
 (98/C 72/26)
 (1) EFT L 182 af 2.8.1995, s. 14.
 (2) EFT L 68 af 19.3.1996, s. 24. Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 (3) EFT L 70 af 20.3.1996, s. 35. 28. januar 1998 anlagt sag mod Irland af Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber ved ledende juridisk kon-
 sulent Richard Wainwright og Michael Shotter, der er
 udstationeret som national ekspert ved Kommissionen,
 som befuldmñgtigede, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Sag anlagt den 26. januar 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Irland Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (Sag C-21/98)


text:
Ð Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 (98/C 72/25) henhold til direktiv 94/22/EF (1) af 30. maj 1994 om
 betingelser for tildeling og udnyttelse af tilladelser til
 prospektering, efterforskning og produkton af kulbrin-
 ter, idet Irland ikke har givet meddelelse om de love og
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den administrative bestemmelser, som er nùdvendige for at
 26. januar 1998 anlagt sag mod Irland af Kommissionen efterkomme direktivet, og/eller ikke har truffet de for-
 for De Europñiske Fñllesskaber, ved James Macdonald anstaltninger, som er nùdvendige for at efterkomme
 Flett, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld- det.
 mñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagner-Centret. Ð Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 9. maj 2007 — Jörn Petersen mod Arbeitsmarktservice Niederösterreich
 (Sag C-228/07)
 (2007/C 170/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jörn Petersen
 Sagsøgt: Arbeitsmarktservice Niederösterreich
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Er der tale om en ydelse ved arbejdsløshed i den betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, stk. 1, litra g, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (1), eller om en ydelse ved invaliditet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordningens artikel 4, stk. 1, litra b), i en situation, hvor en kontantydelse fra arbejdsløshedsforsikringen, der udbetales til arbejdsløse, der har ansøgt om tilkendelse af en ydelse i anledning af nedsat arbejdsevne eller erhvervsudygtighed fra den lovpligtige pensions- eller ulykkesforsikring, og denne kontantydelse udbetales som forskud på og senere modregnes i den pågældende ydelse, indtil der træffes afgørelse om deres ansøgning, hvorved betingelserne for arbejdsløshed ganske vist skal foreligge, og optjeningsperioden skal være tilbagelagt, men hvor de øvrige betingelser for udbetaling af arbejdsløshedsdagpenge, nemlig arbejdsdygtighed, arbejdsvillighed og arbejdsberedskab, ikke skal være opfyldt, og som desuden kun udbetales, når det må påregnes, at der tilkendes ydelser fra den lovpligtige pensions- og ulykkesforsikring?
 2.
 For det tilfælde, at det første spørgsmål besvares således, at den i spørgsmålet omhandlede ydelse har karakter af en ydelse ved arbejdsløshed i den forstand, hvori udtrykket et anvendt i artikel 4, stk. 1, litra g), i forordning (EØF) nr. 1408/71, spørges: Er artikel 39 EF til hinder for en bestemmelse i national ret, hvorefter kravet på denne ydelse — bortset fra tilfælde, hvor der foreligger særlige omstændigheder, der med rimelighed må tages i betragtning, og som indebærer, at ydelsen efter den arbejdsløses begæring i henhold til særlig tilladelse kan udbetales i op til tre måneder — suspenderes, hvis den arbejdsløse opholder sig i udlandet (i en anden medlemsstat)?
 (1) EFT L 149, s. 2.


text:
9.12.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 355/21
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3. oktober 2000
 den 29. september 2000
 i sag T-187/98, Pascual Juan Cubero Vermurie mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-87/98, International Potash Company mod Rådet
 for Den Europæiske Union (1)
 (Tjenestemænd — forfremmelse — mobilitet — formalite-
 ten)
 (Antidumpingtold — særlig told kombineret med en variabel
 told — dumpingmargen — proportionalitetsprincippet — (2000/C 355/47)
 begrundelse)
 (Processprog: fransk)
 (2000/C 355/46)
 I sag T-187/98, Pascual Juan Cubero Vermurie, tjenestemand
 ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles,
 ved advokat E. Boigelot, Bruxelles, og med valgt adresse i
 (Processprog: engelsk) Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort
 Rheinsheim, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og F. Clotuche-
 I sag T-87/98, International Potash Company, Moskva (Rus- Duvieusart), angående en påstand dels om annullation af
 land), ved advokaterne J.F. Bellis og R. Luff, Bruxelles, og med afgørelsen af 6. april 1998 om ikke at forfremme ham til
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat A.F. Brausch, 8, rue lønklasse A5 for forfremmelsesåret 1998, dels om erstatning
 Zithe, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtige- for økonomisk og ikke-økonomisk tab som følge af den
 de: S. Marquardt, H.J. Rabe og G. Berrisch), støttet af Kommis- udeblevne forfremmelse, har Retten (Femte Afdeling), sammen-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: sat af afdelingsformanden, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne
 V. Kreuschitz og N. Khan) og Association des producteurs P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig,
 européens de potasse ved advokaterne D. og D. Ehle, Köln, og den 3. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. Lucius, 6, rue
 Michel Welter, angående en påstand om annullation af artikel 1. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 1 i Rådets forordning (EF) nr. 449/98 af 23. februar 1998 om
 ændring af forordning (EØF) nr. 3068/92 om indførelse af en 2. Hver part bærer sine omkostninger.
 endelig antidumpingtold på importen af kaliumchlorid med
 oprindelse i Belarus, Rusland og Ukraine (EFT L 58, s. 15), har
 (1) EFT C 20 af 23.1.1999.
 Retten (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, K. Lenaerts, og dommerne J. Azizi, R.M. Moura
 Ramos, M. Jaeger og P. Mengozzi; justitssekretær: ekspeditions-
 sekretær B. Pastor, den 29. september 2000 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Rådets og den 24. oktober 2000
 Association des producteurs européens de potasse’s omkost-
 ninger. i sag T-178/98, Fresh Marine Company AS mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne (Midlertidig antidumping- og udligningstold — opdrættede
 omkostninger. atlanterhavslaks — Fællesskabets ansvar uden for kontrakt-
 forhold)
 (2000/C 355/48)
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-178/98, Fresh Marine Company AS, Trondheim, Norge,
 (befuldmægtigede: advokaterne J.-F. Bellis og B. Servais,


text:
21.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 146/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM af den anmeldte støtte til virksomheden N.R. Sevillano, dels
 standardkorrektionen på 10 % af de samlede udgifter, som kan
 finansieres med hensyn til udfærdigelsen af fortegnelsen over
 (Sjette Afdeling)
 olivendyrkningsarealerne.
 af 8. maj 2003 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 i sag C-349/97, Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (1 ) EFT C 370 af 6.12.1997.
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — regnskabsåret 1993«)
 (2003/C 146/01)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: spansk)
 (Sjette Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) af 8. maj 2003
 i de forenede sager C-328/99 og C-399/00, Den Italienske
 Republik og SIM 2 Multimedia SpA mod Kommissionen
 I sag C-349/97, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: S. Ortiz for De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 Vaamonde) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: X. Lewis, bistået af M. Carro), angående (»Annullationssøgsmål — beslutning 2000/536/EF — stats-
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 97/ støtte til fordel for Seleco SpA«)
 608/EF af 30. juli 1997 om ændring af beslutning 97/333/EF
 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter (2003/C 146/02)
 for regnskabsåret 1993, der finansieres af Den Europæiske
 Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garanti- (Processprog: italiensk)
 sektionen (EFT L 245, s. 20), for så vidt angår den del af
 beslutningen, der vedrører Kongeriget Spanien, har Domstolen (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puis- gjort i Samling af Afgørelser)
 sochet, og dommerne C. Gulmann, V. Skouris, F. Macken og
 N. Colneric (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger;
 justitssekretær: R. Grass, den 8. maj 2003 afsagt dom, hvis
 I de forenede sager C-328/99 og C-399/00, Den Italienske
 konklusion lyder således:
 Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af O. Fiumara) og
 SIM 2 Multimedia SpA (advokat: A. Vianello) mod Kommissio-
 1) Kommissionens beslutning 97/608/EF af 30. juli 1997 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. Rozet,
 om ændring af beslutning 97/333/EF om afslutning af bistået af advokaterne A. Abate og E. Cappelli), angående en
 medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsåret påstand om, i sag C-328/99, annullation af Kommissionens
 1993, der finansieres af Den Europæiske Udviklings- og beslutning 2000/536/EF af 2. juni 1999 om Italiens statsstøtte
 Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, an- til virksomheden Seleco SpA (EFT 2000 L 227, s. 24), og, i sag
 nulleres for så vidt angår dels standardkorrektionen på 100 % C-399/00, annullation af beslutningens artikel 2, stk. 1, for så


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/49
 Sag anlagt den 26. maj 2010 — Tsakiris-Mallas mod KHIM — Seven (7 Seven Fashion Shoes)
 (Sag T-244/10)
 ()
 2010/C 221/79
 Stævningen er affattet på græsk
 Parter
 Sagsøger: Tsakiris-Malla A.E. (Argiroupoli Attikis, Grækenland) (ved avocat N. Simantiras)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Seven S.p.A. (Torino, Italien)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelse truffet den 22. marts 2010 af Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1045/2009-2) annulleres.
 —
 Registrering af varemærkeansøgning nr. 5445481 af EF-figurmærket »7Seven Fashion Shoes« for varer i klasse 18 og 25 tillades.
 —
 Harmoniseringskontoret og Seven S.p.A. tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med indsigelsessagen og klagesagen ved Harmoniseringskontoret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Tsakiris-Mallas A.E.
 Det omhandlede EF-varemærke: figurmærket »7Seven Fashion Shoes« for varer i klasse 18 og 25 — registreringsansøgning nr. 5445481
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Seven S.p.A.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det italienske figurmærke »7Seven«, registreringsnr. 769296 for varer i klasse 14, 16 og 18, det italienske figurmærke »Seven«, registreringsnr. 928116 for varer i klasse 16 og 18
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afvisning af indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af Indsigelsesafdelingens afgørelse og afslag på registreringsansøgningen for varer i klasse 18
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret urigtigt fastslog, at der foreligger risiko for forveksling mellem de respektive tegn; tilsidesættelse af artikel 65, stk. 2, sammenholdt med artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fuldstændigt undlod at undersøge, om forordningens artikel 8, stk. 5, finder anvendelse.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Köln (Tyskland) den 28. november 2016 — Juhler Holding A/S mod Bundeszentralamt für Steuern
 (Sag C-613/16)
 (2017/C 104/37)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Köln
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Juhler Holding A/S
 Sagsøgt: Bundeszentralamt für Steuern
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 43 EF sammenholdt med artikel 48 EF (nu artikel 49 TEUF sammenholdt med artikel 54 TEUF) til hinder for en national beskatningsordning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter et ikke-hjemmehørende moderselskab, der inden for en koncern, som er etableret og driver aktiv virksomhed i moderselskabets etableringsstat, permanent udskilles som holdingselskab, nægtes friholdelse for kapitalindkomstskat af udloddet udbytte,
 for så vidt det ejes af personer, der ikke havde ret til tilbagebetaling eller fritagelse, såfremt de oppebar indtægterne direkte, og
 (1)
 der ikke foreligger økonomiske eller andre væsentlige grunde til at inddrage det ikke-hjemmehørende moderselskab som mellemled, eller
 (2)
 det ikke-hjemmehørende moderselskab ikke oppebærer mere end 10 % af sin samlede bruttoindkomst i det pågældende regnskabsår på grundlag af egen økonomisk virksomhed (som bl.a. ikke foreligger, hvis det udenlandske selskab oppebærer sin bruttoindkomst på grundlag af administration af aktiver) eller
 (3)
 det ikke-hjemmehørende moderselskab ikke deltager i den almindelige økonomiske omsætning med en virksomhedsstruktur, der er passende henset til selskabets formål, mens hjemmehørende holdingselskaber indrømmes friholdelse for kapitalindkomstskat, uanset om de ovennævnte betingelser er opfyldt?
 2)
 Er artikel 5, stk. 1, sammenholdt med artikel 1, stk. 2, i direktiv 90/435/EØF (1) til hinder for en national beskatningsordning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter et ikke-hjemmehørende moderselskab, der inden for en koncern, som er etableret og driver aktiv virksomhed i moderselskabets etableringsstat, permanent udskilles som holdingselskab, nægtes friholdelse for kapitalindkomstskat af udloddet udbytte,
 for så vidt det ejes af personer, der ikke havde ret til tilbagebetaling eller fritagelse, såfremt de oppebar indtægterne direkte, og
 (1)
 der ikke foreligger økonomiske eller andre væsentlige grunde til at inddrage det ikke-hjemmehørende moderselskab som mellemled, eller
 (2)
 det ikke-hjemmehørende moderselskab ikke oppebærer mere end 10 % af sin samlede bruttoindkomst i det pågældende regnskabsår på grundlag af egen økonomisk virksomhed (som bl.a. ikke foreligger, hvis det udenlandske selskab oppebærer sin bruttoindkomst på grundlag af administration af aktiver) eller
 (3)
 det ikke-hjemmehørende moderselskab ikke deltager i den almindelige økonomiske omsætning med en virksomhedsstruktur, der er passende henset til selskabets formål, mens hjemmehørende holdingselskaber indrømmes friholdelse for kapitalindkomstskat, uanset om de ovennævnte betingelser er opfyldt?
 (1) Rådets direktiv 90/435/EØF af 23.7.1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6).


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. april 2013 — Mariana Irimie mod Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Sibiu — Rumænien)
 (Sag C-565/11) (1)
 (Tilbagebetaling af afgifter, som en medlemsstat har opkrævet i strid med EU-retten - national ordning, der begrænser de renter, som nævnte stat skal betale af den tilbagebetalte afgift - renter beregnet fra dagen efter datoen for fremsættelsen af kravet om tilbagebetaling af afgiften - uforeneligt med EU-retten - effektivitetsprincippet)
 2013/C 164/08
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Sibiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mariana Irimie
 Sagsøgte: Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunalul Sibiu — fortolkning af principperne om effektivitet, ækvivalens og proportionalitet i artikel 6 TEU og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — lovligheden af nationale bestemmelser, der begrænser størrelsen af den erstatning, der kan tildeles private, som følge af medlemsstatens tilsidesættelse af EU-retten — betaling af renter efter loven i tilknytning til tilbagebetaling af en afgift
 Konklusion
 EU-retten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national ordning som den i hovedsagen omhandlede, der begrænser de renter, som ydes i forbindelse med tilbagebetalingen af en afgift, der er opkrævet i strid med EU-retten, til de renter, som påløber fra dagen efter datoen for fremsættelse af kravet om tilbagebetaling af denne afgift.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012.


text:
Nr. C 252/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 felses- og nyttiggørelsesformer, som er omfattet af de opretholdt merværdiafgiftsbestemmelser, som ikke
 nævnte fællesskabsbestemmelsers anvendelsesområde. Det afgiftsfritager levering af goder, der udelukkende har
 er herved uden betydning, om et stof er opført under kate været anvendt i forbindelse med virksomhed, som er
 gorien genanvendelige restprodukter, uden at dets karakte fritaget for merværdiafgift, eller som på anden måde
 ristika eller videre anvendelse er nærmere angivet. Det har været undtaget fra retten til fradrag.
 samme gælder med hensyn til knusning af affald.
 2 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 (') EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 EFT nr. C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 EFT nr. C 229 af 2 . 9 . 1995 . O EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling ) ( Sjette Afdeling)
 af 25 . juni 1997 af 25 . juni 1997
 i sag C-45/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles i sag C-l 14/96, Ministère Public mod René Kieffer og
 skaber mod Den Italienske Republik ( ] ) Romain Thill ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 (Moms — afgiftsfritagelse i indlandet — levering af goder, Tribunal de police de Luxembourg) H
 der udelukkende har været anvendt i forbindelse med en
 (Frie varebevægelser — kvantitative restriktioner — foran
 virksomhed, som er fritaget for afgift, eller som har været staltninger med tilsvarende virkning — forordning (EØF)
 undtaget fra retten til fradrag) nr. 3330/91 — statistikker over udveksling af goder —
 { 97IC 252/ 14 ) erklæring med detaljerede oplysninger om al udveksling af
 goder mellem medlemsstaterne — forenelighed med EF-
 traktatens artikel 30 og 34)
 (Processprog: italiensk)
 ( 97/C 252/ 15 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive (Processprog: fransk)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-45/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 skaber ( befuldmægtiget: Enrico Traversa ) mod Den Italien offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ske Republik ( befuldmægtiget: professor Umberto Leanza
 bistået af statens advokat, Maurizio Fiorilli ), angående en
 påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har I sag C-l 14/96, angående en anmodning, som Tribunal de
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13 , punkt B, police de Luxembourg i medfør af EF-traktatens
 litra c ), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning ret verserende sag, Ministère Public mod René Kieffer og
 om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssy Romain Thill, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 stem: ensartet beregningsgrundlag ( EFT nr. L 145 af 13 . 6 . fortolkningen og gyldigheden af Rådets forordning ( EØF )
 1977, s . 1 ), idet den har indført og opretholdt merværdiaf nr. 3330/91 af 7. november 1991 om statistikker over
 giftsbestemmelser, som ikke afgiftsfritager levering af udveksling af goder mellem medlemsstater (


text:
EFT nr. L 316
 goder, der udelukkende har været anvendt i forbindelse af 16 . 11 . 1991 , s . 1 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ),
 med virksomhed, som er fritaget for merværdiafgift, eller i sammensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini ( refere
 hvert fald har været undtaget fra retten til fradrag, har rende dommer), og dommerne J. L. Murray og P. J. G.
 Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor Kapteyn; generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær:
 manden, G. F. Mancini, og dommerne R J. G. Kapteyn, G. assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 25 . juni
 Hirsch ( refererende dommer ), H. Ragnemalm og R. 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Schintgen; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer;
 justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 25 . juni 1997
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : Gennemgangen af Rådets forordning (EØF) nr. 3330/91 af
 7. november 1991 om statistikker over udveksling af
 goder mellem medlemsstater har intet frembragt, der kan
 1 ) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser rejse tvivl om dens gyldighed.
 i henhold til artikel 13, punkt B, litra c), i Rådets
 sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om har (') EFT nr. C 158 af 1 . 6 . 1996 .
 monisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ens
 artet beregningsgrundlag, idet den har indført og


text:
7.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 5. maj 2004 af Arbeitsgericht Düsseldorf i sagen Gül Demir mod Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited og Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG
 (Sag C-233/04)
 (2004/C 201/20)
 Ved kendelse afsagt den 5. maj 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 3. juni 2004, har Arbeitsgericht Düsseldorf i sagen Gül Demir mod Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited og Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Er det ved efterprøvelsen af, om der foreligger en virksomhedsoverførsel i henhold til artikel 1 i direktiv 2001/23/EF (1) — uafhængigt af spørgsmålet om ejerforholdene — i tilfælde, hvor en opgave tildeles en ny ordremodtager, en forudsætning for under en helhedsbetragtning at fastslå, at der er sket en overførsel af driftsmidler fra den oprindelige ordremodtager til den nye ordremodtager, at driftsmidlerne overlades til den pågældende til brug i egen økonomisk interesse. Er det derfor nødvendigt for at anerkende, at der er sket en overførsel af driftsmidlerne, at ordremodtageren har ret til at kunne træffe afgørelse om, på hvilken måde driftsmidlerne bruges i egen økonomisk interesse. Skal der derfor sondres mellem, om ordremodtageren leverer tjenesteydelsen »på/ved« [an] eller »med« [mit] ordregiverens driftsmidler?
 2.
 Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende:
 a)
 Er det da udelukket, at driftsmidlerne henføres til brug i egen økonomisk interesse, hvis ordregiveren kun stiller dem til rådighed til ordremodtagerens brug, og vedligeholdelsen, herunder de dermed forbundne udgifter, forestås af ordregiveren?
 b)
 Foreligger der brug i egen økonomisk interesse fra ordremodtagerens side, hvis ordremodtageren inden for rammerne af passagerkontrol i lufthavne til brug for kontrollen anvender de af ordregiveren opstillede portdetektorer, håndholdte detektorer og gennemlysningsapparater?
 (1) EFT L 82, s. 16.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/45
 Sag anlagt den 22. juni 2010 — El Coto De Rioja mod KHIM — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)
 (Sag T-276/10)
 ()
 2010/C 234/80
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: El Coto De Rioja, S.A. (Oyón (Alava), Spanien) (ved abogados J. Grimau Muñoz og J. Villamor Muguerza)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: María Álvarez Serrano (Gomariz Leiro (Orense), Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 28. april af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) (sag R 1020/2008-4) annulleres, og EF-varemærke nr. 2 631 828 for varer i klasse 33, der indeholder ordbestanddelen »COTO DE GOMARIZ«, erklæres ugyldigt
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: figurmærket, der indeholder ordbestanddelen COTO DE GOMARIZ (registreringsansøgning nr. 2 631 828) for varer i klasse 33 »vin«
 Indehaver af EF-varemærket: María Álvarez Serrano
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: EL COTO DE RIOJA S.A.
 Varemærkerettigheder påberåbt af indgiveren af ugyldighedsbegæringen: EF-ordmærket »COTO DE IMAZ« (nr. 339 333) for varer i klasse 29, 32 og 33, EF-ordmærket »EL COTO« (nr. 339 408) for varer i klasse 29, 32 og 33, og de velkendte spanske varemærker »EL COTO« og »COTO DE IMAZ« for »vin«
 Annullationsafdelingens afgørelse: Det anfægtede varemærke erklæret ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse og afslag på begæringen om ugyldighed
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 52, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker, sammenholdt med samme forordnings artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Employment Tribunals, Birmingham (Det Forenede Kongerige) den 6. maj 2014 — Kathleen Greenfield mod The Care Bureau Ltd
 (Sag C-219/24)
 2014/C 223/11
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Employment Tribunals, Birmingham
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kathleen Greenfield
 Sagsøgt: The Care Bureau Ltd
 Præjudicielle spørgsmål
 (i)
 Skal »pro rata temporis-princippet«, som er fastsat i § 4, stk. 2, i rammeaftalen, fortolkes således, at det kræver, at en national bestemmelse (såsom Regulations 13, 13A og 14 i Working Time Regulations) skal have den virkning, at i tilfælde, hvor der sker en udvidelse af en ansats arbejdstid, skal antallet af allerede optjente feriedage tilpasses forholdsmæssigt til den nye arbejdstid, med det resultat, at den arbejdstager, som udvider sin arbejdstid, får sin ret til optjent betalt ferie genberegnet under hensyn til den udvidede arbejdstid?
 (ii)
 Skal enten § 4, stk. 2, i rammeaftalen eller artikel 7 i arbejdstidsdirektivet (1) fortolkes således, at de er til hinder for, at en national bestemmelse (såsom Regulations 13, 13A og 14 i Working Time Regulations) har den virkning, at antallet af allerede optjente feriedage — i tilfælde, hvor der sker en udvidelse af en ansats arbejdstid — skal tilpasses forholdsmæssigt til den nye arbejdstid, med det resultat, at den arbejdstager, som udvider sin arbejdstid, får sin ret til optjent betalt ferie genberegnet under hensyn til den ændrede arbejdstid?
 (iii)
 Såfremt spørgsmål (i) og/eller (ii) besvares bekræftende, skal genberegningen da kun ske for den del af ferieåret, hvor medarbejderen havde udvidet sin arbejdstid eller for en anden periode?
 (iv)
 I forbindelse med beregningen af en arbejdstagers ferieperiode, skal § 4, stk. 2, i rammeaftalen eller artikel 7 i arbejdstidsdirektivet da fortolkes således, at de kræver, at en bestemmelse i national ret (som Regulations 13, 13A og 14 i Working Time Regulations) har den virkning, at der lægges en anden fremgangsmåde til grund for beregningen af en ansats godtgørelse i stedet for årlig betalt ferie ved ansættelsesophør end for beregning af en ansats resterende ret til årlig betalt ferie, når den pågældende forbliver ansat?
 (v)
 Såfremt spørgsmål (iv) besvares bekræftende, hvad er da forskellen på den fremgangsmåde, der skal følges?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9).


text:
25.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 15. december 2005
 i sag C-252/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/22/EF - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - forsyningspligt - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2006/C 48/13)
 Processprog: græsk
 I sag C-252/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 14. juni 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Zavvos og M. Shotter) mod Den Hellenske Republik (befuldmægtiget: N. Dafniou), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Makarczyk, og dommerne R. Silva de Lapuerta og P. Kūris (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 15. december 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»forsyningspligtdirektivet«), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 1)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 201 af 7.8.2004.


text:
24.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 202/11
 De begrænsninger, der er fastsat i direktivet, rammer i realiteten erlægges i den pågældende medlemsstat, fradrages pensionen,
 især de små og mellemstore virksomheder. Begrænsningen af mens den indkomstskat, som den i en anden medlemsstat
 arbejdstiden påvirker deres konkurrenceevne, idet deres vilkår bosiddende debitor skal betale i bopælsstaten, ikke kommer i
 bliver forskellige fra de vilkår, der gælder for ejerne af betragtning med henblik på et sådant fradrag, således at den
 store virksomheder. I en stor virksomhed gør fordelingen af del, hvori der kan gøres udlæg, i sidstnævnte tilfælde er højere,
 opgaverne det muligt for chaufførerne at bruge hele den da den beregnes på grundlag af bruttopensionen og ikke på
 køretid, som er tilladt i henhold til direktivet, mens andre grundlag af nettopensionen?
 ansatte, hvis arbejdstid ikke på nogen måde begrænses af
 direktivets bestemmelser, har til opgave at tage sig af virksom-
 hedens ledelse og udvikling.
 Femte søgsmålsgrund: tilsidesættelse af be-
 grundelsespligten
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Finland er af den opfattelse, at Parlamentet og Rådet har
 se afsagt den 19. juni 2002 af Tribunale di Gela, Afdelingen
 tilsidesat artikel 253 EF ved at lade direktivets anvendelsesom-
 for Forundersøgelser, i straffesagen mod Marco Antonio
 råde omfatte selvstændige chauffører.
 Saetti og Andrea Frediani
 I henhold til Domstolens faste praksis afhænger den begrundel-
 sespligt, som er foreskrevet i artikel 253 EF, af indholdet af (Sag C-235/02)
 vedkommende forordning, direktiv, beslutning eller foranstalt-
 ninger i øvrigt. Begrundelsen skal klart og utvetydigt angive (2002/C 202/14)
 argumentationen fra den af Fællesskabets institutioner, som
 har vedtaget foranstaltningen, således at dennes begrundelse
 fremgår, og således at det er muligt for Domstolen at udøve
 sin kontrolfunktion.
 Ved kendelse afsagt den 19. juni 2002, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 26. juni 2002, har Tribunale di Gela,
 Finland anser ikke disse betingelser for opfyldt, for så vidt som Afdelingen for Forundersøgelser, i straffesagen mod Marco
 direktivet finder anvendelse på de selvstændige chauffører. Antonio Saetti og Andrea Frediani forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 (1) EFT L 80 af 23.3.2002, s. 35.
 1. Indgår petroleumskoks i affaldsbegrebet i henhold til
 artikel 1 i direktiv 75/442/EØF (1)?
 2. Er dens anvendelse som brændsel nyttiggørelse ifølge
 artikel 1 i direktiv 75/442/EØF?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- 3. Indgår petroleumskoks, der anvendes som brændsel til
 se afsagt den 14. juni 2002 af Korkein Oikeus i sagen produktionsbrug blandt de affaldskategorier, som en
 Heikki Antero Pusa mod Osuuspankkien Keskinäinen medlemsstat kan undtage fra anvendelsen af Fællesskabets
 Vakuutusyhtiö regler om affald efter vedtagelse af særbestemmelser i
 henhold til artikel 2 i direktiv 75/442/EØF?
 (Sag C-224/02)
 4. Udgør dens anvendelighed på produktionsstedet også i
 (2002/C 202/13) forbrændingsprocesser til opnåelse af elektrisk eller ter-
 misk energi med formål, som er uden forbindelse med
 selve raffineringsprocesserne — såfremt emissionerne
 falder inden for de ved de relevante bestemmelser fastsatte
 Ved kendelse afsagt den 14. juni 2002, indgået til Domstolens grænser — også selv om dets svovlindhold ligger over
 Justitskontor den 17. juni


text:
2002, har Korkein Oikeus i sagen 3 vægtprocent, en nødvendig og tilstrækkelig foranstalt-
 Heikki Antero Pusa mod Osuuspankkien Keskinäinen Vakuu- ning til at sikre, at det pågældende affald nyttiggøres,
 tusyhtiö forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en uden at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: der anvendes fremgangsmåder eller metoder, som vil
 kunne skade miljøet, jf. artikel 4 i direktiv 75/442/EØF?
 Er artikel 18 EF eller nogen anden fællesskabsretlig forskrift til
 hinder for nationale retsforskrifter, hvorefter — i forbindelse
 med et udlæg, der foretages til fuldbyrdelse af en dom om en (1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.
 pengeskyld — den del af den til debitor regelmæssigt udbetalte
 pension, hvori der kan foretages udlæg, bestemmes på en
 sådan måde, at den forudbetaling af indkomstskat, som skal


text:
27. 9 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 295/5
 EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i 2 ) Appellanten betaler sagens omkostninger.
 den for nævnte ret verserende sag Affish BV mod Rijks
 dienst voor de keuring van Vee en Vlees at opnå en præju O EFT C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 diciel afgørelse vedrørende gyldigheden af Kommissionens
 beslutning 95/119/EF af 7. april 1995 om visse beskyttel
 sesforanstaltninger over for fiskerivarer med oprindelse i
 Japan ( EFT L 80 af 8 . 4. 1995 , s . 56 ), har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afde
 lingsformændene J. L. Murray og L. Sevón (refererende
 dommer) samt dommerne P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann,
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, H. DOMSTOLENS DOM
 Ragnemalm og M. Wathelet; generaladvokat: G. Cosmas; ( Sjette Afdeling )
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den
 17. juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : af 17. juli 1997
 i sag C-242/95 , GT-Link A/S mod De Danske Statsbaner
 Gennemgangen af Kommissionens beslutning 95/119/EF ( DSB ) ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre
 af 7. april 1995 om visse beskyttelsesforanstaltninger over Landsret) (')
 for fiskerivarer med oprindelse i Japan har intet frembragt,
 der kan rejse tvivl om dens gyldighed.
 (Søtransport — havneafgifter for skibe og varer — import
 tillæg — misbrug af dominerende stilling)
 (') EFT C 208 af 12 . 8 . 1995 . ( 97/C 295/08 )
 (Processprog: dansk)
 I sag C-242/95 , angående en anmodning, som Østre
 DOMSTOLENS DOM Landsret i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 ( Sjette Afdeling) til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 GT-Link A/S mod De Danske Statsbaner ( DSB ), at opnå
 af 17. juli 1997 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EØF-
 traktatens artikel 9-13 , 84, 86, 90 og 95 , har Domstolen
 i sag C-2 19/95 P, Ferriere Nord SpA mod Kommissionen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, G. F.
 for De Europæiske Fællesskaber ( ! ) Mancini, og dommerne J. L. Murray og P. J. G. Kapteyn
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens artikel 85) ( refererende dommer); generaladvokat: F. G. Jacobs ;
 justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Hol
 ( 97/C 295/07 ) stein, den 17. juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 (Processprog: italiensk)
 1 ) EØF-traktatens artikel 95 er til hinder for, at en med
 lemsstat ved indførsel af varer med skib fra en anden
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive medlemsstat opkræver et importtillæg på 40 % af den
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) generelt opkrævede vareafgift af varer, der losses, ind
 lades eller på anden måde sø- eller landsættes i hav
 nene i den førstnævnte medlemsstat eller i de uddybede
 I sag C-219/95 P, Ferriere Nord SpA, Osoppo ( Italien ), løb til disse havne.
 ved advokat Wilma Viscardini Donà, Padova, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Adrendt,
 8-10, rue Mathias Hårdt, angående appel af


text:
dom afsagt
 den 6 . april 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i 2 ) Det tillkommer hver medlemsstat i sin interne retsor
 Første Instans ( Første Afdeling ) i sag T-143/89, Sml . II, den at fastsætte processuelle regler, herunder bevisbyr
 s . 917, Ferriere Nord mod Kommissionen, hvori der er deregler, for sagsanlæg til sikring af beskyttelsen af de
 nedlagt påstand om ophævelse af denne dom — den anden rettigheder, som den direkte virkning af EØF-trakta
 part i appelsagen er Kommissionen for De Europæiske tens artikel 86 medfører for borgerne. Disse processu
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: Enrico Traversa bistået af elle regler må dog ikke være mindre gunstige end dem,
 advokat Alberto Dal Ferro ) — har Domstolen ( Sjette Afde der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af nati
 ling ), sammensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og onal ret, og de må heller ikke i praksis gøre det umu
 dommerne J. L. Murray, P. J. G. Kapteyn, G. Hirsch og H. ligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de ret
 Ragnemalm ( refererende dommer ); generaladvokat: P. tigheder, der tillægges i henhold til Fællesskabets rets
 orden.
 Leger; justitssekretær: R. Grass, den 17. juli 1997 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 3 ) Såfremt en offentlig virksomhed, som ejer og driver en
 1 ) Appellen forkastes. trafikhavn, indtager en dominerende stilling på en
 ---pagebreak--- C 295/6 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27 . 9 . 97
 væsentlig del af fællesmarkedet, er EØF-traktatens Nordrhein-Westfalen (Tyskland) i medfør af EF-traktatens
 artikel 90, stk . 1 , sammenholdt med artikel 86, til hin artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for nævnte
 der for, at virksomheden i henhold til regulativbestem ret verserende sager, SAM Schiffahrt GmbH, Heinz Stapf
 melser fastsat af den medlemsstat, som den hører mod Forbundsrepublikken Tyskland, at opnå en præjudi
 under, opkræver havneafgifter af en urimelig størrelse ciel afgørelse vedrørende gyldigheden af Rådets forordning
 eller fritager sine egne samt — på grundlag af gensidig ( EØF ) nr. 1101/89 af 27. april 1989 om strukturel sane
 hed — visse af sin samarbejdspartners færgeruter, for ring inden for indlandsskibsfarten ( EFT L 116 af 28 . 4 .
 disse afgifter, i det omfang sådanne fritagelser indebæ 1989, s . 25 ) og af Kommissionens forordning ( EØF)
 rer anvendelse af ulige vilkår for ydelser af samme nr. 1102/89 af 27. april 1989 om visse gennemførelsesfor
 værdi. Det tilkommer den nationale ret at undersøge, anstaltninger til forordning nr. 1101/89 ( EFT L 116 af
 om afgifternes størrelse faktisk er urimelig, når henses 28 . 4 . 1989, s. 30 ), som ændret ved Kommissionens for
 til afgifternes niveau og den økonomiske værdi af de ordning ( EØF) nr. 3685/89 af 8 . december 1989 ( EFT
 leverede ydelser. Det tilkommer den endvidere at L 360 af 9 . 12 . 1989, s . 20 ), har Domstolen ( Femte Afde
 undersøge, om den omstændighed, at den offentlige ling), sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de
 virksomheds egne samt


text:
— på grundlag af gensidighed Almeida, og dommerne C. Gulmann ( refererende dom
 — visse af dens samarbejdspartners færgeruter er frita mer ), D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og M. Wathelet;
 get for afgifter, faktisk indebærer anvendelse af ulige generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditions
 vilkår for ydelser af samme værdi. sekretær H. A. Riihl, den 17. juli 1997 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 4 ) Traktatens artikel 90, stk. 2, tillader ikke, at en offent
 lig virksomhed, der ejer og driver en trafikhavn, Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frem
 opkræver havneafgifter, der skal betales for brugen af bragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forord
 havneanlæg, og som er i strid med fællesskabsretten, ning (EØF) nr. 1101 /89 af 27. april 1989 om strukturel
 men som ikke er nødvendige for, at virksomheden kan sanering inden for indlandsskibsfarten og af Kommissio
 opfylde den særlige opgave, som er betroet den. nens forordning (EØF) nr. 1102/89 af 27. april 1989
 om visse gennemførelsesforanstaltninger til forordning
 nr. 1101 /89, som ændret ved Kommissionens forordning
 5 ) Personer eller virksomheder, som af en offentlig virk (EØF) nr. 3685/89 af 8. december 1989.
 somhed, der hører under et nationalt ministerium, og
 hvis budget er indeholdt i finansloven, er blevet pålagt
 afgifter, der er i strid med traktatens artikel 90, stk. 1 , O EFT C 248 af 23 . 9 . 1995 .
 sammenholdt med artikel 86, har principielt ret til at
 få tilbagebetalt de urigtigt erlagte afgifter.
 (') EFT C 248 af 23 . 9 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling)
 af 17. juli 1997
 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-3 54/95 , The Queen mod Minister for Agriculture,
 ( Femte Afdeling ) Fisheries and Food, ex parte: The National Farmers'
 af 17. juli 1997 Union m.fl. ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra High
 Court of Justice, Queen's Bench Division) H
 i de forenede sager C-248/95 og C-249/95 , SAM Schif
 fahrt GmbH, Heinz Stapf mod Forbundsrepublikken Tysk (Fælles landbrugspolitk — forordning (EØF) nr. 3887/92
 land ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberverwal — integreret system for forvaltning og kontrol af visse
 tungsgericht fur das Land Nordrhein-Westfalen) (') EF-støtteordninger — gennemførelsesbestemmelser — for
 tolkningen og gyldigheden af sanktionsbestemmelser)
 (Indlandsskibsfart — strukturel sanering — bidrag til
 ophugningsfond — fællesskabsbestemmelsernes gyldighed) ( 97/C 295/ 10 )
 ( 97/C 295/09
 (ProceSsprog: engelsk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ^ offentliggjort i Samling afAfgørelser)
 I sag C-354/95 , angående en anmodning, som High Court
 I de forenede sager C-248/95 og C-249/95 , angående of Justice, Queen's Bench Division (Det Forenede Konge
 anmodninger, som Oberverwaltungsgericht fur das Land rige ), i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/49
 På vegne af sagsøgeren indgav Irland en anmodning om en — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 1 EUR som
 kapacitetsforøgelse til Europa-Kommissionen, som i den anfæg- symbolsk godtgørelse for den lid te skade.
 tede beslutning afslog anmodningen.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Til støtte for dette søgsmål har sagsøgeren anført, at Kommis-
 sionen har begået en retlig og en faktisk fejl. Ifølge sagsøgeren
 er den forøgede kapacitet i overensstemmelse med artikel 4,
 stk. 2, i beslutning 97/413/EØF og kan derfor godkendes. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført, at der er sket
 tilsidesat retssikkerhedsprincippet, sagsøgerens berettigede en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet den ansvarlige for
 forventninger og princippet om, at der ikke gives tilbagevir- en appelleret bedømmelse udarbejdede bedømmelsen for
 kende kraft. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen anvendt perioden 1999-2000 uden at angive grundene til, at han
 kriterier, der ikke var gældende på det tidspunkt, hvor erstat- hverken tog hensyn til udtalelserne fra dem, der var hørt, eller
 ningsfartøjet blev bestilt, eller på det tidspunkt, hvor anmod- til de vanskelige arbejdsbetingelser. Ydermere redegjorde han
 ningen om kapacitetsforøgelse blev indgivet til Kommissionen. ikke for de præcise grunde til, at hans generelle vurderinger var
 mindre fordelagtige end dem, der fremgik af den bedømmel-
 sesrapport, der var udarbejdet forud for, at den blev forelagt
 Endvidere har sagsøgeren anført, at Kommissionen tog hensyn for Det paritetiske Bedømmelsesudvalg.
 til karakteren af ansøgningerne om en forhøjelse, inden den
 vedtog de omhandlede kriterier, og anvendte kriterier, der
 indebar en forskelsbehandling af sagsøgeren. Sagsøgeren har Sagsøgeren har ligeledes påberåbt sig den ikke-økonomiske
 hævdet, at undtagelsen for fartøjer, der går tabt, og tilladelsen skade, han har lidt som følge af den forsinkede udarbejdelse
 til at forøge tonnagen for disse nye fartøjer udgør en uberet- af hans bedømmelsesrapport.
 tiget forskelsbehandling.
 Sagsøgeren har også anført, at Kommissionen har tilsidesat
 proportionalitetsprincippet, har undladt at give en tilstrækkelig
 begrundelse og har nægtet sagsøgeren ret til at blive hørt.
 Sag anlagt den 30. maj 2003 af Il Ponte Finanziaria S.p.A
 (1) EFT L 175, s. 27.
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-194/03)
 (2003/C 184/106)
 Sag anlagt den 20. maj 2003 af Guiseppe Piro mod (Processprog: italiensk)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (Sag T-193/03)
 den 30. maj 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Il Ponte Finan-
 (2003/C 184/105) ziaria S.p.A., ved advokaterne prof. Pier Luigi Roncaglia, Ange-
 lica Torrigiani Malaspina og Maria Boletto.
 (Processprog: fransk) Den anden part i sagen for appelkammeret var Marine Enter-
 prise Projects Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi S.r.l.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 den 20. maj 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Guiseppe Piro, Wezembeek Oppem — Afgørelse truffet den 17. marts 2003 af Fjerde Appel-
 (Belgien), ved avocats


text:
Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean- kammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Noël Louis og Étienne Marchal, og med valgt adresse i Luxem- Marked (Varemærker og Design) i sag R 1015/2001-4
 bourg. annulleres.
 — Harmoniseringskontoret pålægges at afslå EF-varemær-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 keansøgning nr. 940007 BAINBRIDGE (figurmærke).
 — Afgørelsen om den endelige bedømmelsesrapport for — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 1997-1999 annulleres. ninger.
 ---pagebreak--- C 184/50 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 3. juni 2003 af European Federation for
 Cosmetic Ingredients (EFfCI) mod Europa-Parlamentet og
 Ansøger om EF-varemær- Marine Enterprise Projects Soc. Rådet for Den Europæiske Union
 ket: Unipersonale di Alberto Fioren-
 zi S.r.l.
 (Sag T-196/03)
 (2003/C 184/107)
 EF-varemærket, der søges Figurmærket »BAINBRIDGE« —
 registreret: ansøgning nr. 940007 for varer
 (Processprog: engelsk)
 i klasse 18 (læder og læderimi-
 tationer, skind og huder, kuffer-
 ter og rejsetasker, paraplyer, pa-
 rasoller og spadserestokke, piske Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 og sadelmagervarer) og 25 (be- den 3. juni 2003 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og Rådet
 klædningsgenstande, fodtøj og for Den Europæiske Union af European Federation for
 hovedbeklædning). Cosmetic Ingredients (EFfCI), Bruxelles, Belgien, ved lawyers
 K. Maldegem og C. Mereu.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Indehaver af det i indsigel- Sagsøgeren.
 sessagen påberåbte vare-
 — Stævningen antages til behandling og der gives medhold i
 mærke eller tegn:
 påstandene, eller subsidiært, spørgsmålene om sagens
 antagelse til realitetsbehandling forenes med behandlingen
 af realiteten.
 Det i indsigelsessagen påbe- Det italienske figurmærke
 råbte varemærke eller tegn: »BRIDGE« (nr. 370836 og — Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/
 nr. 704338) for varer i 15/EF (1) af 27. februar 2003 om ændring af Rådets
 klasse 25, figurmærket »OLD direktiv 76/768/EØF (2) om indbyrdes tilnærmelse af
 BRIDGE« (nr. 606709) for varer medlemsstaternes lovgivning om kosmetiske midler,
 i klasse 25, figurmærket »THE annulleres delvis, således at den nye artikel 4a, stk. 2 og
 BRIDGE BASKET« (nr. 593651) 2.1, artikel 4b og det nye afsnit, der er tilføjet i artikel 6,
 for varer i klasse 18 og 25, stk. 3, i direktiv 76/768/EØF, udgår.
 ordmærket »THE BRIDGE«
 — Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (nr. 642952) for varer i
 tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 klasse 25, det tredimensionale
 mærke »THE BRIDGE«
 (nr. 704372 og nr. 633349) for
 varer i klasse 18 og 25, ord-
 mærket »FOOTBRIDGE« Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (nr. 710102) for varer i
 klasse 18 og 25, figurmærket Sagsøgeren er en europæisk økonomisk firmagruppe, der
 »THE BRIDGE WAYFARER« repræsenterer europæiske producenter af kosmetiske bestand-
 (nr. 721569) for varer i dele. Bestemmelserne i direktiv 2003/15/EF, som sagsøgeren
 klasse 18 og 25, ordmærket anfægter, vedrører forbuddet mod udførelse af dyreforsøg for
 »OVER THE BRIDGE« kemiske stoffer, der anvendes som bestanddele i kosmetiske
 (nr. 630763) for varer i midler, samt forbuddet mod enhver anvendelse i kosmetiske
 klasse 18 og 25, og ordmærket midler af bestemte kemiske stoffer, der er klassificeret som
 »THE BRIDGE« (nr. 642953) for værende kræftfremkaldende, mutagene eller reproduktionstok-
 varer i klasse 18.


text:
siske.
 Sagsøgeren har til støtte for påstanden om annullation af
 Indsigelsesafdelingens afgø- Indsigelsen forkastes. bestemmelserne vedrørende forbuddet mod dyreforsøg gjort
 relse: følgende gældende:
 — Tilsidesættelse af væsentlige formkrav. Sagsøgeren har
 hævdet, at den omtvistede foranstaltning er baseret på en
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvises. forkert hjemmel. Ifølge sagsøgeren har foranstaltningen, til
 trods for at den angiver at have hjemmel i artikel 95 EF,
 ikke til formål at fjerne hindringer for de frie varebevæ-
 gelser eller fjerne konkurrencefordrejninger. Sagsøgeren
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8, har desuden gjort en påstået magtfordrejning gældende,
 stk. 1, litra b), i forordning (EF) for så vidt som den omtvistede foranstaltning ifølge sags-
 nr. 40/94 (risiko for forveks- øgeren har til formål at fremme dyrevelfærden, hvilket
 ling). ikke er en del af Fællesskabets formål med det indre
 marked. Endelig har sagsøgeren anført, at den omtvistede
 foranstaltning ikke indeholder fyldestgørende grunde og
 en behørig begrundelse.


text:
23.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/19
 Sag anlagt den 20. april 2012 — Wirtgen mod KHIM (gengivelse af en stålholder)
 (Sag T-179/12)
 2012/C 184/34
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Wirtgen GmbH (Windhagen, Tyskland) (ved advokat S. Jackermeier)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) den 15. februar 2012 (sag R 1923/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke EF-varemærker: Det tredimensionale varemærke, der gengiver en stålholder, for varer i klasse 7 — ansøgning nr. 9 749 631
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 37, stk. 3, artikel 75, andet punktum, artikel 63, stk. 2, artikel 76, stk. 1, første punktum, og artikel 77, stk. 1, i forordning nr. 207/2009, og tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/33
 Sag anlagt den 4. april 2011 — ZZ mod Parlamentet
 (Sag F-35/11)
 2011/C 211/67
 Processprog: slovakisk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat J. Rybánsky)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om kun at tildele sagsøgeren halvdelen af de bosættelsespenge, han normalt ville være berettiget til.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Europa-Parlamentets (Enheden for Individuelle Rettigheder) afgørelse af 28. maj 2010 om tildeling af bosættelsespenge til sagsøgeren for så vidt angår den del, som fastsætter bosættelsespengene til kun en måneds grundløn og ikke tildeler bosættelsespenge svarende til to måneders grundløn.
 —
 Annullation af den af Europa-Parlamentets generalsekretær trufne afgørelse af 6. januar 2011 om afslag på den klage, som sagsøgeren indgav i henhold til artikel 90, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/39
 Sag anlagt den 4. december 2014 — Ogrodnik mod KHIM — Aviário Tropical (Tropical)
 (Sag T-804/14)
 (2015/C 065/54)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Polen) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugal)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Tadeusz Ogrodnik
 Det omtvistede varemærke: Figurmærket i sort og hvid, der indeholder ordbestanddelen »Tropical« — EF-varemærke nr. 3 4 35 773
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. september 2014 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1948/2013-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og Aviário Tropical, SA, for så vidt som sidstnævnte selskab intervenerer i sagen, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 53, stk. 1, litra a), og artikel 75, i forordning nr. 207/2009.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/4
 Udpegelse af den afdeling, der skal behandle de sager, der er omhandlet i artikel 104b i Domstolens procesreglement
 (2008/C 301/06)
 Domstolen har under sit møde den 30. september 2008 besluttet, at Domstolens Anden Afdeling i perioden fra den 7. oktober 2008 til den 6. oktober 2009 er den afdeling, der i overensstemmelse med artikel 9, stk. 1, i Domstolens procesreglement skal behandle de sager, der er omhandlet i procesreglementets artikel 104b.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 17. februar 2014 — Nannoka Vulcanus Industries BV mod College van Gedeputeerde Staten van Gelderland
 (Sag C-81/14)
 2014/C 142/24
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nannoka Vulcanus Industries BV
 Sagsøgt: College van Gedeputeerde Staten van Gelderland
 Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Følger det af bilag II B til direktiv 1999/13/EF (Rådets direktiv af 11. marts 1999 om begrænsning af emissionen af flygtige organiske forbindelser fra anvendelse af organiske opløsningsmidler i visse aktiviteter og anlæg) (1), at driftslederen af anlæg, for hvilke et konstant tørstofindhold i produktet kan antages og bruges til fastlæggelse af referencepunktet for emissionsbegrænsningen, som en undtagelse fra den i dette bilag indeholdte tidsramme skal have forlænget tidsfristen for gennemførelse af sine programmer for emissionsbegrænsningen, hvis alternative stoffer, som indeholder ringe mængder af eller ingen opløsningsmidler, er under udvikling?
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende
 2)
 Kræves det for at få forlænget tidsfristen for gennemførelsen af programmet for emissionsbegrænsningen som omhandlet i bilag II B til direktiv 1999/13/EF, at anlæggets driftsleder skal udføre en bestemt handling, eller at en kompetent myndighed meddeler tilladelse?
 3)
 På grundlag af hvilke kriterier kan længden af den fristforlængelse, som omhandles i bilag II B til direktiv 1999/13/EF, fastsættes?
 (1) EFT L 85 s. 1.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/18
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. marts 2006, straffesag mod Léopold Henri van Esbroeck (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België)
 (sag C-436/04) (1)
 (Konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen - artikel 54 og 71 - princippet ne bis in idem - anvendelse ratione temporis - begrebet »samme strafbare handlinger« - indførsel og udførsel af euforiserende stoffer, der er genstand for strafferetlig forfølgning i forskellige kontraherende stater)
 (2006/C 131/31)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie van België
 Part i hovedsagen
 Léopold Henri van Esbroeck.
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 54 og 71 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen — ne bis in idem-princippet — person, der strafforfølges i en medlemsstat for illegal eksport af narkotika, selv om vedkommende, efter strafforfølgning for illegal import af narkotika i Norge, er blevet endeligt straffet i sidstnævnte stat, før Schengen-aftalen skulle anvendes af denne stat
 Konklusion
 1)
 Princippet ne bis in idem, der er fastsat i artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990, finder anvendelse på en straffesag, der er iværksat i en kontraherende stat vedrørende handlinger, der allerede har ført til domfældelse af den pågældende person i en anden kontraherende stat, selv om nævnte konvention endnu ikke var trådt i kraft i sidstnævnte stat på tidspunktet for den nævnte domfældelse, for så vidt som konventionen var trådt i kraft i de pågældende kontraherende stater på det tidspunkt, hvor den ret, hvorved endnu en sag blev anlagt, skulle tage stilling til betingelserne for anvendelse af princippet ne bis in idem.
 2)
 Ovennævnte konventions artikel 54 skal fortolkes således, at:
 —
 det relevante kriterium med henblik på anvendelsen af den nævnte artikel er, at de faktiske handlinger, når disse forstås som en foreliggende helhed af handlinger, der er indbyrdes uløseligt forbundne, er identiske, uanset deres retlige subsumption eller den retlige interesse, der søges beskyttet
 —
 strafbare handlinger, som består i udførsel og indførsel af de samme euforiserende stoffer, og som forfølges strafferetligt i forskellige stater, der har tiltrådt denne konvention, som udgangspunkt skal anses for at være »samme strafbare handlinger« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i nævnte artikel 54, idet den endelige vurdering heraf tilkommer de kompetente nationale instanser.
 (1) EUT C 300 af 4.12.2004.


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/7
 Sag anlagt den 20. juli 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-322/06)
 (2006/C 237/12)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrel og W. Wils, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (1), da det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller i det mindste ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 —
 Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet i national ret udløb den 23. marts 2005.
 (1) EFT L 80, s. 35.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Düsseldorf (Tyskland) den 25. november 2011 — Christoph Becker mod Société Air France SA
 (Sag C-594/11)
 2012/C 32/27
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Christoph Becker
 Sagsøgt: Société Air France SA
 Præjudicielt spørgsmål
 Har en luftfartspassager ret til et kompensationsbeløb i henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 261/2004 (1), når afgangen forsinkes i et tidsrum, der ligger under de i forordningens artikel 6, stk. 1, definerede grænser, men ankomsten til det endelige bestemmelsessted sker mindst tre timer efter det planlagte ankomsttidspunkt?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91 (EUT L 46, s. 1).


text:
29.5.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/5
 Sag anlagt den 1. april 2004 af KM Europa Metal AG, Tréfimétaux SA og Europa Metalli SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 (Sag T-127/04)
 (2004/C 146/07)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 1. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af KM Europa Metal AG, Osnabrück (Tysland), Tréfimétaux SA, Courbevoie Cedex (Frankrig), og Europa Metalli SpA, Firenze (Italien), ved lawyers M. Siragusa, A. Winckler, G. Cesare Rizza, T. Graf og M. Piergiovanni, som befuldmægtigede.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den bøde, som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har pålagt sagsøgerne ved beslutning af 16. december 2003 i sag COMP/E-I/38.240, nedsættes væsentligt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes sagsomkostninger samt deres udgifter i forbindelse med den stillede bankgaranti, der træder i stedet for KME's bødebetaling, der er udsat indtil domsafsigelsen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen har i den anfægtede beslutning fastslået, at sagsøgerne bl.a. har overtrådt artikel 81 EF og EØS-aftalens 53, stk 1, ved at deltage i gruppe af aftaler og former for samordnet praksis, som påvirkede EØS markedet for kobberindustrirør leveret i præcisionsoprullet kobberrør. På baggrund af dette har Kommissionen idømt sagsøgerne en bøde på 18 990 000 EUR in solidum.
 Sagsøgerne har ikke anfægtet beslutningens konklusioner med hensyn til deres overtrædelse af EF's og EØS' konkurrenceregler, men har påpeget, at Kommissionen begik et antal faktuelle og juridiske fejl ved beregningen af bødens størrelse. Først og fremmest har sagsøgerne anført, at Kommissionen undlod at tage hensyn til proportionalitetsprincippet eller princippet om ligebehandling ved ikke at tage hensyn til den statistisk set ubetydelige påvirkning af markedet som følge af de omhandlede aftaler, samt til udsvingene i kartellets aktiviteter, da den fastlagde bødens grundbeløb.
 Sagsøgerne anfører yderligere, af Kommissionen i høj grad overvurderede den økonomiske virkning af de pågældende aftaler ved bedømmelsen af overtrædelsens grovhed ved at tage hensyn til markedsstørrelsen for halvfabrikata (kobberindustrirør) i stedet for til markedet for konverteringsydelser.
 Sagsøgerne anfører ligeledes, at Kommissionen ikke tog en række formildende omstændigheder i betragtning, nemlig den begrænsede gennemførelse af de nævnte aftaler mellem sagsøgerne, deres øjeblikkelige og frivillige ophør med overtrædelserne, den strukturmæssige krise i industrirørsbranchen, og sagsøgernes samarbejde med Kommissionen. De gør gældende, at den 30 %'s bødenedsættelse, de blev tildelt, var baseret på fejlagtige faktuelle antagelser, og ikke var i overensstemmelse med Kommissionens praksis og retspraksis. De anfører også, at Kommissionen ulovligt forskelsbehandlede sagsøgerne i forhold til en anden virksomhed, ved kun at bruge visse formildende omstændigheder i forhold til denne virksomhed, og ved at give den en langt mere lempelig behandling uden nogen som helst objektiv begrundelse.


text:
C 204/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17.7.1999
 1) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har 1) Appellen forkastes.
 undladt at opfyldt de forpligtelser, der påhviler det i henhold til
 EF-traktaten og Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 2) Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH betaler appelsagens omkost-
 om kvaliteten af drikkevand, ved at acceptere tilsagn fra ninger.
 vandforsyningsselskaberne til sikring af, at vandet opfylder
 direktivets krav, uden at betingelserne for at acceptere af sådanne
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 tilsagn er præciseret i Water Industry Act 1991.
 2) I øvrigt frifindes Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland.
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 370 af 7.12.1996. (Sjette Afdeling)
 af 22. april 1999
 i sag C-272/97, Kommissionen for de Europæiske Fælles-
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (»Traktatbrudssøgsmål — begrundet udtalelse — kollegiali-
 DOMSTOLENS DOM tetsprincippet — direktiv 90/605/EØF om ændring af anven-
 delsesområdet for direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF —
 (Første Afdeling) årsregnskaber og konsoliderede regnskaber«)
 (1999/C 204/07)
 af 22. april 1999
 i sag C-161/97 P, Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH Kom- (Processprog: tysk)
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (»Euratom-traktaten — annullationssøgsmål — afslutning gjort i Samling af Afgørelser)
 af kontrakt om leverance af uran — forenklet fremgangsmå-
 de — agenturets beføjelser — frist for at slutte kontrakt — I sag C-272/97, Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber
 juridisk hindring for kontraktafslutning — spredningspoli- (befuldmægtigede: Antonio Caeiro og Jürgen Grunwald) mod
 tik — uranets oprindelse — priser forbundet med markeds- Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmætigede: Ernst Röder
 priserne«) og Alfred Dittrich), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser
 (1999/C 204/06) i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte
 frist har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige for
 at efterkomme Rådets direktiv 90/605/EØF af 8. november
 (Processprog: tysk) 1990 om ændring af direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF om
 henholdsvis årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, for så
 vidt angår deres anvendelsesområde (EFT L 317, s. 60), har
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 den, P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch, G.F. Mancini,
 gjort i Samling af Afgørelser)
 H. Ragnemalm (refererende dommer) og R. Schintgen, general-
 advokat: G. Cosmas; justitssekretær: R. Grass, den 22. april
 I sag C-161/97 P, Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH, Lingen 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Tyskland), ved advokaterne Bernd Kunth, Gerhard Wiede-
 mann og Helmut Nicolaus, Düsseldorf, og med valgt adresse i 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i
 Luxembourg hos advokat Alex Bonn, 22 Côte d’Eich, angående henhold til Rådets direktiv 90/605/EØF af 8. november 1990
 appel af dom afsagt den 25. februar 1997 af De Europæiske om ændring af direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF om
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) i henholdsvis årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, for så
 de forenede sager T-149/94 og T-181/94, Kernkraftwerke vidt angår deres anvendelsesområde, idet den ikke inden for den
 Lippe-Ems mod Kommissionen (Sml. II, s. 161), hvori der er


text:
fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative
 nedlagt påstand om ophævelse af dommen — den anden part bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtiget: Jürgen Grunwald) — har Domstolen (Første 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dom-
 merne D.A.O. Edward og M. Wathelet (refererende dommer); (1) EFT C 271 af 6.9.1997.
 generaladvokat: P. Léger; justitssekretæer: ekspeditionssekretær
 H.A. Rühl, den 22. april afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/25
 Sag anlagt den 10. august 2016 — sheepworld mod EUIPO (Beste Freunde)
 (Sag T-450/16)
 (2016/C 364/27)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: sheepworld AG (Ursensollen, Tyskland) (ved advokat S. von Rüden)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Beste Freunde« — registreringsansøgning nr. 14 170 013
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. maj 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 93/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i sagen for appelkammeret.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 3. november 2016 — Lutz GmbH mod Hauptzollamt Hannover
 (Sag C-556/16)
 (2017/C 038/11)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lutz GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hannover
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 a)
 Skal Kommissionens forklarende bemærkninger til Den Europæiske Unions kombinerede nomenklatur (1) til underpos. 6212 2000 (EUT 2015 C 76, s. 1, s. 255) fortolkes således, at »panties« har »begrænset horisontal elasticitet«, når blot den horisontale elasticitet er mindre end den vertikale?
 b)
 Såfremt spørgsmål 1, litra a), besvares bekræftende:
 Hvilke objektive kriterier skal lægges til grund ved denne sammenligning mellem vertikal og horisontal elasticitet?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1, litra a), besvares benægtende:
 a)
 Skal Kommissionens forklarende bemærkninger til Den Europæiske Unions kombinerede nomenklatur til underpos. 6212 2000 (EUT 2015, C 76, s. 1, s. 255) fortolkes således, at »panties« ikke har »begrænset horisontal elasticitet«, medmindre den horisontale elasticitet er klart mindre end den vertikale?
 b)
 Såfremt spørgsmål 2, litra a), besvares bekræftende:
 Hvilke objektive kriterier skal lægges til grund ved denne sammenligning mellem vertikal og horisontal elasticitet, og hvilket bedømmelseskriterium skal der anlægges i denne forbindelse?
 3)
 Såfremt spørgsmål 2, litra a), besvares benægtende:
 a)
 Skal Kommissionens forklarende bemærkninger til Den Europæiske Unions kombinerede nomenklatur til underpos. 6212 2000 (EUT 2015, C 76, s. 1, s. 255) fortolkes således, at begrænsningen af »panties’« horisontale elasticitet ikke lader sig definere ved en sammenligning mellem den vertikale og den horisontale elasticitet, men betyder en absolut begrænsning af den horisontale elasticitet?
 b)
 Såfremt spørgsmål 3, litra a), besvares bekræftende:
 Hvilke objektive kriterier skal lægges til grund ved undersøgelsen af, om »panties’« elasticitet i horisontal retning er begrænset i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i den i spørgsmål 3, litra a), nævnte betydning?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1).


text:
C 118/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.5.2002
 Sag anlagt den 19 marts 2002 af Kommissionen for De Kommissionen konkluderer derfor, at den italienske regering
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik ikke har gennemført direktiv 92/51, hvad angår adgangen til
 de nævnte erhverv.
 (Sag C-101/02)
 (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 25.
 (2) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.
 (2002/C 118/32)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19 marts
 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Patakia og Sag anlagt den 20 marts 2002 af Kommissionen for De
 Antonio Aresu, som befuldmægtigede. Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-103/02)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2002/C 118/33)
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/51/EØF (1) af
 18 juni 1992 om anden generelle ordning for an- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20 marts
 erkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direk- 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-
 tiv 89/48/EØF (2), idet den ikke har gennemført direktivets nen for De Europæiske Fællesskaber ved advokaterne Richard
 bestemmelser. Wainwright og Roberto Amorosi.
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser efter artikel 1, 9, 10 og 11 i direktiv 75/442/
 EØF, som ændret ved direktiv 91/156/EØF(1) og artikel 3
 i direktiv 91/689/EØF, idet den har vedtaget dekret af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 5 februar 1998 om bestemmelse af ufarligt affald, som er
 undergivet den forenklede procedure for genindvinding i
 henhold til artikel 31 og 33 i lovdekret nr. 22 af 5 februar
 1997, idet dekretet:
 Det fremgår klart af en gennemgang af bestemmelserne i lov
 91/81, at virksomhed som atlet, træner, teknisk-sportslig leder
 og atletikpraktikant i Italien er erhverv, der er reguleret A. i strid med artikel 11, stk. 1, første og andet led,
 efter direktiv 92/51. Følgelig skal de kompetente italienske samt artikel 10 i direktiv 75/442/EØF(2), med senere
 myndigheder, når de modtager en anmodning om an- ændringer, indeholder hjemmel til at fritage anlæg
 erkendelse af erhvervsuddannelsen til den nævnte virksomhed, og virksomheder, der genindvinder ufarligt affald,
 pligtmæssigt behandle anmodningen i overensstemmelse med for forpligtelsen til indhentning af godkendelse,
 direktivets regler. uden at der med hensyn til de mængder affald, som
 behandles af de institutioner, der er fritaget for
 godkendelse, kræves overholdt betingelser om
 1) forudgående fastsættelse af maksimale affalds-
 Artikel 13 i lovdekret 319/94 opregner de myndigheder, mængder og 2) overholdelse af kravene i artikel 4 i
 der er beføjet til at anerkende erhvervsuddannelsen, og det direktiv 75/442/EØF, med senere ændringer,
 fastsættes navnlig i litra a), at kompetencen til at træffe
 afgørelse i anerkendelsessager ligger hos det ministerium, som B. i strid med artikel 11, stk. 1, første led, i direktiv
 fører tilsyn med de erhverv, som omtales i artikel 2, litra a), i 75/442/EØF, med senere ændringer, ikke præcist
 henhold til dekretet bilag C. Det


text:
pågældende bilag nævner en fastlægger de typer affald, som er omfattet af godken-
 række erhverv og ministerier med kompetence til at behandle delsesdispensationen, og der som følge heraf tillige i
 ansøgninger om anerkendelse af de kvalifikationer, som står i strid med artikel 3 i direktiv 91/689/EØF(3) i visse
 forbindelse med de pågældende erhverv. Imidlertid er de eneste tilfælde på grund af manglende klarhed eller præci-
 sportslige erhverv, der nævnes, skiinstruktører, vandskiinstruk- sion indeholder hjemmel til at fritage anlæg eller
 tører, bjergførere og huleudforskningsførere, mens der ikke er virksomheder, der genindvinder visse typer ufarligt
 nogen omtale af erhvervet som atlet, træner, teknisk-sportslig affald, for godkendelse på grundlag af de mere
 leder og atletikpraktikant. lempelige betingelser for ufarligt affald,
 ---pagebreak--- 18.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/21
 C. i strid med artikel 9 og 11, jf. artikel 1, litra e) og f) i B. Manglende eller fejlagtig angivelse af de
 direktiv 75/442/EØF, med senere ændringer, og typer affald, som er omfattet af godken-
 bilag II A og II B, som ændret ved beslutning 96/ delsesdispensationen
 350/EF(4), definerer visse bortskaffelsesoperationer
 som »miljømæssig genindvinding«, hvorved den Hvad angår de typer affald, for hvilke der i henhold til
 giver anlæg og virksomheder, som udfører andre direktivets artikel 11, stk. 1, første led, kan gives en godkendel-
 bortskaffelsesoperationer end bortskaffelse af deres sesdispensation, er affaldstyperne i visse af de tekniske forskrif-
 eget affald på produktionsstedet, mulighed for at ter i det italienske dekrets bilag 1 og 2 defineret så vagt, at
 blive fritaget for godkendelsesforpligtelsen, som om visse former for farligt affald kan omfattes af kategorien
 de udførte genindvindingsoperationer. ufarligt affald, hvilket giver de anlæg og virksomheder, som
 behandler dette, mulighed for at opnå en godkendelsesdispen-
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- sation og dermed mulighed for at anvende de lempeligere
 ninger. kriterier, som gælder for ufarligt affald.
 I andre tilfælde er reglerne i det europæiske affaldskatalog, som
 blev vedtaget ved Kommissionens beslutning 94/3/EF(5), ikke
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter fulgt (f.eks. bestemmelsen i punkt 5.9) eller svarer ikke, såfremt
 de er fulgt, til definitionen i de tekniske forskrifter.
 A. B e s t e m m e l s e a f m æ n g d e n
 C. Operationer for miljømæssig genind-
 vinding
 Kommissionens indsigelse er koncentreret om det forhold, at
 fastlæggelsen efter dekretets artikel 7 af de mængder affald, Kommissionen er derfor af den opfattelse, at de operationer
 som kan anvendes i forbindelse med de genindvindingsaktivite- for miljømæssig genindvinding, som er defineret i dekretets
 ter, der kan fritages for godkendelsesforpligtelsen i henhold til artikel 5, reelt er bortskaffelsesoperationer.
 direktivets artikel 9 og 10, ikke sker på grundlag af en
 absolut maksimalmængde, der bestemmes på grundlag af den Herved kan de virksomheder og anlæg, som udfører operatio-
 pågældende type anlæg eller virksomhed, men på grundlag af ner for miljømæssig genindvinding i henhold til det italienske
 en relativ maksimalmængde, der varierer afhængig af den dekrets artikel 5, og som reelt består i bortskaffelsesoperatio-
 årlige potentielle kapacitet i det anlæg, hvor aktiviteterne


text:
ner, opnå en godkendelsesdispensation i medfør af direktivets
 udføres. artikel 9, som går videre end de betingelser, der er fastsat for
 virksomheder og anlæg, der foretager bortskaffelsesoperatio-
 Følgen af, at der ikke på forhånd er fastsat et maksimum for ner, og som ellers kun kan indrømmes dispensation, såfremt
 den mængde affald, der kan anvendes i forbindelse med de selv varetager bortskaffelsen af deres eget affald på produk-
 bortskaffelses- eller genindvindingsoperationer, som kan frita- tionsstedet.
 ges for godkendelse, er, at enhver virksomhed eller ethvert
 anlæg kan rejse krav om dispensationen, uanset om de opererer ( 1) EFT L 78 af 23.3.1991, s. 32.
 med enorme mængder affald, hvilket ikke blot gør den ( 2) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.
 almindelige ordning uanvendelig i praksis, men også gør det ( 3) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 20.
 umuligt at efterprøve, om betingelserne i direktivets artikel 11, ( 4) EFT L 135 af 6.6.1996, s. 32.
 stk. 1, andet led, jf. stk. 4, er overholdt. ( 5) EFT L 5 af 7.1.1994, s. 15.