text:
ændrede bestemmelser udgør restriktioner, der er forbudt efter artikel 56 EF, skal disse restriktioner da anses for restriktioner, der ikke eksisterede den 31. december 1993 for så vidt angår artikel 57 EF?
 6.
 Såfremt én eller flere af de i spørgsmål 1, 2 og 3 omhandlede bestemmelser er i strid med de nævnte fællesskabsbestemmelser, og såfremt det hjemmehørende selskab og/eller det kontrollerede selskab fremsætter følgende krav:
 (i)
 et krav om tilbagebetaling af (eller erstatning for det tab, der følger af den manglende rådighed over beløb, som er betalt i) selskabsskat, der er opkrævet uretmæssigt af det hjemmehørende selskab under de i spørgsmål 1, 2 og 3 omhandlede omstændigheder
 (ii)
 et krav om tilbagebetaling og/eller godtgørelse af et beløb svarende til de tab, fradrag eller udgifter, som det hjemmehørende selskab har brugt til (eller som er overført til det hjemmehørende selskab fra andre selskaber i den samme koncern, som er hjemmehørende i den samme medlemsstat, for) at fjerne eller nedsætte den skat, der opstod på grund af de ovenfor i spørgsmål 1, 2 og 3 omhandlede bestemmelser, men som ellers ville have været anvendt på anden måde eller kunne have været fremført
 (iii)
 et krav om godtgørelse for omkostninger, tab, udgifter og gæld, som opstod på grund af overholdelsen af den ovenfor i spørgsmål 3 omhandlede nationale lovgivning
 (iv)
 et krav om godtgørelse for omkostninger, udgifter og gæld, når et kontrolleret selskab har udloddet reserver til det hjemmehørende selskab for at opfylde krav i den nationale lovgivning som et alternativ til, at det hjemmehørende selskab betaler den i spørgsmål 3 omhandlede skat, og det kontrollerede selskab herved har pådraget sig omkostninger, udgifter og gæld, som det kunne have undgået, hvis det havde været i stand at anvende disse reserver på anden måde,
 skal sådanne krav da anses for:
 et krav om tilbagebetaling af uretmæssigt pålignede beløb, der opstår som følge af og i tillæg til overtrædelsen af de ovennævnte fællesskabsbestemmelser, eller
 et krav om godtgørelse eller erstatning, således at de betingelser, der er fastsat i dommen i de forenede sager C-46/93 og C-48/93, Brasserie du Pêcheur og Factortame, skal være opfyldt, eller
 et krav om betaling af et beløb svarende til en fordel, der uretmæssigt er blevet nægtet?
 7.
 Såfremt en del af spørgsmål 6 besvares med, at kravet er et krav om betaling af et beløb svarende til en fordel, der uretmæssigt er blevet nægtet,
 a)
 opstår sådanne krav da som en konsekvens af og som supplement til den ret, som følger af de ovennævnte fællesskabsbestemmelser, eller
 b)
 skal nogle eller alle af de erstatningsbetingelser, der er fastsat i dommen i de forenede sager C-46/93 og C-48/93, Brasserie du Pêcheur og Factortame, være opfyldt, eller
 c)
 skal andre betingelser være opfyldt?
 8.
 Har det betydning, om de i spørgsmål 6 opregnede krav efter national ret fremsættes som krav om tilbagebetaling eller fremsættes, eller skal fremsættes, som erstatningskrav?
 9.
 Hvilke retningslinjer, om nogen, finder Domstolen det passende at give i de foreliggende sager for, hvilke omstændigheder den nationale ret bør tage


text:
hensyn til ved vurderingen af, om der foreligger en tilstrækkeligt kvalificeret overtrædelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dommen i de forenede sager C-46/93 og 48/93, Brasserie du Pêcheur og Factortame, særligt med hensyn til, om overtrædelsen var undskyldelig i betragtning af udviklingstrinnet for retspraksis vedrørende fortolkningen af de relevante fællesskabsbestemmelser?
 10.
 Kan der principielt foreligge en direkte årsagsforbindelse (i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dommen i de forenede sager C-46/93 og 48/93, Brasserie du Pêcheur og Factortame) mellem en overtrædelse af artikel 43 EF, 49 EF og 56 EF og tab, som omhandlet i spørgsmål 6(i) — (iv), der hævdes at være forårsaget heraf? Hvilke retningslinjer, om nogen, finder Domstolen det i givet fald passende at give for, hvilke omstændigheder den nationale ret bør tage hensyn til ved vurderingen af, om der foreligger en sådan direkte årsagsforbindelse?
 11.
 Kan den nationale ret ved afgørelsen af, hvilket tab der skal erstattes, tage hensyn til, om de skadelidte på passende måde har søgt at undgå eller begrænse skaden, og navnlig om de skadelidte har gjort brug af retsmidler, hvorved det kunne have været fastslået, at de nationale bestemmelser (som følge af anvendelsen af dobbeltbeskatningsoverenskomster) ikke medførte de i spørgsmål 1, 2 og 3 nævnte forpligtelser?
 12.
 Har parternes opfattelser på de relevante tidspunkter vedrørende dobbeltbeskatningsoverenskomsternes virkninger betydning for besvarelsen af spørgsmål 11?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 15. juli 2010 — Pannon Gép Centrum Kft mod APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Baranya Megyei Bíróság — Republikken Ungarn)
 (Sag C-368/09) (1)
 (Sjette momsdirektiv - direktiv 2006/112/EF - ret til fradrag for den indgående moms - national lovgivning, hvorefter en fejlangivelse i fakturaen sanktioneres ved, at retten til fradrag fortabes)
 2010/C 246/18
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Baranya Megyei Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pannon Gép Centrum Kft
 Sagsøgt: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Baranya Megyei Bíróság — fortolkning af artikel 17, stk. 1, artikel 18, stk. 1, og artikel 22, stk. 3, litra a) og b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), og Rådets direktiv 2001/115/EF af 20. december 2001 om ændring af direktiv 77/388/EØF med henblik på forenkling, modernisering og harmonisering af kravene til fakturering med hensyn til merværdiafgift — fratagelse af retten til fradrag hos modtageren af en tjenesteydelse på grundlag af en fejl i datoen for afslutningen af arbejdet på den af tjenesteyderen udstedte faktura — national lovgivning, der sanktionerer enhver formel mangel i regninger med fratagelse af retten til fradrag
 Konklusion
 Artikel 167, artikel 178, litra a), artikel 220, nr. 1), og artikel 226 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning eller praksis, hvorefter de nationale myndigheder nægter en afgiftspligtig person retten til i det beløb, der påhviler ham i skyldig merværdiafgift, at fradrage beløbet på den merværdiafgift, som han skal betale eller har betalt for ydelser, der er blevet leveret til ham, med den begrundelse, at den oprindelige faktura, som den afgiftspligtige var i besiddelse af på fradragstidspunktet, indeholdt en forkert dato for, hvornår leveringen af ydelserne var afsluttet, og at der ikke forelå en fortløbende nummerering af den senere berigtigede faktura og af den kreditnota, der annullerede den oprindelige faktura, hvis de materielle betingelser for fradrag er opfyldt, og den afgiftspligtige person — inden den pågældende myndighed træffer sin afgørelse — har forelagt denne myndighed en berigtiget faktura, hvoraf den rigtige afslutningsdato for de nævnte ydelsers udførelse fremgår, selv om der ikke foreligger en fortløbende nummerering af denne faktura og af den kreditnota, der annullerede den oprindelige faktura.
 (1) EUT C 11 af 16.1.2010.


text:
C 271 /2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6 . 9 . 97
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) af 17. juli 1997
 i sag C-28/95 , A. Leur-Bloem mod Inspecteur der Belas
 af 10. juli 1997 tingdienst/Ondernemingen Amsterdam 2 ( anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof, Amsterdam) (')
 i sag C-261/95 , Rosalba Palmisani mod Istituto nazionale
 della previdenza sociale (INPS ) ( anmodning om præjudi (Artikel 177 — Domstolens kompetence — nationale lov
 ciel afgørelse fra Pretura circondariale di Frosinone ) ( 1 ) bestemmelser, der gengiver fællesskabsretlige bestemmelser
 — gennemførelse — direktiv 90/434/EØF — begrebet
 (Socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af fusion ved ombytning af aktier — skattemæssig omgåelse
 arbejdsgiverens insolvens — direktiv 80/987/EØF — eller skatteunddragelse)
 medlemsstatens ansvar, når et direktiv er gennemført for
 sent — passende erstatning — præklusiv frist) ( 97/C 271 /03 )
 ( 97/C 271 /02 )
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: italiensk) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-28/95 , angående en anmodning, som Gerechtshof,
 Amsterdam, i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) sag A. Leur-Bloem mod Inspecteur der Belastingdienst/
 Ondernemingen Amsterdam 2, at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2, litra d ), og
 artikel 11 , stk. 1 , litra a ), i Rådets direktiv 90/434/EØF af
 I sag C-261/95, angående en anmodning, som Pretura cir 23 . juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion,
 condariale di Frosinone ( Italien ) i medfør af EF-traktatens spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrø
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte rende selskaber i forskellige medlemsstater ( EFT L 225 af
 ret verserende sag, Rosalba Palmisani mod Istituto nazio 20 . 8 . 1990, s . 1 ), har Domstolen, sammensat af præsiden
 nale della previdenza sociale ( INPS ), at opnå en præjudi ten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene G. F.
 ciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens Mancini , J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray og L.
 artikel 5 og af princippet om statens ansvar for tab, der er Sevón samt dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn,
 forvoldt borgerne ved en overtrædelse af fællesskabsretten, C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch,
 som må tilregnes staten, har Domstolen ( Femte Afdeling ), P. Jann ( refererende dommer) og H. Ragnemalm; general
 sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de advokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekre
 Almeida, og dommerne L. Sevón, D. A. O. Edward, P. tær: H. A. Rühl, den 17. juli 1997 afsagt dom, hvis kon
 Jann og M. Wathelet ( refererende dommer); generaladvo klusion lyder således :
 kat: G. Cosmas; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,
 den 10 . juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle
 des : 1 ) Domstolen har i medfør af EF-traktatens artikel 1 77
 kompetence til at fortolke fællesskabsretten, hvor


text:
denne ikke umiddelbart regulerer det forhold, sagen
 angår, men hvor den nationale lovgiver ved gennem
 førelsen af direktivets bestemmelser i national ret har
 Fællesskabsretten er på sit nuværende udviklingstrin ikke fastsat, at rent interne forhold skal behandles på
 til hinder for, at en medlemsstat med hensyn til anlæggelse samme måde som forhold, der er omfattet af direkti
 af søgsmål med påstand om erstatning for tab, der er lidt vet, dvs. at den nationale lovgivning er tilpasset fælles
 som følge af, at Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober skabsretten .
 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lov
 givning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af
 arbejdsgiverens insolvens er gennemført for sent, fastsætter 2 ) a ) Efter artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 90/434/
 en præklusiv frist på et år regnet fra direktivets gennem EØF af 23 . juli 1990 om en fælles beskatningsord
 førelse i dens interne retsorden, idet en sådan processuel ning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og
 regel dog ikke må være mindre gunstig end de regler, som ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskel
 gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national ret. lige medlemsstater kræves det hverken, at det
 erhvervede selskab, jf. artikel 2, litra h), selv driver
 virksomhed, eller at sammenslutningen af de to sel
 (') EFT C 268 af 14 . 10 . 1995 . skabers virksomhed i finansiel og økonomisk hen
 seende skal være varig. Den omstændighed, at en
 og samme fysiske person, der var eneaktionær og
 direktør i de erhvervede selskaber, bliver eneaktio
 nær og direktør i det erhvervende selskab, er heller
 ---pagebreak--- 6 . 9 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 271 /3
 ikke til hinder for, at transaktionen kan kvalificeres nævnte ret verserende sag Bernd Giloy mod Hauptzollamt
 som en fusion ved ombytning af aktier. Frankfurt am Main-Ost at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af artikel 244 i Rådets forord
 b ) Artikel 11 i direktiv 90/434/EØF skal fortolkes ning ( EØF ) nr. 2913/92 af 12 . oktober 1992 om indførelse
 således, at ved afgørelsen af, om den påtænkte af en EF-toldkodeks ( EFT L 302 af 19 . 10 . 1992 , s. 1 ),
 transaktion som hovedformål eller et af hovedfor har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodrf
 målene har skattesvig eller skatteunddragelse, skal guez Iglesias, afdelingsformændene G. F. Mancini , J. C.
 de kompetente nationale myndigheder foretage en Moitinho de Almeida, J. L. Murray og L. Sevon samt
 samlet undersøgelse af den konkrete transaktion. dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann,
 Undersøgelsen skal kunne undergives en retslig D. A. O. Edward ( refererende dommer ), J.-P. Puissochet,
 prøvelse. 1 overensstemmelse med artikel 11 , stk. 1 , G. Hirsch, P. Jann og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 litra a), i direktiv 90/434/EØF kan medlemssta F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A.
 terne fastsætte bestemmelser om, at den omstæn Riihl, den 17. juli 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 dighed, at den påtænkte transaktion ikke foretages
 ud fra


text:
forsvarlige økonomiske betragtninger, ska
 ber en formodning om skattesvig eller skatteund
 dragelse. Det tilkommer medlemsstaterne at fast 1 ) Artikel 244, stk. 2, i Rådets forordning (EØF)
 sætte de nødvendige interne procedurer herfor nr. 2913/92 af 12 . oktober 1992 om indførelse af en
 under hensyn til proportionalitetsprincippet. En EF-toldkodeks skal fortolkes således, at toldmyndighe
 generel regel, hvorefter visse former for transaktio derne kan udsætte gennemførelsen af en anfægtet afgø
 ner automatisk er afskåret fra at opnå skattefor relse, helt eller delvist, såfremt blot den ene af de to i
 dele, og som er baseret på de kriterier, der er bestemmelsen fastsatte betingelser er opfyldt, hvilket
 nævnt i besvarelsen af det andet spørgsmål, indebærer, at der skal meddeles udsættelse, såfremt der
 punkt a), går — uanset om der faktisk foreligger må befrygtes uoprettelig skade for den pågældende,
 skattesvig eller skatteunddragelse — ud over, hvad uden at der samtidig skal være en begrundet formod
 der er nødvendigt for at undgå en sådan form for ning for, at den anfægtede afgørelse ikke er i overens
 skattesvig eller skatteunddragelse, og vil være i stemmelse med toldforskrifterne.
 strid med formålet med direktiv 90/434/EØF.
 2 ) Den omstændighed, at den pågældende risikerer at
 c ) Begrebet økonomisk forsvarlige betragtninger i lide uoprettelig skade, såfremt en anfægtet toldafgø
 artikel 11 i direktiv 90/434/EØF skal fortolkes relse gennemføres umiddelbart, er ikke til hinder for,
 således, at det er mere vidtgående end hensigten at toldmyndighederne gør en udsættelse af gennem
 om blot at opnå en rent skattemæssig fordel, f.eks. førelsen af afgørelsen betinget af, at der stilles sikker
 i form af en horisontal tabsudligning. hed. Såfremt kravet om sikkerhedsstillelse på grund af
 debitors situation kan give anledning til alvorlige van
 (>) EFT C 74 af 25 . 3 . 1995 . skeligheder af økonomisk eller social karakter, kan
 toldmyndighederne dog undlade at kræve sikkerheds
 stillelse.
 3 ) Det må antages at kunne give anledning til alvorlige
 vanskeligheder af økonomisk eller social karakter for
 DOMSTOLENS DOM en debitor, der ikke råder over tilstrækkelige midler til
 af 17. juli 1997 at kunne stille en sådan sikkerhed, såfremt udsættelse
 af gennemførelsen af en anfægtet toldafgørelse gøres
 i sag C-130/95 , Bernd Giloy mod Hauptzollamt Frankfurt betinget af, at der stilles sikkerhed.
 am Main-Ost ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Hessisches Finanzgericht, Kassel ) (')
 (Artikel 177 — Domstolens kompetence — nationale lov 4 ) Såfremt udsættelse af gennemførelsen af en anfægtet
 bestemmelser, der gengiver fællesskabsretlige bestemmelser toldafgørelse ifølge artikel 244, stk . 3, i forordning
 — EF-toldkodeks — klage — udsættelse af gennemførel (EØF) nr. 2913/92 er gjort betinget af, at der stilles
 sen af en toldafgørelse — sikkerhedsstillelse) sikkerhed, skal sikkerhedens størrelse fastsættes til det
 nøjagtige beløb af skylden, eller, hvis denne ikke kan
 ( 97/C 271 /04 beregnes nøjagtigt, til det højest skyldige beløb, der er
 opstået eller vil kunne opstå, medmindre kravet om en
 sikkerhedsstillelse ville kunne give anledning til alvor
 (Processprog: tysk) lige vanskeligheder af økonomisk eller social karakter
 for debitor; i så fald kan sikkerheden under


text:
hensyn til
 debitors økonomiske forhold fastsættes til et beløb,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive der er lavere end den samlede skyld.
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (') EFT C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 I sag C-130/95 , angående en anmodning, som Hessisches
 Finanzgericht, Kassel (Tyskland ), i medfør af EØF-trakta
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 15. oktober 2014 — Kongeriget Danmark mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-417/12 P) (1)
 ((Appel - EUGFL - udtagning af arealer - telemålingskontrol - plantedække på udtagne parceller - finansielle korrektioner))
 (2014/C 462/02)
 Processprog: dansk
 Parter
 Appellant: Kongeriget Danmark (ved V. Pasternak Jørgensen, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne J. Pinborg og P. Biering)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Jimeno Fernández, som befuldmægtiget, bistået af advokat T. Ryhl)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (ved D. Colas og C Candat, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved M. de Ree og M. Bulterman, som befuldmægtigede), Republikken Finland (ved J. Leppo, som befuldmægtiget) og Kongeriget Sverige (ved U. Persson, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Kongeriget Danmark betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Franske Republik, Kongeriget Nederlandene, Republikken Finland og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 373 af 1.12.2012.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 2. juli 2015 — Davide Gullotta og Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas mod Ministero della Salute og Azienda Sanitaria Provinciale di Catania (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Italien)
 (Sag C-497/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 49 TEUF, 102 TEUF og 106 TEUF - etableringsfrihed - princippet om forbud mod forskelsbehandling - misbrug af dominerende stilling - artikel 15 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - afvisning))
 (2015/C 294/02)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Davide Gullotta og Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas
 Sagsøgte: Ministero della Salute og Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
 Konklusion
 De spørgsmål, der er forelagt som led i den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Italien) ved afgørelse af 9. oktober 2012 og opretholdt af denne ret, kan ikke antages til realitetsbehandling.
 (1) EUT C 26 af 26.1.2013.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/59
 Sag anlagt den 27. oktober 2014 — ZZ mod Regionsudvalget
 (Sag F-123/14)
 (2015/C 007/75)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne J.-N. Louis, R. Metz og D. Verbeke)
 Sagsøgt: Regionsudvalget
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Regionsudvalgets afgørelse om anvendelse af et solidaritetsbidrag fra 1. januar 2014 på sagsøgerens løn og om ikke at justere sagsøgerens løn i perioden fra den 1. januar 2014 til den 30. juni 2015.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at forordning nr. 1023/2013 ikke finder anvendelse, for så vidt som der heri fastsættes en suspensionen, fra den 1. juli 2013 til den 30. juni 2015, af den metode til tilpasning af vederlagene, der er fastsat i bilag XI til vedtægten, og samtidigt genindføres et solidaritetsbidrag på 6 % for den samme periode.
 —
 Følgelig annulleres den anfægtede afgørelse.
 —
 Regionsudvalget tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Højesteret (Danmark) den 27. februar 2013, Martin Blomqvist mod Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA
 (Sag C-98/13)
 2013/C 129/17
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Højesteret
 Parter
 Sagsøger: Martin Blomqvist
 Sagsøgte: Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 4, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2001/29 af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (1) fortolkes således, at det må anses at indebære »spredning til almenheden« i en medlemsstat af en ophavsretligt beskyttet vare, at en virksomhed via en hjemmeside i et tredjeland indgår aftale om salg og forsendelse af varen til en privat køber med en sælger bekendt adresse i medlemsstaten, hvor varen er ophavsretligt beskyttet, modtager betaling for varen og effektuerer forsendelsen til køberen på den aftalte adresse, eller er det i den situation tillige en betingelse, at varen forud for salget er indgået i et salgsudbud eller en reklame rettet mod eller vist på en hjemmeside henvendt til forbrugerne i den medlemsstat, hvortil varen leveres?
 2)
 Skal artikel 5, stk. l og stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2008/95 af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (2) fortolkes således, at det må anses at udgøre »erhvervsmæssig brug« af et varemærke i en medlemsstat, at en virksomhed via en hjemmeside i et tredjeland indgår aftale om salg og forsendelse af en vare, der er forsynet med varemærket, til en privat køber med en sælger bekendt adresse i medlemsstaten, hvor varemærket er registreret, modtager betaling for varen og effektuerer forsendelsen til køberen på den aftalte adresse, eller er det i den situation tillige en betingelse, at varen forud for salget er indgået i et salgsudbud eller en reklame rettet mod eller vist på en hjemmeside henvendt til forbrugerne i den pågældende stat?
 3)
 Skal artikel 9, stk. l og stk. 2, i Rådets forordning om EF-varemærker nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (3) fortolkes således, at det må anses at udgøre »erhvervsmæssig brug« af et varemærke i en medlemsstat, at en virksomhed via en hjemmeside i et tredjeland indgår aftale om salg og forsendelse af en vare, der er forsynet med EF-varemærket, til en privat køber med en sælger bekendt adresse i en medlemsstat, modtager betaling for varen og effektuerer forsendelsen til køberen på den aftalte adresse, eller er det i den situation tillige en betingelse, at varen forud for salget er indgået i et salgsudbud eller en reklame rettet mod eller vist på en hjemmeside henvendt til forbrugerne i den pågældende stat?
 4)
 Skal artikel 2, stk. l, litra b, i Rådets forordning nr. 1383/2003 af 22. juni 2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder (4), forstås således, at det er en betingelse for anvendelsen i en medlemsstat


text:
af bestemmelserne om hindring af overgang til fri omsætning og destruktion af »piratkopierede varer«, at der er sket »spredning til almenheden« i medlemsstaten efter samme kriterier som angivet i besvarelsen af spørgsmål l?
 5)
 Skal artikel 2, stk. l, litra a, i Rådets forordning nr. 1383/2003 af 22. juni 2003 om toldmyndighedernes indgriben over for varer, der mistænkes for at krænke visse intellektuelle ejendomsrettigheder, og om de foranstaltninger, som skal træffes over for varer, der krænker sådanne rettigheder, forstås således, at det er en betingelse for anvendelsen i en medlemsstat af bestemmelserne om hindring af overgang til fri omsætning og destruktion af »varemærkeforfalskede varer«, at der er sket »erhvervsmæssig brug« i medlemsstaten efter samme kriterier som angivet i besvarelsen af spørgsmål 2-3?
 (1) EFT L 167, s. 10
 (2) EUT L 299, s. 25
 (3) EUT L 78, s. 1
 (4) EUT L 196, s. 7


text:
27.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 88/16
 DOMSTOLENS DOM
 af 6. december 2013
 i sag E-17/13
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En kontraherende parts tilsidesættelse af sine forpligtelser — direktiv 2009/44/EF — manglende gennemførelse)
 2014/C 88/13
 I sag E-17/13, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 16b, første led, i bilag IX og i punkt 4, første led, i bilag XII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009 om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer, som tilpasset aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre retsaktens artikel 2, eller ikke straks har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 6. december 2013.
 Domskonklusionen lyder således:
 1)
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 16b, første led, i bilag IX og i punkt 4, første led, i bilag XII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/44/EF af 6. maj 2009 om ændring af direktiv 98/26/EF om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer og direktiv 2002/47/EF om aftaler om finansiel sikkerhedsstillelse for så vidt angår forbundne systemer og gældsfordringer) som tilpasset aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre retsaktens artikel 2.
 2)
 Island betaler sagens omkostninger.


text:
C 275/30 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 VI. Såfremt EF-Domstolen besvarer spørgsmålene under Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 punkt III om van Bennekom-dommen bekræftende,
 og der her i sagen ikke foreligger uforenelighed
 med kravene til beskyttelsen af sundheden, spørges: 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 Hvorledes kan kravet på meddelelse af en markeds- sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets
 føringstilladelse gennemtvinges? Kan den generelle direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 (1) om kørekort,
 beslutning ifølge § 47 a i LMBG, som der er idet den ikke inden for den fastsatte frist har sat de
 ansøgt om, afslås, uden at det er i strid med nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft
 fællesskabsretten, fordi der ifølge den tyske klassifi- for at gennemføre direktivet i national ret.
 ceringsordning er tale om et lægemiddel, mens
 produktet kan bringes i omsætning i fremstillings-
 medlemsstaten som levnedsmiddel? Er det i overens- 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 stemmelse med fællesskabsretten, navnlig med arti- omkostninger.
 kel 28 og 30 EF, såfremt bestemmelsen i § 47 a
 LMBG ikke anvendes analogt på sådanne lægemid-
 ler? I benægtende fald: Kan den tyske stat fritages fra
 en eventuel forpligtelse til via de tyske domstole at
 træffe en generel beslutning ifølge § 47 a i LMBG
 (analogt) uden at handle i strid med fællesskabsret-
 ten, idet staten eller den myndighed, der har kompe- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 tence med hensyn til levnedsmidler, men ikke læge-
 midler, fremsætter indsigelse om, at der ikke kan
 udstedes en generel beslutning ifølge § 47 a i LMBG Kommissionen er af den opfattelse, at den tyske lovgivning
 (analogt), da der efter det tyske system er tale om et ikke er i overensstemmelse med direktiv 91/439/EØF på
 lægemiddel, følgende punkter:
 a) grundet den kompetente myndigheds manglen-
 de kompetence til at udstede generelle beslut- — Minimumsalderen for direkte erhvervelse af kørekort til
 ninger ifølge § 47 a i LMBG også for læge- motorcykler i kategori A.
 midler,
 § 6, stk. 2, andet punktum, i Fahrerlaubnisverordnung
 b) som følge af manglende tilladelse til markedsfø- 1998 (den tyske bekendtgørelse om kørekort af 1998,
 ring som lægemiddel? herefter »FeV«) bestemmer, at aldersgrænsen for direkte
 erhvervelse af kørekort til motorcykler i kategori A er
 VII. Såfremt EF-Domstolen ikke selv besvarer de under 25 år. Direktivets artikel 6, stk. 1, litra b), første led, sidste
 punkt A anførte spørgsmål, kan den nationale ret da punktum, fastsætter imidlertid en minimumsaldersgrænse
 forelægge spørgsmål om klassificering af produkter på 21 år for direkte erhvervelse.
 eller naturvidenskabelige eller metodiske spørgsmål
 for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, og
 i hvilket omfang er dennes afgørelser i givet fald — Retten til at føre et motorkøretøj i kategorien DE medfører
 bindende for den nationale ret? en ret til at føre køretøjer i kategorierne C1E og D.
 Ifølge FeV’s § 6, stk. 3, nr. 6, er det tilladt at føre køretøjer
 i kategori DE med et kørekort gældende for kategori C1E
 og D, hvorimod direktivets artikel 5, stk. 2, litra b),
 udtrykkeligt kun giver ret


text:
at føre køretøjer i kategori DE
 med et køretøj gældende for kategori CE og D.
 Sag anlagt den 2. september 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland — Retten til i visse tilfælde at føre køretøjer i kategori D for
 indehavere af kørekort for kategori C1, C1E, C eller CE.
 (Sag C-372/03)
 Ifølge FeV’s § 6, stk. 4, har indehavere af kørekort for
 køretøjer i kategorierne C1, C1E, C eller CE ret til på det
 (2003/C 275/45) nationale område at føre køretøjer i kategori D (busser)
 uden passagerer, når kørslen alene sker med henblik på
 teknisk kontrol eller for at flytte bussen til et andet sted.
 Derimod sondrer direktivet ikke mellem persontransport
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. sep- og det at føre en tom bus. Muligheden for at føre et
 tember 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland køretøj i kategori D uden det tilsvarende kørekort er ikke
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald forudset i direktivet, men sondringen er acceptabel af
 Braun og Wouter Wils, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og praktiske årsager for så vidt angår kontrol af den tekniske
 med valgt adresse i Luxembourg. tilstand efter reparation. En tilladelse, der udstrækkes til
 ---pagebreak--- 15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/31
 at omfatte adgang til at flytte køretøjer i kategori D med Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union af Forbunds-
 et kørekort for kategori C, er klart i modstrid med republikken Tyskland ved Ministerialrat Wolf-Dieter Plessing
 ordlyden af direktivets artikel 3, stk. 1, femte led. og Regierungsdirektor Moritz Lumma, Bundesministerium der
 Finanzen, samt Rechtsanwalt Jochim Sedemund, og med valgt
 — Minimumsalderen for adgang til kategori C1 og C1E. adresse i Bundesministerium der Finanzen, Berlin.
 FeV’s § 10, stk. 2, første punktum, tillader personer på
 17 år at føre køretøjer i kategorierne C1 og C1E, for så
 vidt som der er tale om personer, der er i gang med en
 uddannelse som erhvervschauffør. Denne bestemmelse er Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 i strid med bestemmelserne i direktivets artikel 6, stk. 1,
 litra b), tredje led, sammenholdt med — for så vidt angår
 adgangen til at føre køretøjer i kategori C1 og C1E, hvis 1. Artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 vægt overstiger 7,5 tons — artikel 5, stk. 1, litra b), andet 2003/33/EF af 26. maj 2003 om indbyrdes tilnærmelse
 led, i forordning (EØF) nr. 3820/85. af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser
 om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for
 — Registrering af kørekort udstedt i en anden medlemsstat. disse (1), annulleres.
 Den systematiske registreringsprocedure, der er fastsat i
 FeV’s § 29, stk. 1, såvel som de strafferetlige bestemmelser 2. Europa-Parlamentet og Rådet betaler sagens omkost-
 i FeV’s § 75, stk. 11, er grundlæggende i strid med ninger.
 princippet om gensidig anerkendelse i direktivets arti-
 kel 1, stk. 2.
 — Ombytning af kørekort udstedt i andre medlemsstater
 Ombytning af kørekort som omhandlet i FeV’s § 29,
 stk. 3, på grund af påtegninger om en eventuelt kortere Søgsmålsgrunde


text:
og væsentligste argumenter
 national gyldighedsperiode er i strid med gældende
 fællesskabsret. Hvad angår ombytning af kørekort i
 medfør af FeV’s § 47, stk. 2, når påtegninger om
 begrænsninger eller forpligtelser ikke er mulig på grund
 af kørekortets art, er ombytning af de grunde, der er Den tyske regering har gjort gældende, at Parlamentet og Rådet
 opregnet i direktivets artikel 8, stk. 2, (som ligeledes med vedtagelsen af de anfægtede direktivbestemmelser har
 omfatter angivelser af medicinske begrænsninger) ganske overskredet de grænser for fællesskabslovgivers kompetence,
 vist lovlig. Påtegninger om andre administrative bemærk- som Domstolen har fastlagt ved dom af 5.10.2000 i sag
 ninger (eksempelvis anvendelse af bestemmelser om C-376/98 (Sml. I, s. 8419), ligesom de ikke har taget hensyn
 foreløbige kørekort) er imidlertid ikke omfattet af direkti- til de af Domstolen fastlagte faktiske forudsætninger for
 vets artikel 8, stk. 2, således at hverken påtegninger af Fællesskabets kompetence. De anfægtede bestemmelser regule-
 denne art eller ombytningen efter Kommissionens me- rer næsten udelukkende faktiske omstændigheder uden græn-
 ning er i overensstemmelse med fællesskabsretten. seoverskridende virkning. Der består således hverken faktiske
 handelshindringer eller mærkbare konkurrencefordrejninger,
 hvis ophævelse i henhold til Domstolens dom i sag C-376/
 (1) EFT 1991 L 237, s. 1. 98 er en nødvendig faktisk forudsætning for Fællesskabets
 kompetence i henhold til artikel 95 EF. Af disse grunde er der
 således ikke i artikel 95 EF hjemmel til, at fællesskabslovgiver
 vedtager de anfægtede bestemmelser. Da det med de anfægtede
 bestemmelser — idet der ikke foreligger handelshindringer
 eller mærkbare konkurrencefordrejninger — ikke tilsigtes at
 forbedre det indre marked, men snarere tilsigtes at beskytte
 sundheden, er harmoniseringsforbuddet i artikel 152, stk. 4,
 Sag anlagt den 10. september 2003 (telefax af 9.9.2003) af litra c), EF også tilsidesat.
 Forbundsrepublikken Tyskland mod Europa-Parlamentet
 og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-380/03) Den tyske regering har subsidiært påberåbt sig manglende
 begrundelse. Fællesskabslovgiver har ikke givet en tilstrækkelig
 begrundelse for, at de faktiske kompetencebegrundende forud-
 (2003/C 275/46) sætninger i henhold til artikel 95 EF er opfyldt, herunder
 navnlig, at der består en faktisk handelshindring, og har end
 ikke i betragtningerne henvist til mærkbare konkurrencefor-
 drejninger med hensyn til den skrevne presse og radioprogram-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. sep- mer, således at direktivet under alle omstændigheder ikke på
 tember 2003 (telefax af 9.9.2003) anlagt sag mod Europa- dette punkt opfylder begrundelseskravet i artikel 253 EF.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/18
 Sag anlagt den 4. september 2006 — Promat mod KHIM — Puertas Proma (PROMAT)
 (Sag T-243/06)
 (2006/C 310/37)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Promat GmbH (Rattingen, Tyskland) (ved J. Krenzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Puertas Proma, SAL
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgtes afgørelse af 4. maj 2006 (sag R 1059/2005-1) ændres, således at klagen i det hele tages til følge.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Promat GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »PROMAT« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 6-12, 14, 16-17, 20-22, 25 og 37 (ansøgning nr. 932 202).
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Puertas Proma SAL
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Særligt figurmærket »PROMA« for varer og tjenesteydelser i klasse 6, 20 og 39 (EF-varemærke nr. 239 384), idet indsigelsen er rettet mod varemærkeansøgningen i klasse 6 og 20.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis medhold i indsigelsen.
 Appelkammerets afgørelse: Delvis afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da der hverken er lighed mellem de omtvistede tegn eller de omtvistede varer. Der er følgelig ingen risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesarbeitsgericht (Tyskland) den 10. november 2016 — Stadt Wuppertal mod Maria Elisabeth Bauer
 (Sag C-569/16)
 (2017/C 053/27)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesarbeitsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Stadt Wuppertal
 Sagsøgt: Maria Elisabeth Bauer
 Præjudicielt spørgsmål
 Giver artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (1) eller artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder arvingen efter en arbejdstager, der er død under ansættelsen, ret til en finansiel godtgørelse for den minimale årlige ferieperiode, der tilkom arbejdstageren inden dennes død, hvilket er udelukket i henhold til § 7, stk. 4, i Bundesurlaubsgesetz (den tyske forbundslov om ferie), sammenholdt med § 1922, stk. 1, i Bürgerliches Gesetzbuch (den tyske borgerlige lovbog)?
 (1) EUT L 299, s. 9.


text:
C 112/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Grenoble, chambre commerciale, i sagen Société financière et
 industrielle du Peloux, tidligere »Sodequip Isolation« mod
 Société Axa Belgium, tidligere Axa Royale Belge m.fl. forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Den svenske bestemmelse om obligatorisk forudgående anmel- præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 delse (Livsmedelsverkets bekendtgørelse (den svenske levneds-
 middelkontrol) af 25.12.1998 — SLV FS 1998:39) er i strid
 med direktiv 89/662/EØF’s formål, idet de veterinære og andre
 kontroller, der udføres i andre medlemslande, ikke anerkendes. Kan det, over for den sikrede i henhold til en forsikringsaftale,
 Det er korrekt, at stikprøvekontrol er tilladt i henhold til som er indgået mellem en forsikringstager (den, der har tegnet
 direktiv 89/662/EØF, men denne mulighed for at foretage forsikringen) og en forsikringsgiver, som begge har hjemsted i
 stikprøvekontrol kan ikke påberåbes af en medlemsstat til samme medlemsstat, gøres gældende, at der er aftalt en
 støtte for at kontrollere effektiviteten af andre medlemsstaters værnetingsklausul, som giver domstolene i denne stat kompe-
 efterlevelse af et andet regelsæt. Artikel 3 i direktiv 89/ tence, når den sikrede ikke selv har godkendt denne klausul,
 662/EØF foreskriver, ud over officiel veterinærkontrol på skaden er indtrådt i en anden medlemsstat, og den sikrede ved
 oprindelsesstedet, også muligheden for regelmæssig kontrol af retterne i sidstnævnte medlemsstat ligeledes har anlagt sag
 virksomhederne med henblik på at sikre, at produkterne er i mod de forsikringsgivere, der har hjemsted i denne stat?
 overensstemmelse med EF-kravene eller med bestemmelses-
 medlemsstatens krav. Desuden fremgår det af artikel 5, stk. 1,
 litra b), i direktiv 89/662/EØF, at varer ikke kan cirkulere frit,
 hvis de ikke er mærket på en særlig måde samt er ledsaget af
 de fornødne dokumenter.
 Den svenske regering har anført, at den foreskrevne pligt til
 forudgående anmeldelse er nødvendig med henblik på at sikre
 overholdelsen af de særlige salmonellagarantier, der gælder
 ved indførelsen af visse animalske produkter til Sverige.
 Sag anlagt den 13. marts 2003 af Kommissionen for De
 Kommissionen har heroverfor anført, at direktiv 89/662/ Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 EØF fuldt ud giver en medlemsstat mulighed for at træffe
 foranstaltninger, hvis overtrædelse af fællesskabsreglerne har
 kunnet fastslås efter kontrol. Direktivets artikel 8, stk. 1,
 fastsætter den procedure, der skal finde anvendelse, hvis (Sag C-113/03)
 bestemmelsesmedlemsstaten har konstateret overtrædelser.
 (2003/C 112/27)
 ( 1) EFT L 395, s. 13.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. marts
 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Ch. Giolitto og M. Shotter,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 20. februar 2003 af Cour d’appel de Grenoble, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 chambre commerciale, i sagen Société financière et indus- følgende påstande:
 trielle du Peloux, tidligere »Sodequip Isolation« mod
 Société Axa Belgium, tidligere Axa Royale Belge m.fl.
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til direktiv 97/33/EF ( 1), som
 ændret ved artikel 1, stk.


text:
2, i Europa-Parlamentets og
 (Sag C-112/03)
 Rådets direktiv 98/61/EF af 24. september 1998, for så
 vidt angår nummerportabilitet samt fast operatørvalg ( 2),
 idet den ikke har sikret, at portabiliteten af ikke-geogra-
 (2003/C 112/26) fiske numre blev indført senest den 1. januar 2000,
 således som det kræves i henhold til direktivets artikel 12,
 stk. 5.
 Ved kendelse afsagt den 20. februar 2003, indgået til Domsto- — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 lens Justitskontor den 13. marts 2003, har Cour d’appel de ninger.
 ---pagebreak--- 10.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/17
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 17. marts 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 Den Franske Republik var forpligtet til at gennemføre og
 anvende de i påstandene anførte bestemmelser med virkning (Sag C-118/03)
 fra den 1. januar 2000. Det fremgår af de franske myndigheders
 svar, at med undtagelse af »gratisnumre« og numre med (2003/C 112/29)
 fordeling af omkostninger, er de andre ikke-geografiske numre
 ikke omfattet af de trufne foranstaltninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. marts
 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 ( 1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30.6.1997 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Ulrich Wölker,
 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsynings-
 juridisk konsulent, og Hans Støvlbæk, Kommissionens Juridi-
 pligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-princip-
 perne (EFT L 199 af 26.7.1997 s. 32).
 ske Tjeneste som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 ( 2) EFT L 268 af 3.10.1998, s. 37. Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv
 2000/37/EF ( 1) af 5. juni 2000 om ændring af kapital VI
 a, lægemiddelovervågning, i Rådets direktiv 81/851/EØF
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om veterinærlægemidler, da den ikke har vedtaget
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- de love og administrative bestemmelser, der er nødvendi-
 se afsagt den 10. marts 2003 af Tribunale di Genova — ge for at gennemføre direktivet, eller i al fald ikke har
 Første Afdeling for Civile Sager — i sagen Eco Eridania givet Kommissionen meddelelse herom.
 Srl mod Ministero dell’Ambiente og Presidenza del Con-
 siglio dei Ministri 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 (Sag C-115/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2003/C 112/28)
 Gennemførelsesfristen udløb den 5. december 2001.
 (1 ) EFT L 139 af 10.6.2000, s. 25.
 Ved kendelse afsagt den 10. marts 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 17. marts 2003, har Tribunale di Genova
 — Første Afdeling for Civile Sager — i sagen Eco Eridania Srl
 mod Ministero dell’Ambiente og Presidenza del Consiglio dei
 Ministri forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Sag anlagt den 18. marts 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Omfatter forpligtelserne i artikel 4 i direktiv 91/689/EØF (1)
 alle producenter af farligt affald (herunder tandlægepraksisser) (Sag C-119/03)
 eller alene producenter af farligt affald, hvis virksomhed


text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/28
 Appel iværksat den 29. september 2016 af Europa-Parlamentet til prøvelse af Personalerettens dom af 19. juli 2016 i sag F-147/15, Meyrl mod Parlamentet
 (Sag T-699/16 P)
 (2016/C 454/49)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Europa-Parlamentet (ved V. Montebello-Demogeot og M. Dean, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Sonja Meyrl (Bruxelles, Belgien)
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Som følge heraf frifindes Europa-Parlamentet i første instans.
 —
 Det fastslås, at hver part bærer sine egne omkostninger i appelsagen.
 —
 Sonja Meyrl betaler sagens omkostninger i første instans.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en retlig fejl, en forkert gengivelse af de faktiske omstændigheder og manglende begrundelse, for så vidt som Personaleretten i den appellerede doms præmis 25 fastslog, at muligheden for omplacering af sagsøgeren til en anden stilling ville have gjort det muligt for sidstnævnte at undgå en opsigelse.
 2.
 Andet anbringende vedrører en retlig fejl, en forkert gengivelse af de faktiske omstændigheder og manglende begrundelse af den konklusion, som Personaleretten nåede frem til i den appellerede doms præmis 23 og 30, om at samarbejdsproblemerne var en yderligere grund til, at sagsøgeren blev opsagt.
 3.
 Tredje anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn, som fremgår af Personalerettens konklusion om, at hvis sagsøgeren ligeledes var blevet hørt om samarbejdsproblemerne ville dette rent faktisk kunne have ændret udfaldet af den beslutningsproces, som førte til den anfægtede afgørelse, dvs. sidstnævntes opsigelse.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Nederlandene) den 4. januar 2016 — Lucio Cesare Aquino mod Belgische Staat
 (Sag C-3/16)
 (2016/C 136/12)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lucio Cesare Aquino
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Følger det af Domstolens dom i Köbler-sagen (dom af 30.9.2003, sag C-224/01) (1) og i Traghetti del Mediterraneo-sagen (dom af 13.6.2006, sag C-173/03) (2) om statens ansvar for retsinstansers fejl, der indebærer tilsidesættelse af EU-retten, at en ret må anses for en ret i sidste instans, når en afgørelse fra denne ret inden for rammerne af en kassationssag ikke efterprøves, fordi kassationsappellanten, der har indgivet et skriftligt indlæg i kassationssagen, efter en uomstødelig formodning i de nationale procesregler anses for at have frafaldet sagen?
 2)
 Kan det forenes med artikel 267, stk. 3, TEUF, også i lyset af artikel 47, stk. 2, og 52, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (3), at en national retsinstans, som ifølge denne traktatsbestemmelse er forpligtet til at forelægge Domstolen en præjudiciel anmodning, afviser dette alene af den grund, at anmodningen er formuleret i et skriftligt indlæg, som ifølge de relevante procesregler ikke kan tages i betragtning, fordi det er indgivet uden for fristerne?
 3)
 Såfremt den højeste af de ordinære retter ikke behandler en anmodning om at forelægge et præjudicielt spørgsmål, må det da antages, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 267, stk. 3, TEUF, også i lyset af artikel 47, stk. 2, og 52, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, såfremt denne retsinstans afslår anmodningen alene med den begrundelse, at spørgsmålet ikke forelægges, »da det i betragtning af de anførte anbringender vil blive afvist på grundlag af en regel, der er særlig for retsplejen ved Hof van Cassatie (kassationsdomstol)«.
 (1) EU:C:2003:513.
 (2) EU:C:2006:391.
 (3) EFT 2000, C 364, s. 1.


text:
Nr . C 354/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 kes således, at bestemmelsen, i tilfælde hvor et selskab for gennemførelsen af den kunstneriske eller underhold
 har modtaget et rentefrit lån, omfatter de sparede ningsmæssige hovedydelse.
 renteudgifter.
 2 ) Den omstændighed, at den erhvervsdrivende derudover
 2 ) Artikel 1 0 i direktiv 69/335/EØF er ikke til hinder for, at har påtaget sig at mikse de lydeffekter, som han selv skal
 et moderselskab, der har ydet et rentefrit lån til et afsine skabe, med visse optiske effekter, som frembringes af
 datterselskaber, indkomstsbeskattes på grundlag af en andre erhvervsdrivende, kan ikke ændre besvarelsen af
 fikseret rente. det første spørgsmål.
 (') EFT nr . C 351 af 10 . 12 . 1994 . ( 1 ) EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling ) DOMSTOLENS DOM
 af 26 . september 1996 ( Sjette Afdeling )
 i sag C-327/94, Jürgen Dudda mod Finanzamt Bergisch af 26. september 1996
 Gladbach ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanz i sag C-43/95 , Data Delecta Aktiebolag, Ronny Forsberg,
 gericht Köln ) ( ! ) mod MSL Dynamics Ltd ( anmodning om præjudiciel
 (Sjette momsdirektiv — fortolkning af artikel 9, stk. 2, afgørelse fra Hogsta Domstolen ) (')
 litra c) — lydformidling afkunstneriske eller underholdende (Ligebehandling — forskelsbehandling på grundlag af
 forestillinger — leveringsstedet for ydelsen) nationalitet — sikkerhedsstillelse for sagsomkostninger
 ( 96/C 354/ 14 ) (cautio judicatum solvi)
 ( 96/C 354/ 15 )
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: svensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-327/94, angående en anmodning, som Finanzgericht
 Köln ( Tyskland ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende I sag C-43/95 , angående en anmodning, som Hogsta
 Domstolen i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 sag Jürgen Dudda mod Finanzamt Bergisch Gladbach at
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 artikel 9 , stk . 2 , litra c ), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF sag Data Delecta Aktiebolag, Ronny Forsberg, mod MSL
 af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes Dynamics Ltd at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af EF-traktatens artikel 6 , har Domstolen
 lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær
 ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. N.
 diafgiftssystem : Ensartet beregningsgrundlag ( EFT 145 ,
 s . 1 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af Kakouris , og dommerne G. F. Mancini og P. J. G. Kapteyn
 ( refererende dommer ); generaladvokat: A. La Pergola ;
 afdelingsformanden, C. N. Kakouris ( refererende dommer ),
 justitssekretær: R. Grass, den 26 . september 1996 afsagt
 og dommerne G. Hirsch og P. J. G. Kapteyn; generaladvo
 dom, hvis konklusion lyder således :
 kat: N. Fennelly; justitssekretær : assisterende justitssekre
 tær H. von Holstein, den 26 .


text:
september 1996 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således : EF-traktatens artikel 6, stk . 1 , skal fortolkes således, at det
 er i strid med bestemmelsen , at en medlemsstat kræver, at
 1 ) Artikel 9, stk . 2, litra c), første led, i Rådets direktiv juridiske personer med hjemsted i en anden medlemsstat,
 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af som har anlagt sag ved en ret i førstnævnte medlemsstat
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — mod en af dennes statsborgere eller et selskab med hjemsted
 Det fælles merværdiafgiftssystem : Ensartet beregnings dér, skal stille sikkerhed for de sagsomkostninger, som de
 grundlag skal fortolkes således, at en erhvervsdrivendes kan blive tilpligtet at betale, når dette ikke kan kræves af
 virksomhed, hvorved denne varetager lydformidlingen juridiske personer i den pågældende medlemsstat, og sagen
 ved kunstneriske eller underholdende forestillinger og har sammenhæng med udøvelsen af grundlæggende frihe
 herved tilpasser valget og betjeningen af det anvendte der, som er sikret ved fællesskabsretten .
 apparatur til de akustiske forhold og de tilstræbte
 lydeffekter samt leverer det pågældende apparatur og (") EFT nr . C 1 19 af 13 . 5 . 1995 .
 stiller det herfor nødvendige betjeningspersonale til
 rådighed, omfattes af bestemmelsen, såfremt den
 erhvervsdrivendes ydelse udgør en nødvendig betingelse


text:
Nr . C 74/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 3 . 95
 område, og til at fastlægge de nærmere vilkår for den Kreis Schleswig-Flensburg at opnå en præjudiciel
 beskatningen af sådan indkomst, idet en medlemsstat i afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 14, stk. 1 ,
 henhold til denne artikel ikke med hensyn til opkræv litra a), og stk. 2, litra b ), nr. i ), i Rådets forordning ( EØF)
 ning af direkte skatter kan behandle en statsborger fra nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 en anden medlemsstat, som har udnyttet retten til fri sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs
 bevægelighed og har lønnet arbejde på den førstnævnte drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for
 medlemsstats område, mindre gunstigt end en statsbor Fællesskabet, og artikel 12a i Rådets forordning (EØF)
 ger i medlemsstaten, der befinder sig i samme situa nr. 574/72 af 21 . marts 1972 om regler til gennemførelse af
 tion. forordning (EØF) nr. 1408/71 , som kodificeret ved Rådets
 forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (2 ), har
 2 ) Traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at den er til Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 hinder for, at en .medlemsstat anvender en bestemmelse, manden, F. A. Schockweiler (refererende dommer), og
 hvorefter en arbejdstager, der er statsborger i en anden dommerne G. F. Mancini og G. Hirsch; generaladvokat:
 medlemsstat, og som har bopæl i denne medlemsstat, C. O. Lenz; justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A.
 men har lønnet arbejde på førstnævnte stats område, Rühl, den 16 . februar 1995 afsagt dom, hvis konklusion
 beskattes hårdere end en arbejdstager, som har bopæl lyder således:
 på førstnævnte stats område og dér har samme beskæf
 tigelse, når statsborgeren fra den anden medlemsstat — 1 ) En dansk arbejdstager, der er bosat i Danmark og
 som i det tilfælde, der foreligger i hovedsagen — udelukkende er beskæftiget hos en virksomhed med
 oppebærer hele eller næsten hele sin indkomst ved forretningssted i Tyksland, og som regelmæssigt for
 arbejde i den førstnævnte stat og ikke i den anden stat tidsrum på flere timer om ugen og således, at der ikke
 har en indkomst, der er tilstrækkelig til, at han dér kan gælder nogen begrænsning til ét år, som led i dette
 beskattes på en sådan måde, at der tages hensyn til hans beskæftigelsesforhold udfører en del af sit arbejde i
 personlige og familiemæssige forhold. Danmark, er omfattet afartikel 14, stk. 2, litra b), nr. i),
 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971
 3 ) Traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at den er til om anvendelse af de sociale sikringsordninger på
 hinder for, at ordninger som den årlige regulering af arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
 kildeskat, der er indeholdt i lønindkomst, og den familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet.
 administrative ansættelse af skat af lønindkomst efter
 skattelovgivningen i en medlemsstat kun indrømmes 2 ) Begrebet »arbejde « i artikel 14, stk. 2, litra b), nr. i), i
 hjemmehørende og dermed ikke finder anvendelse på


text:
forordning (EØF) nr. 1408/71 omfatter begrebet » be
 fysiske personer, som hverken har bopæl eller sædvan skæftigelse «.
 ligt opholdssted på statens område, men dér oppebærer
 lønindkomst. f 1 ) EFT nr. C 332 af 18 . 12 . 1993 .
 (2 ) EFT nr. L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 6 .
 (M EFT nr . C 177 af 29 . 6 . 1993 .
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel
 DOMSTOLENS DOM
 ser afsagt den 19. oktober 1994 af Tribunale Amministra
 (Anden Afdeling) tivo Regionale del Lazio, Anden Afdeling, i sagerne 1 ) Radio
 af 16 . februar 1995
 Torre, 2 ) Rete A Sri, 3 ) Vallau Italiana Promomarket Sri,
 4 ) Radio Italia Solo Musica Sri m.fl., 5 ) GETE (Tele Nova),
 i sag C-425/93 , Calle Grenzshop Andresen GmbH Sc Co. 6) Toscana T.V. m.fl., og 7) Nuova Antenna Tre SpA m.fl.
 KG mod Allgemeine Ortskrankenkasse für den Kreis mod Ministero delle Poste e Telecommunicazioni
 Schleswig-Flensburg ( anmodning om præjudiciel afgørelse ( Sagerne C-328/94, C-329/94, C-337/94, C-338/94 og
 fra Schleswig-Holsteinisches Landessozialgericht) ( l ) C-339/94 samt sagerne C-21/95 og C-22/95 )
 (Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige ( 95/C 74/04
 erhvervsdrivende — fastlæggelse af, hvilken lovgivning der
 finder anvendelse)
 Ved kendelser afsagt den 19 . oktober 1994, indgået til
 ( 95/C 74/03 Domstolens Justitskontor henholdsvis den 12. december
 1994, den 28 . december 1994, den 30 . januar 1995 og den
 (Processprog: tysk) 1 . februar 1995 , har Tribunale Amministrativo Regionale
 del Lazio, Anden Afdeling, i sagerne 1 ) Radio Torre (sag
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive C-328/94 ), 2 ) Rete A Sri (sag C-329/94 ), 3 ) Vallau Italiana
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Promomarket Sri (sag C-337/94 ), 4 ) Radio Italia Solo
 Musica Sri m.fl. ( sag C-338/94), 5 ) GETE (Tele Nova ) (sag
 I sag C-425/93 , angående en anmodning, som Schleswig C-339/94 ), 6 ) Toscana T.V. m.fl. ( sag C-21/95 ) og
 Holsteinisches Landessozialgericht i medfør af EØF-trakta 7) Nuova Antenna Tre SpA m.fl. (sag C-22/95 ) mod
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for Ministero delle Poste e Telecommunicazioni forelagt De
 nævnte ret verserende sag Calle Grenzshop Andresen Europæiske Fællesskabers Domstol anmodninger om
 GmbH & Co. KG mod Allgemeine Ortskrankenkasse fur præjudiciel afgørelse, i sag C-337/94 af de to nedenfor


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/32
 Sag anlagt den 17. juni 2013 — Endoceutics mod KHIM — Merck (FEMIVIA)
 (Sag T-324/13)
 2013/C 252/53
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Endoceutics, Inc. (Quebec, Canada) (ved advokat M. Wahlin)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Merck KGaA (Darmstadt, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. april 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1021/2012-4) annulleres.
 —
 Den indsigelse, der er blevet rejst af den anden part, forkastes, og der tillades registrering af det varemærke, der er ansøgt om, nemlig varemærket »FEMIVIA« (ansøgning nr. 9386343).
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Endoceutics, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »FEMIVIA« for varer i klasse 5 — EF-varemærkeansøgning nr. 9386343
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Merck KGaA
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærke af ordmærket »FEMIBION« og det internationalt registrerede figurmærke, der har retsvirkning i Det Europæiske Fællesskab, i farverne sort og hvid, »femibion« for varer i klasse 5, 9 og 30
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Den anfægtede afgørelse ophævet og afslag på EF-varemærkeansøgningen i sin helhed
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
C 94/26 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-304/97, Hilsdon mod Rådet og Kommissionen,
 fremfùrte.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat-
 ning i overensstemmelse med stñvningens bilag 1.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sag-
 sùgerens omkostninger.
 Sag anlagt den 8. december 1997 af B. G. S. Rowlands og
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: E. H. S. Rowlands mod Rådet for Den Europñiske Union
 og Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-307/97)
 Sagsùgeren har anlagt sag med krav om erstatning af den
 skade, han har lidt som fùlge af, at han som SLOM III- (98/C 94/68)
 mñlkeproducent ikke, i modsñtning til SLOM I- og II-
 producenterne, har fået nogen godtgùrelse for, at han ikke (Processprog: engelsk)
 fik tildelt en kvote i perioden, inden SLOM-kvoterne blev
 indfùrt.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 8. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske
 de i sag T-304/97, Hilsdon mod Rådet og Kommissionen, Fñllesskaber af B. G. S. Rowlands og E. H. S. Rowlands
 fremfùrte. ved solicitor Rory Hutchings, advokatfirmaet Dawson &
 Co., 2 New Square, Lincoln's Inn, London WC2A 3RZ.
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat-
 Sag anlagt den 8. december 1997 af M. C. Lewis, M. A. ning i overensstemmelse med stñvningens bilag 1.
 Lewis og D. C. Lewis mod Rådet for Den Europñiske
 Union og Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sag-
 (Sag T-306/97) sùgernes omkostninger.
 (98/C 94/67)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Processprog: engelsk)
 Sagsùgerne har anlagt sag med krav om erstatning af den
 skade, de har lidt som fùlge af, at de som SLOM III-mñl-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 keproducent ikke, i modsñtning til SLOM I- og II-produ-
 der den 8. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 centerne, har fået nogen godtgùrelse for, at de ikke fik til-
 Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske
 delt en kvote i perioden, inden SLOM-kvoterne blev ind-
 Fñllesskaber af M. C. Lewis, M. A. Lewis og D. C. Lewis
 fùrt.
 ved solicitor Rory Hutchings, advokatfirmaet Dawson &
 Co., 2 New Square, Lincoln's Inn, London WC2A 3RZ.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-304/97, Hilsdon mod Rådet og Kommissionen,
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande: fremfùrte.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat-
 ning i overensstemmelse med stñvningens bilag 1.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sag-
 sùgernes omkostninger. Sag anlagt den 8. december 1997 af J. Ward, B. Ward og
 M. Lewis mod Rådet for Den Europñiske Union og Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: (Sag T-308/97)
 (98/C 94/69)
 Sagsùgerne har anlagt sag med krav om erstatning af den
 skade, de har lidt som fùlge af, at de som SLOM III-mñl-
 (Processprog: engelsk)
 keproducenter ikke, i modsñtning


text:
til SLOM I- og II-pro-
 ducenterne, har fået nogen godtgùrelse for, at de ikke fik
 tildelt en kvote i perioden, inden SLOM-kvoterne blev ind- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 fùrt. der den 8. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 ---pagebreak--- 28.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 94/27
 Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Fñllesskaber af J. Ward, B. Ward og M. Lewis ved solici-
 tor Rory Hutchings, advokatfirmaet Dawson & Co., 2
 New Square, Lincoln's Inn, London WC2A 3RZ. Det sagsùgende selskab, som ejer fartùjet »Albor Uno«,
 gùr gñldende, at sagsùgte undlod at udnytte sin enekom-
 petence på fiskeriområdet, da det nñvnte fartùj blev
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande: opbragt, og senere tilbageholdt, den 16. juli 1997 af et
 marokkansk patruljefartùj med den begrundelse, at det
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat- fiskede 4,5 sùmil fra Marokkos kyst. Sagsùgeren bestrider
 ning i overensstemmelse med stñvningens bilag 1. dette og hñvder, at fartùjet var 13 sùmil fra kysten, da det
 blev opbragt. Ifùlge sagsùgeren bestod de begrñnsede for-
 anstaltninger, Kommissionen traf, blot i at besùge fartùjet,
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sag- udarbejde en teknisk rapport og besvare en fax fra sag-
 sùgernes omkostninger. sùgeren. Kommissionen anmodede ganske vist om, at der
 blev afholdt et mùde i Den Blandede Kommissionen for
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: EU og Marokko, som har til opgave at overvåge, at fiske-
 riaftaler overholdes, men Marokko nñgtede systematisk at
 deltage i et sådant mùde. Fartùjet blev fùrst frigivet efter
 Sagsùgerne har anlagt sag med krav om erstatning af den vanskelige forhandlinger, som blev fùrt direkte og person-
 skade, de har lidt som fùlge af, at de som SLOM III-mñl- ligt af fartùjets ejer med de kompetente marokkanske
 keproducenter ikke, i modsñtning til SLOM I- og II-pro- myndigheder, uden at der på noget tidspunkt blev grebet
 ducenterne, har fået nogen godtgùrelse for, at de ikke fik ind fra de spanske myndigheders eller fñllesskabsmyndig-
 tildelt en kvote i perioden, inden SLOM-kvoterne blev ind- hedernes side.
 fùrt.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til Efter sagsùgerens opfattelse medfùrte sagsùgtes passivitet,
 de i sag T-304/97, Hilsdon mod Rådet og Kommissionen, at en virksomhed og et fartùj tilhùrende Fñllesskabet ikke
 fremfùrte. kunne forsvare sig, idet den eneste mulighed for at vurdere
 beviserne var gennem kommunikation med de marrokan-
 ske myndigheder, som ikke fandt sted, og den eneste
 garanti lå i, at Fñllesskabet fulgte sagen op, hvilket ikke
 skete, da behandlingen af sagen straks blev overladt til de
 spanske myndigheder. Desuden medfùrer den omstñndig-
 hed, at Marokko ikke anerkender GPS-systemet som bevis
 Sag anlagt den 10. december 1997 af Pescados Congelados for et fartùjs position, men kun oplysningerne fra landets
 Jogamar SL mod Kommissionen for De Europñiske militñrs radarer, at de fiskerfartùjer, der er udstyret med
 Fñllesskaber det pågñldende system, stilles i en meget alvorlig situation
 (Sag T-311/97) uden mulighed for at forsvare sig.
 (98/C 94/70)
 Sagsùgeren har endelig anfùrt, at hvis det er Fñllesskabet,
 (Processprog: spansk)


text:
der er kompetent i medfùr af fiskeriaftalerne, må det fast-
 slå, at en aftale, som unddrager EU-borgere og -fartùjer
 enhver beskyttelse, er helt uden virkning, og trñffe alle
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er nùdvendige foranstaltninger med henblik på at undgå en
 der den 10. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen sådan situation eller i modsat fald ñndre fñllesskabsret-
 for De Europñiske Fñllesskaber af Pescados Congelados ten.
 Jogamar SL, Las Palmas de Gran Canaria (Spanien), ved
 advokat Manuel de Cristóbal López, calle Prim 15, Ma-
 drid.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sag anlagt den 29. december 1997 af Cordis Obst und
 Passivitetssùgsmålet mod Europa-Kommissionen antages Gemüse Groûhandel GmbH mod Kommissionen for De
 til realitetsbehandling, og det fastslås, at Kommissionens Europñiske Fñllesskaber
 undladelse af at gribe ind i forbindelse med opbringningen
 af »Albor Uno« udgùr en tilsidesñttelse af EéF-traktaten (Sag T-612/97)
 (artikel 38 ff.) og af Rådets forordning (EéF) nr. 3954/92 (98/C 94/71)
 af 19. december 1992 om indgåelse af aftalen om forbin-
 delserne mellem Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab
 og Kongeriget Marokko på havfiskeriområdet, og det fast- (Processprog: tysk)
 slås endvidere, at Europa-Kommissionen har pligt til at
 handle på fiskeriområdet i stedet for at delegere befùjelser
 til de nationale myndigheder, idet Europa-Kommissionen Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 tilpligtes at betale sagens omkostninger. der den 29. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen


text:
26.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/24
 Sag anlagt den 19. april 2017 — Adapta Color mod EUIPO — Coatings Foreign IP (Rustproof System ADAPTA)
 (Sag T-226/17)
 (2017/C 202/39)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Adapta Color, SL (Peñiscola, Spanien) (ved advokaterne G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal og E. Armero Lavie)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Adapta Color, SL
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »Rustproof System ADAPTA« — EU-varemærkeregistrering nr. 9 905 548
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. februar 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2408/2015-5)
 Påstande
 —
 Der gives i det hele medhold i de af sagsøgeren nedlagte påstande.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og i påkommende tilfælde intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling for Retten samt for annullationsafdelingen og for appelkammeret ved EUIPO.
 Anbringende
 —
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-223/17.


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/7
 Sag anlagt den 21. februar 2006 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-102/06)
 (2006/C 96/12)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. februar 2006 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Carmel O'Reilly og Wolfgang Bogensberger, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2003/9/EF (1) af 27. januar 2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2.
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 6. februar 2005.
 (1) EUT L 31, s. 18.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/15
 Sag anlagt den 12. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-490/08)
 (2009/C 6/25)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005 om genforsikringsvirksomhed og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 92/49/EØF samt direktiv 98/78/EF og 2002/83/EF (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/68/EF udløb den 10. december 2007. På tidspunktet for sagens anlæg havde sagsøgte imidlertid endnu ikke truffet alle de nødvendige gennemførelsesforanstaltninger eller under alle omstændigheder endnu ikke givet Kommissionen meddelelse herom.
 (1) EUT L 323, s. 1.


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/39
 Sag anlagt den 11. april 2005 af Det Forenede Kongerige mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-143/05)
 (2005/C 115/69)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 11. april 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Det Forenede Kongerige ved C. Jackson, som befuldmægtiget, bistået af barrister M. Hoskins.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens afslag i skrivelse af 1. februar 2005 om at tage stilling til Det Forenede Kongeriges ændrede nationale kvotetildelingsplan, forelagt den 10. november 2004, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1) forelagde Det Forenede Kongerige den 30. april 2004 Kommissionen en foreløbig national kvotetildelingsplan. Der blev identificeret en række igangværende aktiviteter i planen, der ifølge Det Forenede Kongerige havde en foreløbig karakter.
 Den 7. juli 2004 vedtog Kommissionen beslutning C(2004)2515/4 endelig udg. vedrørende den forelagte plan og påpegede visse uoverensstemmelser i forhold til bilag III til direktivet.
 Efter udførelsen af de aktiviteter, der var blevet identificeret i den foreløbige nationale kvotetildelingsplan, meddelte Det Forenede Kongerige den 10. november 2004 Kommissionen, at det ønskede at ændre den foreløbige nationale kvotetildelingsplan for at kunne inddrage resultaterne af dette arbejde.
 Ved skrivelse af 1. februar 2005 meddelte Kommissionen Det Forenede Kongerige afslag på dets anmodning om at ændre dets nationale kvotetildelingsplan, eftersom en stigning i den samlede mængde kvoter på 19,8 millioner tons ikke havde til formål at afhjælpe de uoverensstemmelser, der var blevet påpeget i Kommissionens beslutning.
 Det Forenede Kongerige har anlagt sag til prøvelse af dette afslag og gør gældende, at Kommissionens skrivelse af 1. februar 2005 er en anfægtelig retsakt efter artikel 230 EF, idet den tilsigter at skabe retsvirkninger, eftersom Kommissionen har vedtaget en endelig holdning med hensyn til, hvorvidt Det Forenede Kongerige er berettiget til at foretage ændringer i sin foreløbige nationale kvotetildelingsplan.
 Det Forenede Kongerige har videre gjort gældende, at Kommissionens skrivelse af 1. februar 2005 er udtryk for en urigtig retsopfattelse, fordi
 —
 direktivets artikel 9, stk. 1, artikel 9, stk. 3 og artikel 11, stk. 1, giver mulighed, at der kan foretages ændringer i den samlede mængde kvoter, som en medlemsstat vil tildele, efter at Kommissionen i henhold til direktivets artikel 9, stk. 3 har vedtaget en beslutning,
 —
 artikel 3, stk. 3, i Kommissionens beslutning C(2004)2515/4 endelig udg. sigter til, at ændringer kan foretages for at imødegå andre omstændigheder end de i beslutningen påpegede uoverensstemmelser, og
 —
 Det Forenede Kongerige ikke fuldt ud kan opfylde sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 11, stk. 1, før Kommissionen i overensstemmelse med direktivets artikel 9, stk. 3, har taget stilling til den ændrede nationale kvotetildelingsplan.
 (1) EUT L 275, s. 32.


text:
Nr . C 269/ 8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 9 . 96
 af en internretlig bestemmelse som bestemmelsen i anvendes umiddelbart og påberåbes af private borgere
 artikel 29, stk . 1 , i lov nr . 428 af 29 . december 1990, der for de nationale domstole i alle andre tilfælde, hvor et
 som den er formuleret klart fremtræder som en fortolk direktiv ikke er korrekt gennemført — således f.eks . i
 ningsregel, og altså en regel med tilbagevirkende gyldig tilfælde som det, der med baggrund i direktiv 83/
 hed , men som i realiteten har erstattet den hidtil 643/EØF ( 5 ) var genstand for sag 340/87 ( 6 ) af 30 . maj
 gældende almindelige regel om tiårig forældelse med en 1989, Kommissionen mod Den Italienske Republik ( 7),
 regel om femårig forældelse, og som — idet forældelses og af 5 . oktober 1995 , i sag C-125/94 ( 8 ), Aprile; i disse
 perioden i anden sammenhæng fastsættes til tre år — var der tale om nationale bestemmelser, der var blevet
 bestemmer, at de frister, der herefter gælder allerede holdt i kraft, og hvorefter der i strid med fællesskabs
 løber på tidspunktet for bestemmelsens ikrafttræden , retten skulle betales afgifter, der ikke skyldtes under de
 hvorved den uden at der ses nogen begrundelse herfor foreliggende forhold ( f.eks . for fortoldningen af varer ),
 også fraviger det almindelige princip ifølge artikel 252 i men hvis betaling den erhvervsdrivende ikke kunne
 overgangs- og gennemførelsesbestemmelserne til Codice afvise . Endvidere ønskes der en afgørelse af, om en
 Civile , hvorefter indførelsen af en ny frist for håndhæ medlemsstat, der undlader at opfylde forpligtelsen til at
 velsen af en rettighed, når denne frist er kortere end den, gennemføre fællesskabsbestemmelser, der har direkte
 der gjaldt efter den tidligere lovgivning, medfører, at gyldighed , kan gøre gældende, at præklusions- eller
 denne nye frist for så vidt angår rettigheder stiftet før forældelsesfrister løber i det tidsrum, i hvilket de mod
 dens indførelse antages først at begynde at løbe ved den fællesskabsretten stridende nationale bestemmelser er
 nye bestemmelses ikrafttræden ? blevet holdt i kraft .
 2 ) Er princippet om, at procedurereglerne i national ret i ') Skal være den 16 . december 1976 .
 2 ) Sag C-33/76 .
 forbindelse med beskyttelsen af rettigheder, der
 5 ) Sag C-45/76 .
 udspringer af fællesskabsretten, ikke må være mindre 4 ) Sml . s . 4269 .
 gunstige end de regler, der gælder for tilsvarende 5 ) Rådets direktiv af 1 . december 1983 , EFT nr . L 359 af 22 . 12 .
 internretlige procedurer ( jf. Domstolens domme af 1983 , s . 8 .
 15 . december 1976 ('), Rewe ( 2 ) og Comet ( 3 ), Sml . 6 ) Sml . 89 , s . 1483 .
 s . 1989 og s . 2043 , samt flere senere domme ) til hinder 7 ) Sml . s . 1575 .
 for indførelse af en nationalretlig


text:
bestemmelse som x ) Sml . s . 2919 .
 bestemmelsen i artikel 29 , stk . 1 , i lov nr . 428 af
 28 . december 1990 , der med det klare formål at skabe
 ensartede frister for fremsættelsen af tilbagesøg
 ningskrav for beløb , der er betalt i forbindelse med
 fortoldning, i realiteten ( som det klart fremgår af
 bestemmelsens tekst og det kapitel , hvori den er
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 anbragt ) medfører, at de tidligere i toldlovens artikel 91
 afsagt den 11 . juni 1996 af Arbeitsgericht Frankfurt am
 fastsatte forældelsesfrister ( der kun havde gyldighed for
 Main i sagen Friedrich Santner mod Hoechst Aktiengesell
 regnefejl eller tilfælde , hvor der var anvendt en anden schaft
 sats end toldtariffens ) udvides, således at de også
 kommer til at omfatte beløb, der er erlagt i urigtig ( Sag C-229/96 )
 formening om skyld i henhold til fællesskabsrettens ( 96/C 269/20 )
 regler, mens den tilsvarende tilbagesøgning af beløb, der
 er erlagt i urigtig formening om skyld i henhold til
 Ved kendelse afsagt den 1 1 . juni 1996 , indgået til Domsto
 nationale retsregler ( artikel 2033 i Codice Civile ),
 omfattes af den tiårige forældelse ? lens Justitskontor den 1 . juli 1996 , har Arbeitsgericht
 Frankfurt am Main i sagen Friedrich Santner mod Hoechst
 Aktiengesellschaft forelagt De Europæiske Fællesskabers
 3 ) Er det princip, som Domstolen har knæsat i dom af Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 25 . juli 1 991 i sag C-208/90 ( 4 ), Emmott, og hvorefter en spørgsmål :
 medlemsstat, indtil et direktiv er korrekt gennemført,
 ikke, når den har undladt en sådan gennemførelse, kan 1 ) Kan rengøringen af enkelte dele af en bedrift, når den —
 påberåbe sig, at en sag, som en borger har anlagt mod efter at aftalen om at overdrage rengøringen til et
 den med det formål at beskytte rettigheder, som dette udenforstående firma er opsagt — atter udføres af
 direktiv giver ham , er anlagt for sent, og at en virksomhedsindehaveren selv, sidestilles med en del af
 søgsmålsfrist efter national ret først kan begynde at løbe en bedrift i direktiv 77/ 187/EØF's (') forstand ?
 fra dette tidspunkt — som et udtryk for retssikker
 hedsprincippet — bindende for de nationale domstole
 på samme måde som fællesskabsrettens skriftlige 2 ) Gælder dette også , hvis denne rengøring af enkelte dele
 bestemmelser ? af bedriften efter igen at være overdraget til virksom
 hedsindehaveren atter indgår i rengøringen af hele
 bedriften ?
 4 ) Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende
 spørges det, om ovennævnte i dommen af 25 . juli 1991 i (') EFT nr . L 61 af 5 . 3 . 1977, s . 26 .
 sag C-208/90 knæsatte princip som et konkret udtryk
 for et af de grundlæggende principper i fællesskabsret
 ten har direkte , almindelig gyldighed , og således kan


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/7
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 27. januar 2005
 i sag C-416/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/18/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 106/13)
 Processprog: græsk
 I sag C-416/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 3. oktober 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: M. Konstantinidis) mod Den Hellenske Republik (befuldmægtiget: N. Dafniou), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne N. Colneric og K. Schiemann (refererende dommer); generaladvokat: J. Kokott, den 27. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 275 af 15.11.2003.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/57
 Sag anlagt den 12. juni 2014 — Uriinmuebles mod Kommissionen
 (Sag T-429/14)
 2014/C 253/77
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Uriinmuebles, SL (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco og J. Corral García)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er påberåbt i sag T-392/14, Gutser mod Kommissionen.


text:
20 . 7 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 210/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 11 . juni 1996 ( Femte Afdeling)
 i sag C-2/94, Denkavit International BV m.fl. mod Kamer af 13 . juni 1996
 van Koophandel en Fabrieken voor Midden-Gelderland
 i sag C-205/94, Binder GmbH & Co. International mod
 m.fl. ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van
 Hauptzollamt Stuttgart-West ( anmodning om præjudiciel
 Beroep voor het Bedrijfsleven ) (')
 afgørelse fra Finanzgericht Baden-Wiirttemberg ) (')
 (Direktiv 69/335/EØF — handelsregistergebyrer)
 (Frosne jordbær — beskyttelsesforanstaltninger)
 ( 96/C 210/04 )
 96/C 210/05 )
 (Processprog: nederlandsk) (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-2/94 , angående en anmodning, som College van I sag C-205/94, angående en anmodning, som Finanzgericht
 Beroep voor het Bedrijfsleven i medfør af EF-traktatens Baden-Wiirttemberg ( Tyskland ) i medfør af EØF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag Denkavit Internationaal BV, Galveston ret verserende sag Binder GmbH & Co . International mod
 BV, Heklicht Scheepvaartbelangen BV, C. Roeleveld Beheer Hauptzollamt Stuttgart-West at opnå en præjudiciel afgø
 BV m.fl ., R. J. Schippefelt, Sigarenhandel Ben Sterk vof, J. H. relse vedrørende gyldigheden af Kommissionens forordning
 van Werkhoven Holding Maarssen BV mod Kamer van ( EØF ) nr . 2198/90 af 27. juli 1990 om beskyttelsesforan
 Koophandel en Fabrieken voor Midden-Gelderland, Kamer staltninger over for indførsel af frosne jordbær og hindbær
 van Koophandel en Fabrieken voor ' s-Gravenhage, Kamer og foreløbigt konserverede jordbær og hindbær med oprin
 van Koophandel en Fabrieken voor Amsterdam, Kamer van delse i Polen ( EFT L 198 , s . 53 ) og Kommissionens
 Koophandel en Fabrieken voor Utrecht en Omstreken at forordning ( EØF ) nr. 3797/90 af 21 . december 1990 om
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel af visse delvis
 Rådets direktiv 69/335/EØF af 17 . juli 1969 om kapitaltil forarbejdede røde frugter med oprindelse i Polen og
 førselsafgifter ( EFT 1969 II, s . 405 ), har Domstolen, Jugoslavien ( EFT L 365 , s . 22 ), har Domstolen ( Femte
 sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, D. A. O.
 afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. Edward, Edward, og dommerne J. -P. Puissochet ( refererende dom
 J. -P. Puissochet ( refererende dommer ) og G. Hirsch samt mer ), J. C. Moitinho de Almeida , L. Sevón og M. Wathelet;
 dommerne G. F. Mancini , F. A. Schockweiler, J. . C. generaladvokat: F. G. Jacobs ; justitssekretær : fuldmægtig L.
 Moitinho de Almeida , C. Gulmann, J. L. Murray, P. Jann, Hewlett, den 13 . juni 1996 afsagt dom, hvis konklusion
 H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvokat: F. G. Jacobs; lyder således :
 justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 11 . juni 1996
 afsagt dom,


text:
hvis konklusion lyder således :
 Gennemgangen af de præjudicielle spørgsmål har intet
 frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigbeden af Kommis
 Artikel 1 0, litra c), i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli sionens forordning (EØF) nr. 2198/90 af 27. juli 1990 om
 1969 om kapitaltilførselsafgifter skal fortolkes således, at beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel af frosne
 det ikke forbyder en afgift, som skal betales årligt for jordbær og bindbœr og foreløbigt konserverede jordbær og
 registrering af en virksomhed ved et handels- og industri hindbær med oprindelse i Polen eller af Kommissionens
 kammer, selv hvis denne formalitet ligeledes gælder som forordning (EØF) nr. 3797/90 af 21 . december 1990 om
 registrering af det kapitalselskab, som i givet fald er ejer af beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel afvisse delvis
 virksomheden, uden at der sker en forhøjelse af den forarbejdede røde frugter med oprindelse i Polen og
 pågældende afgift. Jugoslavien .
 (') EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 . (') EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 .


text:
C 7/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- havns Byret i straffesagen mod Knud Grøngaard og Allan Bang
 se afsagt den 9. oktober 2002 af Vestre Landsret i sagen forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 Cimber Air A/S mod Skatteministeriet om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sag C-382/02)
 Spørgsmål 1
 (2003/C 7/20)
 Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 (1) til hinder for, at en
 person videregiver intern viden, når personen har modtaget
 den interne viden i sin egenskab af medarbejdervalgt bestyrel-
 Ved kendelse afsagt den 9. oktober 2002, indgået til Domstol-
 sesmedlem i den virksomhed, som den interne viden angår, og
 ens Justitskontor den 23. oktober 2002, har Vestre Landsret i
 videregivelsen sker til formanden for den faglige organisation,
 sagen Cimber Air A/S mod Skatteministeriet forelagt De
 som organiserer de medarbejdere, der har valgt personen som
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 bestyrelsesmedlem?
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal artikel 15, nr. 7) og 9), jf. artikel 15, nr. 6), i sjette
 momsdirektiv (Rådets direktiv 77/388/EØF (1) fortolkes
 således, at en medlemsstat er berettiget til ikke at indrøm- Spørgsmål 2
 me momsfritagelse for leverancer til fly, der beflyver en
 indenrigsrute, uanset at selskabet, der anvender flyet,
 hovedsageligt flyver i udenrigstrafik, eller har en medlems- Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 til hinder for, at en person
 stat pligt til at momsfritage sådanne leverancer? videregiver intern viden, når personen har modtaget den
 interne viden i sin egenskab af medlem af virksomhedens
 2. Såfremt Domstolen måtte finde, at der er pligt til at koncernsamarbejdsudvalg, og videregivelsen sker til forman-
 momsfritage leverancer, hvis luftfartselskabet hovedsage- den for den faglige organisation, der har valgt personen som
 ligt flyver i udenrigstrafik, anmodes Domstolen om at medlem af koncernsamarbejdsudvalget?
 udtale sig om, hvilke kriterier i form af eksempelvis
 omsætning, sædekilometer, passagerkilometer eller antal
 passagerer og afgange, der efter artikel 15, nr. 6) er
 afgørende for, om et luftfartsselskab kan siges »hovedsage-
 ligt« at flyve i udenrigstrafik? Spørgsmål 3
 Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 til hinder for, at en faglig
 ( 1) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv- organisations formand videregiver intern viden, når formanden
 ning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: har modtaget den interne viden under de i spørgsmål 1 nævnte
 ensartet beregningsgrundlag — EFT L 145, s. 1, berigtigelse L 149, omstændigheder, og videregivelsen sker til henholdsvis
 s. 26.
 a) formandens to næstformænd,
 b) den øverste administrative leder af organisationens sekre-
 tariat og
 c) formandens medarbejder i organisationens sekretariat?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 ning truffet den 14. august 2002 af Københavns Byret i
 straffesagen mod Knud Grøngaard og Allan Bang Spørgsmål 4
 (Sag C-384/02) Er artikel 3, litra a, i direktiv 89/592 til hinder for, at en faglig
 organisations formand videregiver intern viden, når formanden
 har modtaget den interne viden under de i spørgsmål 2 nævnte
 (2003/C 7/21) omstændigheder, og videregivelsen sker til henholdsvis
 a) formandens to næstformænd,
 Ved beslutning truffet


text:
den 14. august 2002, indgået til b) den øverste administrative leder af organisationens sekre-
 Domstolens Justitskontor den 25. oktober 2002, har Køben- tariat og
 ---pagebreak--- 11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/13
 c) formandens medarbejder i organisationens sekretariat? 3. på grund af politisk forfølgelse eller truende politisk
 forfølgelse befandt sig uden for Republikken Østrig og af
 politiske eller militære årsager blev tilbageholdt af en
 udenlandsk magt og efter begyndelsen af anden verdens-
 krig blev fængslet
 Spørgsmål 5
 er underlagt en betingelse om, at den pågældende på ansøg-
 Hvilken betydning har det for besvarelsen af spørgsmål 1 til 4, ningstidspunktet var østrigsk statsborger?
 at den interne viden, som videregives, er
 a) oplysning om, at der er indledt forhandling om fusion
 mellem to børsnoterede selskaber,
 b) oplysning om datoen for en fusion mellem to børsnotere-
 de selskaber, eller
 Sag anlagt den 4. november 2002 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 c) oplysning om størrelsen af den kursstigning på aktierne i
 et børsnoteret selskab, der forventes, fordi selskabet skal
 fusioneres med et andet børsnoteret selskab? (Sag C-388/02)
 (2003/C 7/23)
 ( 1) Af 13. november 1989 om samordning af retsforskrifterne
 vedrørende insider-handel — EFT L 334, s. 30.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. no-
 vember 2002 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ved Maria Patakia og Karen Banks,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 22. oktober 2002 af Arbeits- und Sozialge- 1. Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 richt Wien i sagen Josef Baldinger mod Pensionsversiche- henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/
 rungsanstalt der Arbeiter 42/EF af 7. juni 1999 om indførelse af en ordning
 for anerkendelse af eksamensbeviser for de former for
 erhvervsvirksomhed, der er omfattet af direktiverne om
 (Sag C-386/02) liberalisering og om overgangsforanstaltninger, og til
 supplering af den generelle ordning for anerkendelse af
 (2003/C 7/22) eksamensbeviser ( 1), idet det ikke har vedtaget de love og
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har givet
 Kommissionen meddelelse herom.
 Ved kendelse afsagt den 22. oktober 2002, indgået til Domstol- 2. Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ens Justitskontor den 28. oktober 2002, har Arbeits- und
 Sozialgericht Wien i sagen Josef Baldinger mod Pensionsversi-
 cherungsanstalt der Arbeiter forelagt De Europæiske Fællesska-
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 følgende spørgsmål:
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 Skal artikel 48, stk. 2, EF om arbejdskraftens frie bevægelighed tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebærer
 fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmel- en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde den i
 ser, hvorefter en ret til økonomisk erstatning, der først blev direktivet fastsatte gennemførelsesfrist. Denne frist udløb den
 indført ved lov i år 2000, for personer, der 31. juli 2001, uden at Irland havde vedtaget de bestemmelser,
 der er nødvendige for at efterkomme


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeitsgericht Bonn (Tyskland) den 20. februar 2007 — Dr. Andrea Raccanelli mod Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften e. V.
 (Sag C-94/07)
 (2007/C 117/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Arbeitsgericht Bonn
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dr. Andrea Raccanelli
 Sagsøgt: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften e. V.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal sagsøgeren anses for arbejdstager i den forstand, hvori begrebet arbejdstager er defineret i fællesskabsretten, når det ikke kræves af ham, at han leverer flere arbejdsydelser end en doktorand, der er ansat på grundlag af en BAT II a-kontrakt (Bundesangestellten-Tarifvertrag; kollektivaftale for kontraktansatte inden for den offentlige sektor)?
 2)
 Hvis det første spørgsmål skal besvares benægtende:
 Skal artikel 7 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (1) da fortolkes således, at der kun kan antages ikke at være udøvet forskelsbehandling, såfremt sagsøgeren forud for doktorand-periodens start hos sagsøgte i det mindste blev tilbudt et valg mellem en ansættelseskontrakt og et stipendium?
 3)
 Hvis det andet spørgsmål skal besvares således, at sagsøgeren skulle have været tilbudt mulighed for at indgå en ansættelseskontrakt, opstår følgende spørgsmål:
 Hvilke retsvirkninger har da forskelsbehandling af udenlandske statsborgere?
 (1) EFT L 257, s. 2.