text:
— ansættelsesprocedure)
 (Processprog: fransk)
 (2000/C 259/32)
 I sag T-134/99, Anna Skrzypek, Bruxelles, ved advokaterne
 (Processprog: fransk) E. Causin og I. Jiménez Rojas, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat D. Phong, 222 A, avenue Gaston
 I sag T-87/99, Michel Hendrickx, tjenestemand ved Rådet for Diderich, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Den Europæiske Union, Ambelokipon (Grækenland), ved (befuldmægtiget: F. Clotuche-Duvieusart), hvori der principalt


text:
18.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 309/33
 Sag anlagt den 11. juli 2017 — Laboratoires Majorelle mod EUIPO — Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)
 (Sag T-429/17)
 (2017/C 309/44)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Laboratoires Majorelle (Paris, Frankrig) (ved advokat G. Odinot)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Jardin Majorelle (Marrakesh, Marokko)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Laboratoires Majorelle
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »LABORATOIRES MAJORELLE« — registreringsansøgning nr. 11 371 655
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 12. maj 2017 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1238/2016-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EU-varemærket »LABORATOIRES MAJORELLE« registreres for følgende varer:
 klasse 3: sæber; kosmetiske præparater; kosmetiske præparater; vaskepræparater til intim brug, deodoriseringsmidler eller hygiejnemidler; kosmetiske præparater til hudpleje; ikke-medicinske præparater til hudpleje; renseprodukter til huden; hudplejemidler,
 klasse 5: farmaceutiske præparater til hudpleje; diætetiske stoffer til medicinsk brug; lægeurter; diætetiske tilskud og ernæringstilskud; kosttilskud til medicinske formål; helsekosttilskud; farmaceutiske præparater,
 klasse 10: kirurgiske, medicinske, odontologiske og veterinære apparater og instrumenter samt kunstige lemmer, øjne og tænder; ortopædiske artikler; suturmaterialer; kirurgiske apparater og instrumenter; medicinske apparater og instrumenter.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af forordning nr. 207/2009 med hensyn til eksistensen af de ældre rettigheder, hvorpå indsigelsen er støttet, undersøgelsen af beviserne for den reelle brug af de ældre varemærker og helhedsvurderingen af risikoen for forveksling.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 26. november 2015 — Verein für Konsumenteninformation mod A1 Telekom Austria AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)
 (Sag C-326/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2002/22/EF - elektroniske kommunikationsnet og -tjenester - brugerrettigheder - abonnenters ret til at opsige deres kontrakt uden strafgebyr - ændring af taksterne, der fremgår af kontraktbetingelserne - forhøjelse af taksten ved stigning i forbrugerpriserne))
 (2016/C 038/08)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Verein für Konsumenteninformation
 Sagsøgt: A1 Telekom Austria AG
 Konklusion
 Artikel 20, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/136/EF af 25. november 2009, skal fortolkes således, at en ændring af taksterne for en levering af elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester, som finder sted i medfør af en bestemmelse om tilpasning af taksterne, der er indeholdt i de almindelige forretningsbetingelser, som anvendes af en virksomhed, der udbyder disse tjenester, hvilken bestemmelse foreskriver, at en sådan tilpasning sker ud fra et objektivt forbrugerindeks udarbejdet af en offentlig institution, udgør ikke en »ændring i kontraktbetingelserne« som omhandlet i denne bestemmelse, der giver abonnenten ret til at opsige sin kontrakt uden strafgebyr.
 (1) EUT C 339 af 29.9.2014.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) den 20. marts 2007 — Firma 01051 Telekom GmbH mod Bundesrepublik Deutschland
 (Sag C-154/07)
 (2007/C 140/14)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Firma 01051 Telekom GmbH
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Adciteret: Deutsche Telekom AG
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester — herefter »liberaliseringsdirektivet« (1) — og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne (2) (herefter »samtrafikdirektivet«) fortolkes således, at den nationale tilsynsmyndighed ikke har mulighed for i 2003 at pålægge operatøren af et forbindelsesnet, der er sammenkoblet med et offentligt teleabonnentnet, at yde den markedsdominerende operatør af abonnentnettet et bidrag til udligning af det underskud, der opstår for abonnentnetoperatøren som følge af udbud af abonnenttilslutninger?
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 Skal den nationale retsinstans under en sag angående godkendelse af at pålægge forbindelsesnetoperatøren en byrde tage hensyn til, at en sådan forpligtelse, der er i overensstemmelse med en bestemmelse i national ret, er uforenelig med fællesskabsretten?
 (1) EFT L 192, s. 10.
 (2) EFT L 199, s. 32.


text:
10. 1. 98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 7/7
 DOMSTOLENS DOM Toscana ved advokaterne Vito Vacchi og Lucia Bora,
 (Fùrste Afdeling) Firenze, og med valgt adresse i Luxembourg hos Paolo
 Benocci, 50, rue de Vianden.
 af 20. november 1997
 i sag C-188/96 P, Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber mod V. (1) Sagsùgeren har bl.a. nedlagt påstand om annullation af et
 notat fra Kommissionen (Generaldirektoratet for Land-
 (Tjenestemñnd Ð fjernelse fra tjenesten Ð begrundelse) brug) og af Kommissionens afvisning af at udbetale en
 (98/C 7/13) stùtte fra Fñllesskabet, der som led i det integrerede Mid-
 delhavsprogram (IMP) var bevilget til projekt
 (Processprog: fransk) nr. 88.20.IT.006.0 (arbejder til forsyning af Toscana med
 drikkevand).
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) Ved kendelse af 1. oktober 1997 har Domstolen i medfùr
 af artikel 47 i Domstolens statut henvist sagen til De Euro-
 I sag C-188/96 P, Kommissionen for De Europñiske pñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans.
 Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Ana Maria Alves Vieira,
 bistået af advokat Denis Waelbroeck) angående appel af
 dom afsagt den 28. marts 1996 af De Europñiske Fñlles-
 skabers Ret i Fùrste Instans (Femte Afdeling) i sag T-40/
 95, V. mod Kommissionen (Sml. Pers. II, s. 461), hvori der
 er nedlagt påstand om ophñvelse af dommen Ð den
 anden part i appelsagen er V., tidligere tjenestemand ved Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, ved advo- afsagt den 24. juni 1997 af Polimeles Protodikio, Athen, i
 katerne Jean-NoeÈl Louis, Thierry Demaseure, VeÂronique sagen Dionisios Diamantis mod 1. den grñske stat og
 Leclercq og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse 2. aktieselskabet Organismos Ikonomikis Anasinkrotisis
 i Luxembourg hos fiduciaire Myson, 30, rue de Cessange Epicheriseon (OAE)
 Ð har Domstolen (Fùrste Afdeling), sammensat af dom-
 mer L. Sevón, som fungerende formand for Fùrste Afde- (Sag C-373/97)
 ling, og dommerne D. A. O. Edward og P. Jann (refere-
 (98/C 7/15)
 rende dommer); generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekre-
 tñr: R. Grass, den 20. november 1997 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 Ved kendelse afsagt den 24. juni 1997, indgået til Domsto-
 1) Den af Retten i Fùrste Instans den 28. marts 1996 lens Justitskontor den 31. oktober 1997, har Polimeles
 afsagte dom i sag T-40/95, V. mod Kommissionen, Protodikio, Athen, i sagen Dionisios Diamantis mod
 ophñves, for så vidt som den dels annullerede Kom- 1. den grñske stat og 2. aktieselskabet Organismos Ikono-
 missionens afgùrelse af 18. januar 1995 om, at V. skal mikis Anasinkrotisis Epicheriseon forelagt De Europñiske
 fjernes fra tjenesten, på grund af utilstrñkkelig begrun- Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 delse, dels pålagde Kommissionen at betale sagens afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse
 med de tidligere sager om forelùbige forholdsregler.
 A) Kan, under de i denne kendelses prñmisser beskrevne
 omstñndigheder, artikel 281 i den borgerlige lovbog
 2) Sagen hjemvises til Retten i Fùrste Instans til påken-
 finde formel og materiel anvendelse på sagsùgerens
 delse af de ùvrige anbringender, som V. har gjort gñl-
 misbrug af en rettighed


text:
efter artikel 25, stk. 1, og
 dende i fùrste instans.
 artikel 29, stk. 1, i andet direktiv.
 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 B) Såfremt Domstolen måtte antage, at denne anvendelse
 (1) EFT C 210 af 20. 7. 1996. formelt og materielt er begrundet, hvilket resultat har
 det da for gyldigheden af de ministerielle afgùrelser
 om kapitalforhùjelser og kapitalnedsñttelser i det
 omhandlede selskab, i hvilken sagsùgeren er aktionñr,
 og er videre bestemmelserne i artikel 8, stk. 8, og i
 artikel 10, stk. 1, i lov nr. 1386/1983 forenelige med
 Sag anlagt den 1. april 1997 af Regione Toscana mod EF-retten, idet, som anfùrt ovenfor, disse bestemmelser,
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber uden den borgerlige lovbogs artikel 281, vil vñre i
 (Sag C-180/97) strid med direktiv 77/91/EéF (1).
 (98/C 7/14)
 (1) EFT L 26 af 31. 1. 1977, s. 1.
 Ved Domstolen er der den 1. april 1997 anlagt sag mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber af Regione


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/64
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 6. oktober 2015 — CH mod Parlamentet
 (Sag F-132/14) (1)
 ((Personalesag - akkrediterede parlamentariske assistenter - artikel 266 TEUF - foranstaltninger til opfyldelse af en annullationsdom afsagt af Personaleretten - annullation af en afgørelse om afskedigelse - annullation af en afgørelse om afslag på en ansøgning om bistand i henhold til vedtægtens artikel 24 - omfanget af bistandspligten i forbindelse med et foreløbigt bevis for, at der foreligger psykisk chikane - ansættelsesmyndighedens pligt til at indlede en administrativ undersøgelse - tjenestemandens eller den øvrige ansattes mulighed for at anlægge en national retssag - det rådgivende udvalg vedrørende chikane og forebyggelse af chikane på arbejdspladsen, som behandler klager fra akkrediterede parlamentariske assistenter over parlamentsmedlemmer - rolle og beføjelser - økonomisk og ikke-økonomisk tab))
 (2015/C 381/90)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CH (ved advokaterne L. Levi, C. Bernard-Glanz og A. Tymen)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Dean, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af de af Europa-Parlamentet trufne afgørelser til opfyldelse af Personalerettens dom af 12. december 2013, F-129/12, CH mod Parlamentet, om afslag på at indlede en administrativ undersøgelse af sagsøgerens klage over chikane, om afslag på at udbetale et yderligere beløb i erstatning til sagsøgeren og om afslag på at tildele sagsøgeren alle de fordele og goder, der er forbundet med hendes kontrakt som akkrediteret parlamentarisk assistent, hvis opsigelse blev annulleret af Personaleretten i førnævnte dom, og påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets afgørelse af 2. april 2014, som stadfæstet ved afgørelse af 4. august 2014 om afslag på klagen, annulleres, for så vidt som Europa-Parlamentet i strid med artikel 266 TEUF afslog at udbetale CH et supplerende beløb på 5 686 EUR til opfyldelse af dom af 12. december 2013, CH mod Parlamentet (F-129/12, EU:F:2013:203).
 2)
 Europa-Parlamentets afgørelse af 3. marts 2014, som stadfæstet ved afgørelse af 4. august 2014 om afslag på klagen, annulleres, for så vidt som Europa-Parlamentet ikke, efter annullation ved dom af 12. december 2013, CH mod Parlamentet (F-129/12, EU:F:2013:203), af Europa-Parlamentets afgørelse af 15. marts 2012 om afslag på CH’s ansøgning om bistand af 22. december 2011, besluttede at indlede en administrativ undersøgelse vedrørende den påståede psykiske chikane og således tilsidesatte artikel 266 TEUF.
 3)
 I øvrigt forkastes annullationspåstandene.
 4)
 Europa-Parlamentet pålægges at betale CH et beløb på 5 686 EUR, med tillæg af morarenter fra den 1. juli 2014, dvs. den dato, hvor CH’s ansættelse ophørte, beregnet på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringsoperationer, forhøjet med 2 procentpoint.
 5)
 I øvrigt forkastes erstatningspåstandene.
 6)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler de af CH afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015, s. 52.


text:
18.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 79/35
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionens beslutning af 14. juli 1999 annulleres, i Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 det omfang det i beslutningen betegnes som statsstøtte i som i sag T-346/99, Diputación Foral de Alava mod Kommis-
 artikel 87 EF’s forstand, at beskatningsgrundlaget for sionen.
 selskabsskatten i medfør af artikel 26 i Norma Foral
 Gipuzkoa nr. 7/1996 nedsættes for nyoprettede virksom-
 heder.
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og de væsentligste argumenter Sag anlagt den 8. december 1999 af Miroslav Miskovic
 mod Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-346/99, Diputación Foral de Alava mod Kommis- (Sag T-349/99)
 sionen.
 (2000/C 79/75)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 8. december 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Sag anlagt den 6. december 1999 af Territorio Histórico Europæiske Union af Miroslav Miskovic ved solicitor Nicolas
 de Bizkaia, Bizkaiko Foru Aldundia — Diputación Foral Rollason og barrister Tim Eicke og med valgt adresse i
 de Bizkaia mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- Luxembourg hos advokaterne Elvinger, Hoss & Prussen, 2,
 skaber place Winston Churchill.
 (Sag T-348/99) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2000/C 79/74) — Rådets afgørelse 1999/612/FUSP annulleres.
 — Rådet tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.
 (Processprog: spansk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 6. december 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Territorio Histórico de Bizkaia, I den anfægtede rådsafgørelse, som gennemfører fælles hold-
 Bizkaiko Foru Aldundia, Diputación Foral de Bizkaia med ning 1999/318/FUSP vedrørende supplerende restriktive for-
 hjemsted i Bizkaia (Spanien), ved advokat Antonio Creus anstaltninger mod Forbundsrepublikken Jugoslavien, er bl.a.
 Carreras og advokat Begoña Uriarte Valiente, Barcelona og sagsøgeren opført på en liste over personer, som er omfattet
 Madrid, henholdsvis i Bruxelles ved advokatfirmaet Cuatreca- af et forbud mod at indrejse på medlemsstaternes område.
 sas, Avenue de Cortenbergh, 60.
 Sagsøgeren anfægter Rådets valg af retsgrundlag. Efter ikraft-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: trædelsen af Amsterdam-traktaten henhører foranstaltninger
 vedrørende indvandrings- og asylpolitikken under enekompe-
 — Kommissionens beslutning af 14. juli 1999 annulleres, for tencen i henhold til afsnit IV EF. Ved at basere den anfægtede
 så vidt som det i beslutningen betegnes som statsstøtte i afgørelse på afsnit V EF har Rådet således valgt et forkert
 artikel 87 EF’s forstand, at beskatningsgrundlaget for retsgrundlag for sine handlinger. Ved at pålægge et forbud
 selskabsskatten i medfør af artikel 26 i Norma Foral de mod indrejse ved lovgivning i form af en afgørelse valgte Rådet
 Bizkaia nr. 3/1996 nedsættes for nyoprettede virksom- endvidere en retsakt, som i den foreliggende sammenhæng
 heder. hverken var hjemlet i afsnit V EF eller i afsnit IV EF.
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkost-
 ninger.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/13
 Sag anlagt den 15. april 2014 — Deutsche Edelstahlwerke mod Kommissionen
 (Sag T-230/14)
 2014/C 223/18
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Tyskland) (ved advokaterne S. Altenschmidt og H. Janssen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 i statsstøttesag SA.33995 (2013/C) — Støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter EEG) fastsatte EEG-afgift og den særlige godtgørelsesordning ikke udgjorde tildeling af statsmidler eller statsligt kontrollere midler. Samtlige faktiske omstændigheder af relevans for kvalificeringen af disse foranstaltninger blev fastslået i den indledende procedure mellem Kommissionen og Forbundsrepublikken Tyskland. Der var ikke længere tvivl, hvilket Kommissionen under en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) skulle have fastslået.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 108, stk. 1, TEUF og af retssikkerhedsprincippet.
 —
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 1, TEUF og retssikkerhedsprincippet, får så vidt som den har anvendt proceduren vedrørende ny støtte i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 659/1999 i stedet for proceduren vedrørende eksisterende støtte i henhold til artikel 17 ff. i forordning nr. 659/1999 med henblik på at kontrollere sin foreløbige vurdering, hvorefter EEG udgjorde statsstøtte. Sagsøgeren har i den forbindelse navnlig gjort gældende, at Kommissionen med beslutning af 22. maj 2002 ikke kvalificerede EEG 2000 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF, eftersom der ikke var tale om overførsel af statsmidler. Ændringerne af EEG 2000 til EEG 2012 var ikke væsentlige i forhold til Kommissionens beslutning af 22. maj 2002. Kommissionen kunne derfor have gjort en ændret retsopfattelse gældende inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 108, stk. 1, TEUF uden at belaste sagsøgeren.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 41 i chartret om grundlæggende rettigheder og af retten til forsvar
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har vedtaget den anfægtede afgørelse uden at give sagsøgeren mulighed for at fremsætte bemærkninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/31
 Rettens dom af 6. marts 2014 — Anapurna mod KHIM — Annapurna (ANNAPURNA)
 (Sag T-71/13) (1)
 ((EF-varemærker - fortabelsessag - EF-ordmærket ANNAPURNA - påstand om annullation nedlagt af intervenienten - artikel 134, stk. 1-3, i Rettens procesreglement - reel brug af varemærket - artikel 15, stk. 1, litra a), og artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - den form, hvori varemærket er brugt - bevis for brug for de registrerede varer))
 2014/C 112/40
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Anapurna GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne P. Ehrlinger og T. Hagen)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Annapurna SpA (Prato, Italien) (ved advokaterne S. Verea, K. Muraro og M. Balestriero)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. december 2012 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2409/2011-5) vedrørende en fortabelsessag mellem Anapurna GmbH og Annapurna SpA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Annapurna SpA’s påstand om annullation tages ikke til følge.
 3)
 Anapurna GmbH betaler sagens omkostninger med undtagelse af de omkostninger, som er afholdt af Annapurna.
 4)
 Annapurna bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 101 af 6.4.2013.


text:
C 94/38 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 procedurefordrejning, og desuden er principperne om Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 en rimelig frist og om god forvaltning tilsidesat. Det
 prñciseres i den forbindelse, at en beslutning om sus- Sagsùgeren, der er tidligere tjenestemand ved Europa-Par-
 pension rent juridisk kun kan vñre begrundet, såfremt lamentet, har nedlagt påstand om annullation af en afgù-
 der indledes en disciplinñrsag mod den suspenderede relse, som efter sit indhold forudsñtter en underliggende
 tjenestemand eller ansatte, og indtil der fastsñttes en beskyldning mod ham om tab af midler.
 disciplinñr sanktion. I den foreliggende sag har Disci-
 plinñrrådet ikke i sit forslag fastslået, at der er tale om
 en alvorlig forseelse. I ùvrigt er der gået usñdvanlig Han har for det fùrste til stùtte for sine påstande gjort
 lang tid mellem på den ene side indledningen af disci- gñldende, at den disciplinñrsanktion af 18. januar 1988,
 plinñrsagen og indbringelsen for Disciplinñrrådet og som Fñllesskabets retsinstanser har skullet trñffe afgùrelse
 på den anden side Disciplinñrrådets udtalelse og afgù- om lovligheden af, blandt andre grunde stùttedes på tab af
 relsen i disciplinñrsagen, som stadig ikke var truffet dokumenter og ikke tab af penge, hvilket var et discipli-
 fem en halv måned senere. nñrt klagepunkt, der udtrykkeligt var afvist over for Disci-
 plinñrrådet.
 Ð Der foreligger en tilsidesñttelse af vedtñgtens
 Sagsùgeren er endvidere af den opfattelse, at den anfñg-
 artikel 25, af retten til kontradiktion, af artikel 2 i
 tede afgùrelse er truffet i strid med finansforordningen af
 bilag IX til vedtñgten og af retssikkerhedsprincippet.
 21. december 1977 vedrùrende De Europñiske Fñllesska-
 Sagsùgeren gùr på dette punkt dels gñldende, at den
 bers almindelige budget. Afgùrelsen er endvidere truffet på
 anfñgtede beslutning om suspension, som er i mod-
 grundlag af en urigtig anvendelse af regnskabsmñssige
 strid med Disciplinñrrådets udtalelse, på ingen måde
 principper og dokumenter, der enten er falske eller ano-
 er begrundet, dels at ingen af de akter, der har dannet
 nyme.
 grundlag for beslutningen, er blevet forelagt ham i så
 god tid, at han kunne fremsñtte sine bemñrkninger.
 Endelig har han tillige i forbindelse med erstatningspåstan-
 den påberåbt sig, at der er sket tilsidesñttelse af visse
 grundlñggende retsprincipper, herunder kontradiktionsret-
 ten. Sagsùgeren har sñrligt gjort gñldende, at sagsùgte har
 nñgtet ham indsigt i hans egen sag og anvendt falske
 dokumenter og dokumenter, der ikke er underskrevet,
 Sag anlagt den 21. januar 1998 af Henri de Compte mod under den sag, der har fùrt til den anfñgtede afgùrelse.
 Europa-Parlamentet
 (Sag T-25/98)
 (98/C 94/87)
 (Processprog: fransk) Sag anlagt den 28. januar 1998 af Albert Nardone mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-27/98)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 21. januar 1998 anlagt sag mod Europa-Parlamen- (98/C 94/88)
 tet af Henri de Compte, Longeville-Les-Metz (Frankrig),
 ved advokat Henri Ferretti, Thionville, og med valgt (Processprog: fransk)
 adresse i Luxembourg hos advokat Guy Harles, 8-10, rue
 Mathias Hardt.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 28. januar 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende


text:
påstande: for De Europñiske Fñllesskaber af Albert Nardone, PieÂ-
 train (Belgien), ved advokaterne Georges Vandersanden og
 Laure Levi, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 Ð Afgùrelse A4-0125/97 af 10. april 1997, »Afgùrelse hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 om decharge for gennemfùrelsen af budgettet for regn-
 skabsåret 1995 Ð sektion I Ð Europa-Parlamentet/
 Bilag: Ombudsmand«, der er offentliggjort i EFT Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 C 132 af 28. april 1997, s. 148, annulleres.
 Ð Ansñttelsesmyndighedens afgùrelse af 29. maj 1997,
 som blev truffet, efter at der var indgivet ansùgning
 Ð Det fastslås, at der påhviler Europa-Parlamentet ansvar om anerkendelse af en erhvervssygdom i henhold til
 uden for kontrakt for det af sagsùgeren lidte tab, og artikel 17-ordningen om dñkning af risikoen for ulyk-
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale ham et rimeligt ker og erhvervssygdomme hos tjenestemñnd ved De
 belùb efter Rettens skùn. Europñiske Fñllesskaber, annulleres, og i fornùdent
 omfang annulleres det stiltiende afslag på den klage,
 Ð Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost- som sagsùgeren indgav over afgùrelsen af 29. maj.
 ninger, herunder omkostningerne i forbindelse med
 den administrative procedure forud for sagens anlñg. Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. marts 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongerige Belgien
 (Sag C-437/04) (1)
 (Traktatbrud - protokol vedrørende Fællesskabernes privilegier og immuniteter - ejendomme, som Fællesskaberne lejer - Hovedstadsregionen Bruxelles - afgift påhviler ejerne)
 (2007/C 96/08)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-F. Pasquier, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongerige Belgien (ved E. Dominkovits, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Maganza og A.-M. Colaert, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3 i protokollen vedrørende Fællesskabernes privilegier og immuniteter af 8. april 1965, der fritager Fællesskaberne, deres aktiver, indtægter og øvrige ejendom for alle direkte skatter — national bestemmelse, der pålægger ejerne af ejendomme i hovedstadsregionen Bruxelles, der udnyttes til erhvervsmæssige formål, og som overstiger et bestemt areal, en afgift — afgiften, der i realiteten påhviler Fællesskabet som lejer enten i henhold til lejekontraktens bestemmelser eller som følge af afgifternes indvirkning på lejens størrelse
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 3)
 Rådet for den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 300 af 4.12.2004.


text:
27.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/13
 Sag anlagt den 6. januar 2017 — RK mod Rådet
 (Sag T-11/17)
 (2017/C 095/22)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: RK (ved advokaterne L. Levi og A. Tymen)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.
 Følgelig:
 —
 Annullation af Rådets udaterede afgørelse truffet på grundlag af artikel 42c i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union.
 —
 Om fornødent annullation af afgørelsen af 27. september 2016 om afslag på sagsøgerens klage af 29. april 2016.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for sagsøgerens økonomiske tab.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale erstatning for sagsøgerens ikke-økonomiske tab.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en ulovlighedsindsigelse rettet mod vedtægtens artikel 42c, tilsidesættelse af artikel 20 og artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, tilsidesættelse af Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT 2000, L 303, s. 16), samt tilsidesættelse af vedtægtens artikel 1d.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af vedtægtens artikel 42d, således som gennemført ved Rådets personalemeddelelse nr. 71/15, samt retlige og faktiske urigtigheder og ulovligheder, som de anfægtede afgørelser er behæftet med.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til at blive hørt samt tilsidesættelse af retten til forsvar.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af omsorgspligten samt tilsidesættelse af princippet om god forvaltning.


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/3
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. marts 2017 — GE Healthcare GmbH mod Hauptzollamt Düsseldorf (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-173/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - toldunion - EF-toldkodeksen - artikel 32, stk. 1, litra c) - fastsættelse af toldværdien - royalties eller licensafgifter vedrørende varer, der skal værdiansættes - begreb - forordning (EØF) nr. 2454/93 - artikel 160 - »betingelse for salg« af de varer, der skal værdiansættes - betaling af royalties eller licensafgifter til fordel for et selskab, der er forbundet med såvel sælgeren som køberen af varerne - artikel 158, stk. 3 - justerings- og fordelingsforanstaltninger))
 (2017/C 144/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: GE Healthcare GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Düsseldorf
 Konklusion
 1)
 Artikel 32, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1791/2006 af 20. november 2006, skal fortolkes således dels, at bestemmelsen ikke kræver, at beløbet for royalties eller licensafgifter fastsættes på tidspunktet for indgåelsen af licensaftalen eller på tidspunktet for toldskyldens opståen, for at disse royalties eller licensafgifter kan anses for at vedrøre de varer, der skal værdiansættes, dels, at disse royalties eller licensafgifter i henhold til denne bestemmelse kan »vedrøre de varer, der skal værdiansættes«, selv om disse royalties eller licensafgifter kun delvist vedrører disse varer.
 2)
 Artikel 32, stk. 1, litra c), i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 1791/2006, og artikel 160 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1875/2006 af 18. december 2006, skal fortolkes således, at royalties eller licensafgifter udgør en »betingelse for salg« af de varer, der skal værdiansættes, når betalingen af disse royalties eller licensafgifter inden for den samme koncern kræves af en virksomhed, der er forbundet med såvel sælgeren som køberen, og de erlægges til fordel for denne virksomhed.
 3)
 Artikel 32, stk. 1, litra c), i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 1791/2006, og artikel 158, stk. 3, i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 1875/2006, skal fortolkes således, at de justerings- og fordelingsforanstaltninger, der omhandles i disse bestemmelser, kan gennemføres, når toldværdien af de omhandlede varer ikke er blevet fastsat i henhold til artikel 29 i forordning nr. 2913/92, som ændret, men i henhold til den subsidiære metode, der foreskrives i denne forordnings artikel 31.
 (1) EUT C 236 af 20.7.2015.


text:
Nr. C 252/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 hvorved Retten annullerede Kommissionens afslag på en Slettelse af sag T-17/97 R (')
 af sagsøgeren indgivet klage over en afgørelse, hvorved det 97/C 252/87 )
 — samtidig med at det blev anerkendt, at sagsøgeren
 havde ret til tilskud til personer, der er ligestillet med et (Processprog: italiensk)
 forsørgelsesberettiget barn, for så vidt angår den ældste af
 hans to sønner — blev afvist at give ham et sådant tilskud Ved kendelse af 30 . juni 1997 har præsidenten for De
 til hans yngste søn . Efter at have fået meddelelse om dom Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans besluttet, at
 men anmodede sagsøgeren den kompetente generaldirektør sag T-17/97 R, Viglienzone Adriatica SpA mod Kommissi
 om, at de i dommen fastslåede principper også blev onen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af regi
 stret .
 anvendt for årene 1993 , 1994 og 1995 . I sit svar af
 10 . september 1996 meddelte administrationen, at den
 (') EFT nr. C 108 af 5 . 4 . 1997.
 kun kunne imødekomme ansøgningen for perioden fra den
 1 . december 1992 til den 30 . november 1993 med den
 begrundelse, at dommen af 19 . juni 1996 ikke kunne anta
 ges at give grundlag for at give sagsøgeren et andet tilskud
 for så vidt angår perioder, der ligger efter de af den annul
 lerede afgørelse omfattede . Sagsøgeren anmodede om, at Slettelse af sag T-39/97 R ( 1 )
 denne afgørelse blev taget op til fornyet overvejelse, hvil ( 97/C 252/88 )
 ket ligeledes blev afvist ved afgørelse af 15 . oktober 1996 .
 (Processprog: tysk)
 Mens sagsøgeren således under påberåbelse af dommen
 kræver, at der træffes en ny afgørelse, som omfatter alle Ved kendelse af 13 . juni 1997 har præsidenten for De
 de perioder, hvor han mener at have ret til tilskud til per Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans besluttet, at
 soner, der er ligestillet med et forsørgelsesberettiget barn, sag T-39/97 R, T. Port GmbH & Co. mod Kommissionen
 for så vidt angår begge sine to sønner, anerkender Kom for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 missionen kun en sådan ret for den periode, der udtrykke
 ligt er taget stilling til i den nævnte dom. Ifølge sagsøgeren (') EFT nr. C 131 af 26 . 4 . 1997 .
 påberåber Kommissionen sig en påstået mangel på præci
 sion i dommen for så vidt angår perioderne efter den
 30 . november 1993 for at fratage sagsøgeren en ret, der
 tilkommer ham i henhold til de gældende regler. Ved at
 handle således gør administrationen sig skyldig i » magtfor Slettelse af sag T-71/97 (')
 drejning «.
 ( 97/C 252/89 )
 Efter sagsøgerens opfattelse har dommen af 19 . juni 1996 (Processprog: engelsk)
 virkning ex tune, hvorfor Kommissionen ikke alene har
 pligt til at genoptage sagen for så vidt angår den periode, Ved kendelse af 2 . juni 1997 har formanden for Tredje
 som den annullerede afgørelse omfatter, men også


text:
12 . 7. 97 fDA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling ) ( Sjette Afdeling )
 af 29. maj 1997 af 29. maj 1997
 i sag C-329/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra i sag C-386/95 , Süleyman Eker mod Land Baden-
 Länsrätten i Stockholms Län): Forvaltningsretssag anlagt Württemberg ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 af VAG Sverige AB (') Bundesverwaltungsgericht) ( ] )
 (Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — associeringsrådets
 (Registrering af køretøjer — national attest vedrørende afgørelse — arbejdskraftens frie bevægelighed — fornyelse
 udstødning — forenelighed med direktiv 70/156/EØF) af opholdstilladelse efter lovlig beskæftigelse i et år —
 beskæftigelse udøvet successivt hos to arbejdsgivere)
 ( 97/C 212/05 )
 ( 97IC 212/06 )
 (Processprog: svensk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-368/95 , angående en anmodning, som Bundesver
 I sag C-329/95 , angående en anmodning, som Länsrätten i waltungsgericht i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 Stockholms Lån ( Sverige) i medfør af EF-traktatens indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte sag Süleyman Eker mod Land Baden-Wurttemberg — pro
 ret verserende forvaltningsretssag anlagt af VAG Sverige cesdeltagere: Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungs
 AB at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin gericht og Vertreter des öffentlichen Interesses bei den
 gen af Rådets direktiv 70/156/EØF af 6 . februar 1970 om Gerichten der allgemeinen Verwaltungsgerichtsbarkeit in
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om godken Baden-Württemberg — at opnå en præjudiciel afgørelse
 delse af motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil vedrørende fortolkningen af artikel 6, stk. 1 , første led, i
 ( EFT 1970 I, s . 82 ) og af EF-traktatens artikel 30 og 36 , afgørelse nr. 1/80, som det associeringsråd, der er oprettet
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelings ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det
 formanden, J. C. Moitinho de Almeida, og dommerne C. Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, traf den
 Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og M. Wathe 19 . september 1980 om udvikling af associeringen, har
 let ( refererende dommer); generaladvokat: G. Tesauro; Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Hol manden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. Murray, P. J. G.
 stein, den 29 . maj 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder Kapteyn, H. Ragnemalm og R. Schintgen ( refererende
 således : dommer); generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær:
 fuldmægtig L. Hewlett, den 29 . maj 1997 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 Rådets direktiv 70/156/EØF af 6. februar 1970 om tilnær
 melse af medlemsstaternes lovgivning om godkendelse af Artikel 6, stk . 1 , første led, i afgørelse nr. 1 /80 af 19. sep
 motordrevne køretøjer og påhængskøretøjer dertil, som tember 1980 om udvikling af associeringen, truffet af det
 ændret ved direktiv 92/53/EØF af 18. juni 1992, skal for associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om oprettelsen
 tolkes således,


text:
at det er til hinder for nationale bestemmel af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske
 ser, hvorefter det som betingelse for registrering af motor Fællesskab og Tyrkiet, skal fortolkes således, at den med
 køretøjer, der er forsynet med en gyldig EF-typeattest, hensyn til forlængelse af en tyrkisk arbejdstagers opholds
 kræves, at der fremlægges en national attest, som viser, at tilladelse i værtsmedlemsstaten foreskriver, at han i en uaf
 de nationale udstødningsnormer er opfyldt. brudt periode på et år skal have haft lovlig beskæftigelse
 hos én og samme arbejdsgiver.
 (') EFT nr. C 351 af 30 . 12 . 1995 .
 (M EFT nr. C 31 af 3 . 2 . 1996 .


text:
10.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/47
 (EFRU), som er blevet ydet i form af en samlet støtte til et Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 »Informationscenter for samarbejde mellem virksomheder og
 fremme af investeringer« i henhold til Kommissionens beslut- — Sagsøgerens endelige bedømmelsesrapport dateret den
 ning K(93) 256/4 af 16. februar 1993 og som indgår i en EF- 20. december 2002 annulleres.
 støtteramme for fællesskabets strukturinterventioner — mål
 nr. 1 — for Sicilien, og om tilbagesøgning af det forskud,
 Kommissionen har udbetalt som en del af denne støtte. — Rådet tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning på
 8 000 EUR.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort følgende — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 gældende:
 — Der er sket en tilsidesættelse af artikel 24 i Rådets
 forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988
 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de
 forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel
 som med interventionerne fra Den Europæiske Investe- Sagsøgeren i denne sag anfægter de bedømmelser, der er
 ringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumen- indeholdt i hendes endelige bedømmelsesrapport for perioden
 ter ( 1), idet CIS ikke i den foreliggende sag forsætligt har fra den 1. juli 1999 til den 30. juni 2001.
 anvendt den ydede støtte på anden måde end forudsat,
 men blot har befundet sig i en situation, hvor det var
 umuligt at supplere støtten, uden at CIS selv ifaldt ansvar. Sagsøgeren har i den forbindelse anført, at bedømmelsesvejled-
 Det er udelukkende de sicilianske regionale myndigheder, ningen er blevet tilsidesat, ligesom der er tale om et åbenbart
 der er ansvarlige, idet de har forsinket udarbejdelsen af fejlskøn. Tilsidesættelsen og det åbenbare fejlskøn er bl.a.
 aftalen mellem Kommissionen og CIS. opstået som følge af den stiltiende bebrejdelse, der er rettet
 mod sagsøgeren om, at hun af helbredsmæssige årsager ikke
 — Der er sket en tilsidesættelse af artikel 14 i den omhandle- fuldt ud kan udføre alle arbejdsopgaver.
 de aftale, idet Kommissionen burde have anerkendt, at de
 afholdte udgifter skulle godtgøres, navnlig henset til,
 at sagsøgeren i den foreliggende sag ikke har kunnet
 gennemføre de forudsete aktiviteter på grund af omstæn-
 digheder, der var uforudsigelige og uden for sagsøgerens
 kontrol.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at der er sket en Sag anlagt den 14. marts 2003 af Hans Mc Auley mod
 overtrædelse af princippet om force majeure, proportionalitets- Rådet for Den Europæiske Union
 princippet og princippet om beskyttelse af den berettigede
 forventning, samt at der i den foreliggende sag er sket
 magtfordrejning. (Sag T-106/03)
 ( 1) EFT L 374 af 31.12.1988, s. 1. (2003/C 112/88)
 (Processprog: fransk)
 Sag anlagt den 17. marts 2003 af Triantafyllia Dionysso- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 poulou mod Rådet for Den Europæiske Union den 14. marts 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Hans Mc Auley, Wezembeek-Oppem (Belgien), ved
 (Sag T-105/03) avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og
 Étienne Marchal.
 (2003/C 112/87)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:


text:
(Processprog: fransk)
 — Afgørelsen vedrørende sagsøgerens endelige bedømmel-
 sesrapport for perioden 1. juli 1999 til 30. juni 2001
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der annulleres.
 den 17. marts 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Triantafyllia Dionyssopoulou, Bruxelles (Belgien), ved — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 avocat François Renard. sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 112/48 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter slettet den første bedømmers vurderinger til fordel for
 sagsøgeren.
 Sagsøgeren har anført følgende til støtte for sine påstande:
 — Tavshedspligten og principperne om god forvaltning og
 god forvaltningsskik samt principperne om uafhængig-
 hed og upartiskhed er tilsidesat. Den anfægtede bedøm-
 melsesrapport hævdes at være udfærdiget af en kontor- Slettelse af sag T-100/99 ( 1)
 chef, hvis udnævnelse sagsøgeren har anfægtet for Retten.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at denne bedømmer (2003/C 112/89)
 under disse omstændigheder burde have trukket sig.
 (Processprog: nederlandsk)
 — Begrundelsespligten, princippet om retten til at forsvare
 sig og vedtægtens artikel 26 er tilsidesat, og det er
 åbenbart, at der foreligger et urigtigt skøn. Som led i dette Ved kendelse af 25. februar 2003 har formanden for Anden
 anbringende har sagsøgeren anført, at den anfægtede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 bedømmelsesrapport er udarbejdet på grundlag af erklæ- besluttet, at sag T-100/99, Campina Melkunie BV mod Kom-
 ringer fra ukendte personer, der ikke har underskrevet missionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 den, at bedømmerne ikke har rådført sig med de personer, registeret.
 som sagsøgeren har foreslået, og at den anden bedømmer
 ikke har givet nogen forklaring på, hvorfor han har (1 ) EFT C 246 af 28.8.1999.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/25
 Sag anlagt den 23. april 2004 af Mülhens GmbH & Co. KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-150/04)
 (2004/C 239/55)
 Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 23. april 2004 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Mülhens GmbH & Co. KG, Köln (Tyskland), ved Rechtsanwalt Th. Schulte-Beckhausen. Den anden part i sagen for appelkammeret var Minoronzoni S.r.l., Ponte San Pietro, Bergamo (Italien).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 18. februar 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 949/2001-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Minoronzoni S.r.l.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Figurmærket »TOSCA BLU« for varer i klasse 18 og 25 (bl.a. tasker, håndtasker; kufferter; herre-, dame- og børnebeklædning i almindelighed) — ansøgning nr. 1 008 291.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Sagsøgeren.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Det tyske ordmærke »TOSCA« for parfumerivarer (bl.a. »Parfume«, »Eau de Toilette« og »Eau de Parfum pour Femmes«).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Indsigelsen forkastes.
 Appelkammerets afgørelse:
 Sagsøgerens klage afslås.
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Indsigelsen, der er støttet på det velkendte varemærke »TOSCA«, er i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 begrundet.
 —
 De pågældende varemærker kan forveksles.
 —
 De pågældende varer ligner hinanden.
 —
 Der foreligger en risiko for forveksling i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.
 —
 Indsigelsen bør tages til følge i henhold til artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/36
 Sag anlagt den 20. november 2012 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-527/12)
 2013/C 26/68
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og F. Erlbacher, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 288 TEUF, artikel 108, stk. 2, TEUF, effektivitetsprincippet, artikel 14, stk. 3 i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (1) og artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens afgørelse 2011/471/EU af 14. december 2010 om Tysklands statsstøtte C 38/05 (ex NN 52/04) til Biria-gruppen (2), idet den ikke har vedtaget alle de nødvendige foranstaltninger for at muliggøre en omgående og effektiv gennemførelse af Kommissionens afgørelse ved tilbagesøgning af den tildelte støtte.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 288 TEUF, artikel 108, stk. 2, TEUF, effektivitetsprincippet, artikel 14, stk. 3 i forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 og artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens afgørelse 2011/471/EU af 14. december 2010 om Tysklands statsstøtte C 38/05 (ex NN 52/04) til Biria-gruppen, idet den ikke har vedtaget alle de nødvendige foranstaltninger for at muliggøre en omgående og effektiv gennemførelse af Kommissionens beslutning ved tilbagesøgning af den tildelte støtte.
 Kommissionen er af den opfattelse, at det af sagsøgte valgte middel til tilbagesøgningen, nemlig at gøre et civilretligt krav gældende og efterfølgende anlægge et fuldbyrdelsessøgsmål ved de tyske civile retter, ikke er egnet til at muliggøre en omgående og effektiv gennemførelse af Kommissionens afgørelse. Subsidiært gør Kommissionen gældende, at sagsøgte indtil datoen for sagens anlæg ikke har benyttet sig af sit foreløbige fuldbyrdelsesgrundlag i henhold til udeblivelsesdommen til gennemførelse af Kommissionens afgørelse.
 (1) EFT L 83, s. 1.
 (2) EUT 2011 L 195, s. 55.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/16
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. november 2013 — Ivan Jurašinović mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-576/12 P) (1)
 (Appel - aktindsigt i institutionernes dokumenter - forordning (EF) nr. 1049/2001 - undtagelser til retten til aktindsigt - artikel 4, stk. 1, litra a), første og tredje led - offentlig sikkerhed - internationale forbindelser)
 2014/C 45/29
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Ivan Jurašinović (ved avocate N. Amara-Lebret)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved K. Pellinghelli og B. Driessen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Anden Udvidede Afdeling) den 3. oktober 2012 i sag T-465/09, Jurašinović mod Rådet, hvorved Retten forkastede påstanden om annullation af Rådets afgørelse af 21. september 2009 om tildeling af aktindsigt i visse af de rapporter, der var udarbejdet af Den Europæiske Unions observatører i Kroatien vedrørende Knin-området fra den 1. til den 31. august 1995 — anmodning om aktindsigt i dokumenter i Rådets besiddelse — krænkelse af retten til en retfærdig rettergang — tilsidesættelse af artikel 4, stk. 1, og artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43) — observatørers rapporter sendt fra Den Europæiske Union til Kroatien — undtagelser til retten til aktindsigt — følsomme dokumenter — risiko for indgreb i beskyttelsen af internationale forbindelser — tidligere udbredelse af de pågældende dokumenter til en sagsøgt part i forbindelse med en straffesag ved Det Internationale Krigsforbrydertribunal vedrørende Det Tidligere Jugoslavien — indgreb i straffesagens behørige forløb
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Ivan Jurašinović betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 2.2.2013.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/38
 Appel iværksat den 24. november 2011 af Rügen Fisch AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 21. september 2011 i sag T-201/09 — Rügen Fisch AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), den anden part i sagen Schwaaner Fischwaren GmbH
 (Sag C-582/11 P)
 (2012/C 25/73)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Rügen Fisch AG (ved Rechtsanwälte O. Spuhler og M. Geitz)
 De andre parter i appelsagen:
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 —
 Schwaaner Fischwaren GmbH
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 21. september 2011 i sag T-201/09 ophæves, og afgørelse truffet den 20. marts 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 203/2007-4) annulleres.
 —
 Subsidiært ophæves ovennævnte dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret og sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort følgende gældende til støtte for sin appel:
 I den appellerede dom fastslog Retten fejlagtigt, at den absolutte registreringshindring i varemærkeforordningens (1) artikel 7, stk. 1, litra c), er til hinder for registreringen af ordet SCOMBER MIX som EF-varemærke som følge af det omtvistede varemærkes beskrivende karakter.
 Rettens vurdering udgør en tilsidesættelse af varemærkeforordningen artikel 7, stk. 1, litra c), sammenholdt med forordningens artikel 51, stk. 1, litra a). Ordmærket SCOMBER MIX er ikke beskrivende, eftersom der ud fra den relevante forbrugers synspunkt er tale om en fantasibetegnelse, der entydigt opfattes som et varemærke.
 De varer og tjenesteydelser, som er omfattet af den omhandlede varemærkeansøgning, er bestemt til gennemsnitsforbrugere. En gennemsnitlig forbruger er imidlertid ikke bekendt med det latinske sprog eller det zoologiske begreb »scomber«. Ordmærket SCOMBER MIX udviser den minimumsgrad af særpræg, som kræves for at blive registreret som et EF-varemærke i henhold til EU-retten.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Ávila (Spanien) den 11. februar 2014 — Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA mod Francisco Javier Rodríguez Barbero og María Ángeles Barbero Gutiérrez
 (Sag C-75/14)
 2014/C 135/28
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ávila
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA
 Sagsøgte: Francisco Javier Rodríguez Barbero og María Ángeles Barbero Gutiérrez
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når en national retsinstans tager stilling til, om der foreligger et urimeligt kontraktvilkår om morarenter på boliglån, skal den da, i overensstemmelse med Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, og med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet, fastslå, at det pågældende kontraktvilkår er ugyldigt og ikke bindende, eller skal den tilpasse vilkåret om renter og pålægge rekvirenten eller långiveren at foretage en fornyet beregning af renterne?
 2)
 Udgør den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 ikke blot en klar begrænsning af forbrugerbeskyttelsen, når retten herved underforstået pålægges en forpligtelse til at tilpasse et urimeligt vilkår om morarenter ved at foretage en genberegning af de fastsatte renter og opretholde gyldigheden af en urimelig bestemmelse i stedet for at erklære dette kontraktvilkår for ugyldigt og ikke bindende for forbrugeren?
 3)
 Er den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 i strid med Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, idet den er til hinder for anvendelsen af ækvivalens- og effektivitetsprincippet på forbrugerbeskyttelsesområdet og ikke giver mulighed for at anvende den sanktion, hvorved urimelige kontraktvilkår om morarenter, som er fastsat i aftaler om boliglån, der er indgået inden ikrafttrædelsen af lov nr. 1 af 14. maj 2013, erklæres for ugyldige og uden bindende virkning?
 (1) EFT L 95, s. 29.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/40
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 24. december 2008 — Peter Pammer mod Reederei Karl Schlüter GmbH & Co. KG
 (Sag C-585/08)
 (2009/C 44/68)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Revisionsappellant: Peter Pammer
 Revisionsindstævnt: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co. KG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør en »fragtskibsrejse« en pakkerejse som omhandlet i artikel 15, stk. 3, i Rådets forordning nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1)?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er det tilstrækkeligt til, at der er tale om en virksomhed, der er »rettet mod« [forbrugerens bopælsmedlemsstat] som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning nr. 44/2001, at der er adgang til en formidlers netsted på internettet?
 (1) EFT 2001 L 12, s. 1.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 21. januar 2013 — Global Trans Lodzhistik OOD mod Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 (Sag C-30/13)
 2013/C 108/33
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Global Trans Lodzhistik OOD
 Sagsøgt: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Følger det af artikel 243, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (1) af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, når bestemmelsen fortolkes sammenholdt med forordningens artikel 245 samt princippet om ret til forsvar og om retskraft, at den ikke er til hinder for en national ordning som den i artikel 220 og 211a i Zakon za mitnitsite (den bulgarske toldlov), hvorefter mere end én afgørelse fra en toldmyndighed, ved hvilken der fastsættes en yderligere toldskyld, som skal opkræves senere, kan anfægtes, selv hvis der i en situation som den i hovedsagen foreliggende ville kunne træffes en endelig afgørelse om fastsættelse af toldskylden som omhandlet i artikel 181a, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92?
 2)
 Skal artikel 243, stk. 2, i forordning nr. 2913/92 om klageadgang fortolkes således, at den ikke kræver, at en endelig afgørelse som omhandlet i artikel 181a, stk. 2, i forordning nr. 2454/93, først skal anfægtes administrativt, inden sagen kan føres for en domstol?
 3)
 Skal artikel 181a, stk. 2, i forordning nr. 2454/93 i en situation som den i hovedsagen foreliggende fortolkes således, at en afgørelse fra toldmyndigheden, i forbindelse med hvilken de rettigheder til at blive hørt og fremsætte indsigelser, som proceduren i henhold til denne bestemmelse indebærer, ikke blev overholdt, ikke er nogen endelig afgørelse som omhandlet i artikel 181a, stk. 2, men kun udgør en del af proceduren til fastsættelse af den endelige afgørelse? Skal denne bestemmelse i modsat fald i en situation som den i hovedsagen foreliggende fortolkes således, at den afgørelse, der er truffet med de nævnte procedurefejl, er underlagt en direkte domstolskontrol, og at domstolen skal træffe afgørelse i det til prøvelse heraf anlagte søgsmål?
 4)
 Skal forordningens artikel 181a, stk. 2, i en situation som den i hovedsagen foreliggende og henset til legalitetsprincippet fortolkes således, at en afgørelse fra toldmyndigheden, i forbindelse med hvilken de rettigheder til at blive hørt og fremsætte indsigelser, som proceduren i henhold til denne bestemmelse indebærer, ikke blev overholdt, er ugyldig som følge af en væsentlig procedurefejl, der skal sidestilles med en tilsidesættelse af et væsentligt formkrav, hvis manglende overholdelse medfører retsaktens ugyldighed, uanset tilsidesættelsens konsekvenser i den konkrete sag, således at Domstolen skal træffe afgørelse om et til prøvelse heraf anlagt søgsmål uden at have mulighed for at overveje at tilbagesende sagen til den administrative myndighed med henblik på en retmæssig afslutning af proceduren?
 (1) EFT L 302, s. 1.
 (2) EFT L 253, s. 1.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 17. februar 2005
 i de forenede C-453/02 og C-462/02 (angående anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof): Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber og Finanzamt Herne-West mod Savvas Akritidis (1)
 (Sjette momsdirektiv - afgiftsfritagelse for hasardspil - fastlæggelse af betingelser og begrænsninger for fritagelsen - opkrævning af afgift for spil, der afholdes andre steder end i offentlige kasinoer - overholdelse af princippet om afgiftsneutralitet - artikel 13, punkt B, litra f) - direkte virkning)
 (2005/C 93/02)
 Processprog: tysk
 I de forenede sager C-453/02 og C-462/02, angående anmodninger om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) ved afgørelser af 6. november 2002, indgået til Domstolen den 13. henholdsvis den 23. december 2002 i sagerne: Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber (sag C-453/02) og Finanzamt Herne-West mod Savvas Akritidis (sag C-462/02), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann og R. Schintgen (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 17. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 13, punkt B, litra f), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter – Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, hvorefter al drift af hasardspil og spilleautomater er fritaget for moms, når den foregår i godkendte offentlige kasinoer, mens andre erhvervsdrivendes udøvelse af en tilsvarende virksomhed ikke er omfattet af denne afgiftsfritagelse.
 2)
 Artikel 13, punkt B, litra f), i sjette direktiv 77/388 har direkte virkning, således at en person, der driver virksomhed med hasardspil og spilleautomater kan påberåbe sig denne bestemmelse for de nationale domstole med henblik på at tilsidesætte regler i national ret, der er uforenelige hermed.
 (1) EUT C 70 af 22.3.2003.


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/7
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling) (Tredje Afdeling)
 af 15. oktober 2002 af 15. oktober 2002
 i sag C-327/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles- i sag C-328/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Irland ( 1) skaber mod Irland (1)
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 98/20/EF«) 1999/28/EF«)
 (2002/C 305/09) (2002/C 305/10)
 (Processprog: engelsk) (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-327/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- I sag C-328/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: M. Huttunen) mod Irland (befuldmægtige- ber (befuldmægtiget: M. Huttunen) mod Irland (befuldmægtige-
 de: D. J. O’Hagan og C. O’Rourke), hvori der er nedlagt påstand de: D. J. O’Hagan og C. O’Rourke), hvori der er nedlagt påstand
 om, at det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i om, at det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til Rådets direktiv 98/20/EF af 30. marts 1998 om henhold til Kommissionens direktiv 1999/28/EF af 21. april
 ændring af direktiv 92/14/EØF om begrænsning af operationen 1999 om ændring af bilaget til Rådets direktiv 92/14/EØF om
 af flyvemaskiner, der henhører under bind 1, del II, kapitel 2, i begrænsning af operationen af flyvemaskiner, der henhører
 bilag 16 til konventionen angående international civil luftfart, under bind 1, del II, kapitel 2, i bilag 16 til konventionen
 anden udgave (1988) (EFT L 107, s. 4), idet det ikke har angående international civil luftfart, anden udgave (1988) (EFT
 vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er L 118, s. 53), idet det ikke har vedtaget de love og administrati-
 nødvendige for at efterkomme direktivet, og i hvert fald ikke ve bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme
 har underrettet Kommissionen om disses vedtagelse, har direktivet, og i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen
 Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsforman- om disses vedtagelse, har Domstolen (Tredje Afdeling), sam-
 den, J.-P. Puissochet (refererende dommer), og dommerne mensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet (refererende
 F. Macken og J. N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: J. Mischo; dommer), og dommerne F. Macken og J. N. Cunha Rodrigues;
 justitssekretær: R. Grass, den 15. oktober 2002 afsagt dom, generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den
 hvis konklusion lyder således: 15. oktober 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets 1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissio-
 direktiv 98/20/EF af 30. marts 1998 om ændring af direktiv nens direktiv 1999/28/EF af 21. april 1999 om ændring af
 92/14/EØF om begrænsning af operationen af flyvemaskiner, bilaget til Rådets direktiv 92/14/EØF om begrænsning af
 der henhører under bind 1, del II, kapitel 2, i bilag 16 til operationen af flyvemaskiner, der henhører under bind 1, del II,
 konventionen angående international civil luftfart, anden udga- kapitel 2, i bilag 16 til konventionen angående international
 ve (1988), idet det ikke inden for


text:
den fastsatte frist har vedtaget civil luftfart, anden udgave (1988), idet det ikke inden for
 de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 at efterkomme direktivet. bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2) Irland betaler sagens omkostninger. 2) Irland betaler sagens omkostninger.
 ( 1) EFT C 317 af 10.11.2001. (1 ) EFT C 317 af 10.11.2001.


text:
4 . 5 . 96 | DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 133/23
 Sag anlagt den 16. januar 1996 af Sveriges Betodlares Sagsøgerne understreger, at deres annullationssøgsmål er en
 Centralforening og Sven Ake Henrikson mod Kommissio processuel sikkerhedsforanstaltning. Sagsøgerne forfølger
 nen for De Europæiske Fællesskaber samme mål som i sag T-197/95 , og argumentationen er den
 ( Sag T-5/96 ) samme i de to sager.
 ( 96/C 133 /53 )
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Sag anlagt den 26. januar 1996 af Benjamin Laurence Lay
 den 16 . januar 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 Europæiske Fællesskaber af Sveriges Betodlares Centralfo for De Europæiske Fællesskaber
 rening og Sven Ake Henrikson ved Dr. Otfried Lieber ( Sag T- 1 0/96 )
 knecht, Dr . Michael Schütte og Dr. Wolfgang Kirchhoff og 96/C 133 /54
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Bonn &
 Schmitt, Avenue Guillaume 62 .
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26 . januar 1996 anlagt sag mod Rådet for Den
 — Den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 skrivelse dateret 17. oktober 1995/VI/040143 ( D(95 ) Fællesskaber af Benjamin Laurence Lay ved Alan Maclean
 VI/ 1242/95 ), annulleres, for så vidt som det herved og Joanne Keddie, Dawson & Co, 2 New Square, Lincoln's
 afvises også for Sveriges vedkommende for produktions Inn, London WC2A 3RZ, England .
 året 1994/95 at fastsætte den specifikke landbrugsom
 regningskurs for minimumspriserne for sukkerroer for Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 perioden 1 , januar 1 995 ( dvs. datoen for tiltrædelsen ) til
 30 . juni 1995 ( udgangen af sukkerproduktionsåret
 1994/95 ).
 — Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat
 ning i overensstemmelse med en rapport udarbejdet af
 D. R. Gasson, som er fremlagt som bilag til stævnin
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin gen .
 ger .
 — Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sagens
 omkostninger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgerne — de svenske sukkerroeavleres forening og Sven
 Åke Henrikson, en svensk sukkerroeavler — ønsker at opnå Sagsøgeren har anlagt sag i anledning af den skade, han har
 fastsættelse af den specifikke landbrugsomregningskurs, lidt som følge af, at han som SLOM III-mælkeproducent — i
 hvilket blev afvist ved forordning ( EF ) nr . 1734/95 . Afvis modsætning til SLOM I-og Il-producenterne — ikke har
 ningen blev bekræftet og gentaget ved den anfægtede fået erstatning for den manglende tildeling af kvoter forud
 beslutning. for indførelsen af SLOM-kvoterne .
 Den 16 . oktober 1 995 anlagde sagsøgerne annullations Med henblik på at opfylde Domstolens dom i sag C-81 /91 ,
 søgsmål ( sag T-197/95 ) til prøvelse af den nævnte forord Twijnstra, udstedte Rådet den 19 . juli 1993 forordning
 ning, idet de gjorde gældende, at det i forordningen ( EØF ) nr . 2055/93 , på grundlag


text:
af hvilken sagsøgeren fik
 udtrykkeligt afvises at fastsætte en specifik landbrugsom tildelt en SLOM III-kvote i december 1993 . Tildelingen
 regningskurs for svenske kroner, hvorfor forordningen i så havde imidlertid ikke tilbagevirkende kraft, og den kvote ,
 henseende indeholder en beslutning, der kan gøres til han modtog, giver ham på ingen måde erstatning for de
 genstand for et annullationssøgsmål . Da det ikke helt kunne vanskeligheder, han har haft i perioden 1985-1993 , fordi
 udelukkes , at den manglende fastsættelse af en særlig han ikke fik tildelt nogen kvote, hvorfor han var nødsaget til
 omregningskurs for Sveriges vedkommende i forordning at leje kvoter .
 ( EF ) nr. 1734/95 ville skulle betragtes som en » undladelse af
 at træffe afgørelse « fra Kommissionens side, hvorpå Ifølge sagsøgeren står det forhold, at SLOM III-producenter
 bestemmelserne i traktatens artikel 175 ville finde aven ikke får erstatning for, at de ikke fik tildelt en kvote, som
 delse, opfordrede sagsøgeren Sveriges Betodlares Centralfo kunne give dem mulighed for at genoptage mælkeproduk
 rening den 4 , oktober 1995 udtrykkeligt Kommissionen til tionen efter ikke-markedsføringsperiodens ophør, ikke i
 at fastsætte en landbrugsomregningskurs for Sveriges ved rimeligt forhold til formålet med ikke-markedsføringsord
 kommende for sukkerproduktionsåret 1994/95 . Opfor ningen . Efter at mælkeproduktionen har været standset i
 dringen førte til den anfægtede beslutning. den krævede begrænsede periode, bør denne begrænsede


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/32
 Sag anlagt den 25. februar 2005 af UCB SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-111/05)
 (2005/C 115/57)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af UCB SA, Bruxelles, ved avocats Jacques Bourgeois, Jean-François Bellis og Martin Favart.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 9. december 2004 i sagen COMP/E-2/37.533 — Cholinchlorid, vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF,
 —
 Subsidiært annullation af den bøde, der er blevet pålagt UCB ved den nævnte beslutning, eller en væsentlig nedsættelse af denne,
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den anfægtede beslutning i den foreliggende sag er den samme som den, der er genstand for sag T-101/05, BASF mod Kommissionen (1). Ved denne beslutning har Kommissionen konstateret, at de seks virksomheder, der er adressater for den nævnte beslutning, har overtrådt EF-traktatens artikel 81, stk. 1, idet de har deltaget i en række aftaler og samordnet praksis med henblik på prisfastsættelse, opdeling af markedet og fællesaktioner mod konkurrenterne (kontrol med forarbejdningsvirksomhederne) i cholinchlorid-branchen inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Denne konkurrencestridige adfærd har angiveligt vist sig på to forskellige, men snævert forbundne niveauer, nemlig på verdensplan og på europæisk plan.
 Til støtte for sine påstande, har sagsøgeren gjort gældende:
 —
 Det er med urette, at den anfægtede beslutning kvalificerer overtrædelsen som én enkelt, fortsat overtrædelse, når der reelt kun kan være tale om to adskilte overtrædelser: dels en aftale på verdensplan fra oktober 1992 til april 1994, dels en aftale inden for Fællesskabet fra marts 1994 til september 1998. Kommissionens antagelse har ifølge sagsøgeren til følge, hvis ikke til formål, at undgå anvendelsen af reglerne om forældelse
 —
 Det er — set i lyset af Kommissionens retningslinier vedrørende bødenedsættelse og bødefritagelse med urette, at Kommissionen har pålagt virksomheden en bøde med henvisning både til aftalen på verdensplan, selvom denne overtrædelse allerede var forældet, og til aftalen inden for Fællesskabet. Såfremt Kommissionen juridisk korrekt havde sondret mellem disse to situationer, ville Kommissionen ifølge sagsøgeren nødvendigvis være nået frem til, at der ikke skulle pålægges en bøde i den foreliggende sag
 —
 Subsidiært har sagsøgeren anført, den overtrædelse, selskabet er blevet foreholdt, ville have været forældet såfremt sagsøgeren ikke frivilligt havde afgivet oplysninger i 1999.
 (1) Endnu ikke trykt i EUT.


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d’État (Frankrig) den 4. juni 2014 — LFB Biomédicaments og Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) mod Ministre du travail, de l’emploi et de la santé og Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
 (Sag C-271/14)
 2014/C 282/28
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: LFB Biomédicaments og Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)
 Sagsøgte: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé og Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’Etat
 Præjudicielt spørgsmål
 De af selskabet LFB Biomédicaments og association ADAAT Alpha 1 — France anlagte sager udsættes, indtil Den Europæiske Unions Domstol har truffet afgørelse om følgende spørgsmål: »Kræver bestemmelserne i artikel 6, nr. 5), i Rådets direktiv 89/105/EØF af 21. december 1988 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for lægemidler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse under de nationale sygesikringsordninger (1), at en beslutning om at slette et lægemiddel fra listen over lægemidler, som dispenseres til patienter indlagt på sundhedsinstitutioner, og som kan dækkes af de lovpligtige sygesikringsordninger i tillæg til de hospitalsydelser, der er omfattet af faste takster for ophold og behandling for så vidt angår diagnoserelaterede grupper, skal begrundes?
 (1) EFT L 40, s. 8.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/44
 Sag anlagt den 27. januar 2010 — BASF Specialty Chemicals og BASF Lampertheim mod Kommissionen
 (Sag T-25/10)
 2010/C 100/68
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: BASF Specialty Chemicals Holding GmbH (Basel, Schweiz) og BASF Lampertheim GmbH (Lampertheim, Tyskland) (ved Rechtsanwälte F. Montag og T. Wilson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1, litra q), og artikel 1, stk. 2, litra q), i beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 (sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer) annulleres, for så vidt som den angår BASF Specialty Chemicals Holding GmbH, og artikel 1, stk. 1, litra r), og artikel 1, stk. 2, litra r), annulleres, for så vidt som de angår BASF Lampertheim GmbH og artikel 2, nr. 15) og 36) annulleres, for så vidt som de angår sagsøgerne.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der i beslutningens artikel 2, nr. 15) og 36), er pålagt sagsøgerne, til en passende størrelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning K(2009) 8682 endelig af 11. november 2009 i sag COMP/38589 — Varmestabilisatorer. Den anfægtede beslutning har pålagt sagsøgerne og andre virksomheder bøder for overtrædelse af artikel 81 EF og fra 1. januar 1994 af artikel 53 EØS. Sagsøgerne har efter Kommissionens opfattelse deltaget i flere karteller og/eller samordnede praksis på området for tinstabilisatorer og for ESBO/estere inden for EØS, som har bestået i fastsættelse af priser, opdeling af markeder ved tildeling af salgskvoter, opdeling og tildeling af kunder, udveksling af følsomme forretningsoplysninger, nærmere bestemt vedrørende kunder, produktion og salg.
 Sagsøgerne gør til støtte for deres søgsmål tre anbringender gældende.
 For de første påberåber de sig en tilsidesættelse af artikel 25 i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), da sagsøgtes beføjelse til at pålægge sagsøgerne bøder er forældet. I modsætning til Kommissionens opfattelse finder sagsøgerne, at bestemmelsen om afbrydelse af forældelsesfristen i artikel 25, stk. 6, i forordning nr. 1/2003 ikke finder anvendelse i forhold til sagsøgerne.
 For det andet gør sagsøgerne gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 101, stk. 1, TEUF, sammenholdt med artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, da BASF Specialty Chemicals Holding GmbH’s overtrædelse ikke kan tilregnes denne, og at man følgelig ikke har kunnet pålægge selskabet en bøde. Sagsøgerne anfører ligeledes i denne sammenhæng, at Kommissionen således ved fastsættelsen den bøde, der er pålagt BASF Lampertheim GmbH, har tilsidesat artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, da den ved beregningen af bødens maksimum, som ikke kan overstige 10 % af den samlede omsætning, for de perioder, hvor BASF Specialty Chemicals GmbH ikke pådrog sig ansvar, alene burde have taget BASF Lampertheim GmbH’s omsætning i betragtning.
 Endelig påberåber sagsøgerne sig for det tredje en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2 og 3, i forordning nr. 1/2003, sammenholdt med retningslinjerne for beregning af bøder (2), da Kommissionen ikke har nedsat deres bøder tilstrækkeligt. Sagsøgerne anfører, at Kommissionen burde have taget stærkere hensyn til den urimeligt lange sagsbehandlingstid og sagsøgernes samarbejde inden for rammerne af samarbejdsmeddelelsen (3). Sagsøgerne