text:
offentligheden, henhører ikke under anvendelsesområdet for artikel 14 i direktiv 2000/60 og navnlig ikke artiklens stk. 1.
 4)
 Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003, og navnlig direktivets artikel 1, stk. 5, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en lov såsom lov nr. 3481/2006, der blev vedtaget af det græske parlament den 2. august 2006, hvormed et projekt om delvis omledning af vand fra en flod såsom det i hovedsagen omhandlede blev godkendt på grundlag af en undersøgelse af de miljømæssige virkninger af projektet, som tjente som grundlag for en administrativ afgørelse, der blev vedtaget efter en procedure i overensstemmelse med de forpligtelser om oplysning og deltagelse af offentligheden, der er fastsat i dette direktiv, og dette selv om denne afgørelse blev annulleret ad rettens vej, såfremt den pågældende lov udgør en særlig lov, således at direktivets målsætninger kan nås gennem lovgivningsproceduren. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om disse to betingelser er blevet overholdt.
 5)
 Et projekt om delvis omledning af vand fra en flod såsom det i hovedsagen omhandlede kan ikke anses for en plan eller et program, der henhører under anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet.
 6)
 De områder, der indgik i den nationale liste over lokaliteter af fællesskabsbetydning, som blev fremsendt til Europa-Kommissionen i henhold til artikel 4, stk. 1, andet afsnit, i Rådets direktiv 92/43/EF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, var omfattet af beskyttelsen i dette direktiv før offentliggørelsen af Kommissionens beslutning 2006/613/EF af 19. juli 2006, hvormed listen over beskyttede lokaliteter af fællesskabsbetydning i det mediterrane biogeografiske område i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF blev vedtaget. Særligt skulle medlemsstaten efter meddelelsen af beslutningen til denne medlemsstat træffe de bevaringsforanstaltninger, der er fastsat i direktivets artikel 6, stk. 2-4.
 7)
 Direktiv 92/43 og navnlig direktivets artikel 6, stk. 3 og 4, skal fortolkes således, at det er til hinder for, at et vandomledningsprojekt, som ikke er direkte forbundet med eller nødvendigt for bevarelsen af et særligt beskyttelsesområde, men som kan påvirke en sådan lokalitet væsentligt, kan tillades, når der mangler oplysninger og troværdige og opdaterede data vedrørende fuglelivet i dette område.
 8)
 Direktiv 92/43 og navnlig direktivets artikel 6, stk. 4, skal fortolkes således, at begrundelser, der dels er knyttet til kunstvanding, dels til drikkevandsforsyning, for iværksættelse af et vandomledningsprojekt kan udgøre bydende nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser, der kan begrunde gennemførelsen af et projekt, som skader integriteten af de omhandlede lokaliteter. Når et sådant projekt skader integriteten af en lokalitet af fællesskabsbetydning med en prioriteret naturtype og/eller en prioriteret art, kan gennemførelsen af projektet principielt begrundes af hensyn knyttet til drikkevandsforsyning. Under visse omstændigheder vil gennemførelsen kunne begrundes med de væsentlige fordelagtige virkninger, som kunstvanding kan have for miljøet. Derimod kan kunstvanding principielt


text:
ikke begrundes i hensynet til menneskers sundhed og den offentlige sikkerhed, som kan begrunde gennemførelsen af et projekt såsom det i hovedsagen omhandlede.
 9)
 Ved fastlæggelsen af, hvad der udgør passende kompensationsforanstaltninger, skal der i medfør af direktiv 92/43 og navnlig af direktivets artikel 6, stk. 4, første afsnit, første punktum, tages hensyn til omfanget af vandomledningen og størrelsen af de arbejder, som projektet medfører.
 10)
 I henhold til direktiv 92/43 og navnlig direktivets artikel 6, stk. 4, første afsnit, fortolket i lyset af målsætningen om en bæredygtig udvikling, således som den er knæsat i artikel 6 EF, kan der gives tilladelse til, at et naturligt flod-økosystem forvandles til et menneskeskabt flod-og-sø-økosystem inden for et område, der er en del af Natura 2000-nettet, såfremt betingelserne i denne bestemmelse i direktivet er opfyldt.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/19
 Sag anlagt den 13. september 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-424/07)
 (2007/C 283/35)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Braun og A. Nijenhuis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland ved de nye bestemmelser §§ 3, nr. 12b og 9a TKG, der ved lov om ændring af de telekommunikationsretlige forskrifter af 18. maj 2007 blev indsat i den tyske Telekommunikationsgesetz, har tilsidesat artikel 6, 7, og 15, stk. 3, artikel 16 og artikel 8, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (1), artikel 8, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (2) samt artikel 17, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (3).
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den i 2002 indførte fællesskabsretlige lovramme for elektroniske kommunikationsnet angiver de nationale tilsynsmyndigheders mål og opregner de foranstaltninger, som myndighederne kan iværksætte for at nå disse mål. Ved at indeholde skønsbeføjelser gør denne lovramme det muligt for de nationale tilsynsmyndigheder efter en omhyggelig undersøgelse af markedet at gå frem på en sådan måde, at der tages nøje hensyn til hver enkelt sags særlige kendetegn. Efter de fællesskabsretlige bestemmelser skal de nationale tilsynsmyndigheder afgrænse de relevante markeder tilpasset de nationale forhold i overensstemmelse med konkurrencerettens principper og under nøje hensyntagen til Kommissionens henstilling og retningslinjer. Det er således de nationale tilsynsmyndigheder, der afgrænser de relevante markeder, og ikke den nationale lovgiver eller et andet nationalt organ. Med henblik på at sikre uafhængighed for de nationale tilsynsmyndigheder, der skal udøve deres beføjelser upartisk og transparent, er dette et centralt strukturelt element i proceduren for afgrænsning af markedet, der ikke er underlagt lovgivers skønsbeføjelse. De nationale tilsynsmyndigheder gennemførte endvidere om nødvendigt markedsanalyser og besluttede om og i bekræftende fald hvilke afhjælpningsforanstaltninger, der skulle pålægges. Afgrænsningen af markedet og markedsanalysen er forbundet med en høringsprocedure.
 I modsætning til fællesskabsretlige markedsafgrænsnings- og markedsanalyseprocedurer afgrænser den tyske lovgiver »de nye markeder« og fastlægger på forhånd de betingelser, hvorunder tilsynsmyndighederne undtagelsesvist er berettiget til at regulere nye markeder, i stedet for at overlade denne bedømmelse til tilsynsmyndighederne. Den tyske lovgiver pålægger endvidere tilsynsmyndighederne et bestemt mål for reguleringen, som skal have særlig opmærksomhed. Disse bestemmelser i den tyske Telekommunikationsgesetz tilsidesatte bestemmelserne i direktiverne 2002/19/EF, 2002/21/EF og 2002/22/EF, idet de omgik de i disse bestemmelser fastsatte regler om markedsregulering og ulovligt begrænsede tilsynsmyndighedernes skøn.
 De omhandlede tyske regler gør det nemlig umuligt for de nationale tilsynsmyndigheder at afgrænse alle markeder i overensstemmelse med konkurrencerettens principper og, ved den ved lov foreskrevne faste udelukkelse af visse markeder fra reguleringen, at træffe konkrete og individuelle afgørelser. Tilsynsmyndighederne skal alene gennemføre de hørings- og


text:
samarbejdsprocedurer, der er fastsat i Fællesskabets lovrammer, og underrette markedsaktørerne, de europæiske tilsynsmyndigheder og Kommissionen om resultatet af deres undersøgelse af et »nyt marked«, hvis de samtidigt er nået til den konklusion, at de supplerende betingelser er opfyldt, og at de derfor anser en regulering for påkrævet. De omhandlede regler i den tyske Telekommunikationsgesetz kan derfor føre til, at et marked bliver afgrænset og analyseret, og de tyske tilsynsmyndigheder træffer afgørelse om ikke at regulere markedet, uden at de foreskrevne hørings- og samarbejdsprocedurer er fulgt.
 Efter Kommissionens opfattelse består der således en fare for, at den liberalisering af markederne for elektronisk kommunikation og åbning for konkurrence på disse markeder, der er opnået ved Fællesskabets lovrammer, i vid udstrækning vil blive påvirket af disse tyske regler. Der er en fare for, at visse markeder, som f.eks. markederne for bredbånd, der er baseret på de tidligere monopolvirksomheders fastnet, og som er særligt vigtige for den teknologiske udvikling, atter bliver monopoliserede, altså en tilbagedrejning i forhold til det, der hidtil også takket være Fællesskabets lovrammer er opnået.
 (1) EFT L 108, s. 33.
 (2) EFT L 108, s. 7.
 (3) EFT L 108, s. 51.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/39
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 6. oktober 2009 — MABB mod Kommissionen
 (Sag T-24/06) (1)
 (Statsstøtte - jordbaseret digitalfjernsyn - tilskud fra de tyske myndigheder til fjernsynsstationer, der benytter det jordbaserede digitalfjernsynsnet (DVB-T) i regionen Berlin-Brandenburg - beslutning om støttens uforenelighed med fællesmarkedet og krav om dens tilbagebetaling - annullationssøgsmål - sagsøgeren ikke individuelt berørt - afvisning)
 2009/C 282/73
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) (Berlin, Tyskland) (først ved avocat M. Schütte og solicitor B. Immenkamp, dernæst ved avocat M. Schütte)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet og K. Gross, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Deutscher Kabelverband eV (Berlin, Tyskland) (ved avocats K. Struckmann, C. Arhold og N. Wimmer)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2006/513/EF af 9. november 2005 om statsstøtte ydet af Forbundsrepublikken Tyskland i forbindelse med introduktion til det jordbaserede digitalfjernsynsnet (DVB-T) i regionen Berlin-Brandenburg (EUT 2006 L 200, s. 14)
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 86 af 8.4.2006.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/33
 Sag anlagt den 14. marts 2014 — Front Polisario mod Rådet
 (Sag T-180/14)
 2014/C 184/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Front populaire pour la libération de la saguia-el-hamra et du rio de oro (Front Polisario) (Laâyoune) (ved advokat G. Devers)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens/Sagsøgernes påstande
 —
 Annullationssøgsmålet antages til realitetsbehandling.
 —
 Rådets afgørelse annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har påberåbt sig tolv anbringender til støtte for søgsmålet til prøvelse af Rådets afgørelse 2013/785/EU af 16. december 2013 om indgåelse på Den Europæiske Unions vegne af protokollen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko om fastsættelse af de fiskerimuligheder og den finansielle modydelse, der er omhandlet i fiskeripartnerskabsaftalen mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko (1).
 Sagsøgeren finder, at den i sin egenskab af repræsentant for det sahariske folk er umiddelbart og individuelt berørt af denne retsakt.
 1.
 Første anbringende vedrører tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet den anfægtede afgørelse ikke gør det muligt at forstå, hvordan Rådet i sin beslutningsproces har integreret den omstændighed, at Vestsahara er et ikke-selvstyrende område, der er besat af Kongeriget Marokko.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af høringsprincippet, idet Rådet har vedtaget den anfægtede retsakt uden at høre sagsøgeren, selv om folkeretten tilsiger, at udnyttelsen af et ikke-selvstyrende folks naturressourcer skal ske i samråd med dets repræsentanter. Sagsøgeren har gjort gældende at være den eneste repræsentant for det sahariske folk.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af sammenhængsprincippet, for så vidt som den anfægtede afgørelse tillader ikrafttrædelsen af en international aftale, som finder anvendelse på Vestsaharas område, selv om ingen medlemsstater har anerkendt Kongeriget Marokkos suverænitet over Vestsahara. Den anfægtede afgørelse styrker Kongeriget Marokkos kontrol over det sahariske område, hvilket er i strid med den hjælp, som Kommissionen yder til de sahariske flygtninge. Den anfægtede afgørelse er desuden ikke i overensstemmelse med Den Europæiske Unions sædvanlige reaktion på tilsidesættelser af forpligtelser, der følger af folkerettens tvingende regler, og er i strid med formålene med den fælles fiskeripolitik.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af formålet om bæredygtig udvikling.
 5.
 Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som den anfægtede afgørelse er i strid med den forventning, der er opstået hos sagsøgeren efter EU-institutionernes gentagne udtalelser om foreneligheden med folkeretten af aftaler indgået med Kongeriget Marokko.
 6.
 Sjette anbringende vedrører tilsidesættelse af associeringsaftalen indgået mellem Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko, idet den anfægtede afgørelse er i strid med nævnte associeringsaftales artikel 2, for så vidt som den tilsidesætter retten til selvbestemmelse.
 7.
 Syvende anbringende vedrører tilsidesættelse af De Forenede Nationers havretskonvention, for så vidt som den anfægtede afgørelse tillader ikrafttrædelsen af en protokol, hvorved Den Europæiske Union og Kongeriget Marokko fastsætter kvoter for fiskeri i farvande, som ikke henhører under deres suverænitet, og tillader EU-fartøjer at udnytte fiskeressourcer, der alene henhører under det sahariske folks suverænitet.
 8.
 Ottende anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til selvbestemmelse, idet den anfægtede afgørelse styrker Kongeriget Marokkos kontrol


text:
over Vestsahara.
 9.
 Niende anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om permanent suverænitet over naturressourcer og artikel 73 i FN-pagten, idet sagsøgeren ikke er blevet hørt, selv om den anfægtede afgørelse tillader udnyttelse af naturressourcer, der alene henhører under det sahariske folks suverænitet.
 10.
 Tiende anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om traktaters relative virkning, idet den anfægtede afgørelse medfører, at der opstår internationale forpligtelser for sagsøgeren, uden at denne har givet samtykke hertil.
 11.
 Ellevte anbringende vedrører tilsidesættelse af den humanitære folkeret, for så vidt som den anfægtede afgørelse giver finansiel støtte til Kongeriget Marokkos politik om kolonisering af Vestsahara.
 12.
 Tolvte anbringende vedrører retten til internationalt ansvar, idet den anfægtede afgørelse påfører Den Europæiske Union internationalt ansvar.
 (1) EUT L 349, s. 1.


text:
C 274/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.11.2002
 Herudover har sagsøgeren gjort gældende, at lovovertrædelsen Sag anlagt den 4. september 2002 af Deutsche Post AG
 ikke mærkbart påvirkede handelen mellem medlemsstater. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Mange af bankrunderne havde intet grænseoverskridende
 element. Andre runder kunne i hvert fald ikke mærkbart
 påvirke samhandelen. Selv hvis overtrædelsen mærkbart påvir- (Sag T-266/02)
 kede handelen mellem medlemsstater, forelå betingelserne for
 at gøre sagsøgeren ansvarlig under alle omstændigheder ikke.
 I henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 var det
 (2002/C 274/57)
 derfor udelukket at pålægge sagsøgeren en bøde.
 Yderligere foretog Kommissionen to alvorlige regnefejl ved (Processprog: tysk)
 udregningen af bøden. Endvidere fejlvurderede Kommissionen
 overtrædelsens alvorlighed og de foreliggende formildende
 omstændigheder. Sagsøgerens omfattende samarbejdsvilje blev
 heller ikke taget i betragtning. Endelig tilsidesatte beslutningen
 forbuddet mod straf med tilbagevirkende kraft, jf. den europæi-
 ske menneskerettighedskonventions artikel 7, eftersom bøden Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 4. september 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 blev udregnet på basis af principper for bødeudregningen, som
 De Europæiske Fællesskaber af Deutsche Post AG, Bonn
 efter to ændringer af Kommissionens praksis herfor først var
 indført efter, at overtrædelsen var bragt til ophør. (Tyskland), ved Rechtsanwälte J. Sedemund og Th. Lübbig.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 19. juni 2002 vedrørende
 Sag anlagt den 3. september 2002 af Jan Pflugradt mod statsstøtte nr. 61/99 (ex NN 153/96) annulleres.
 Den Europæiske Centralbank
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag T-265/02)
 (2002/C 274/56)
 (Processprog: tysk) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Den anfægtede beslutning vedrører en manglende dækning af
 den 3. september 2002 anlagt sag mod Den Europæiske omkostninger på området for pakkeposttjenester til erhvervs-
 Centralbank af Jan Pflugradt, Frankfurt am Main (Tyskland), kunder, idet den kompensation, staten har ydet herfor, ifølge
 ved Reschtanwalt N. Pflüger. beslutningen udgør en krydssubsidiering, der er ulovlig i
 henhold til statstøttereglerne. Kommissionen har i beslutnin-
 gen fastslået, at den statsstøtte på 572 mio. EUR, som Tyskland
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 har ydet sagsøgeren, er uforenelig med fællesmarkedet. Kom-
 missionen har fastslået, at for så vidt som den kompensation,
 — Advarslen i henhold til skrivelse af 28. februar 2002
 staten har ydet for nettomeromkostninger i forbindelse med
 annulleres.
 en rabatpolitik, medfører en nedsættelse af de omkostninger,
 der normalt er forbundet med udførelsen af konkurrenceudsat-
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 te dør-til-dør-pakketjenester, udgør dette en fordel i henhold
 til artikel 87, stk. 1, EF.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet denne beslutning og gjort gældende,
 Søgsmålet har samme oprindelse som sag T-83/02 (Pflugradt at den samme påstand om manglende dækning af omkostnin-
 mod Den Europæiske Centralbank) ( 1), og søgsmålsgrundene gerne allerede har været genstand for Kommissionens beslut-
 og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er ning af 20. marts 2000 (1) i henhold til artikel 82 EF, og at
 gjort gældende i den pågældende sag. Kommissionen i de to beslutninger er


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/26
 Sag anlagt den 17. januar 2013 — AbbVie m.fl. mod EMA
 (Sag T-29/13)
 2013/C 79/46
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: AbbVie, Inc. (Wilmington, De Forenede Stater) og AbbVie Ltd (Maidenhead, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne P. Bogaert og G. Berrisch, samt solicitor B. Kelly)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse EMA/685471/2012 af 5. november 2012, hvorved der gives aktindsigt i dokumenter fra sagsakten om markedsføringstilladelse for et lægemiddel, annulleres.
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Nærværende søgsmål vedrører en påstand om annullation i medfør af artikel 263, stk. 4, TEUF af Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse EMA/685471/2012 af 5. november 2012, hvorved der gives aktindsigt i dokumenter fra sagsakten om markedsføringstilladelse for et lægemiddel i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1)
 For det første tilsidesætter afgørelsen artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 og sagsøgernes grundlæggende ret til beskyttelse af fortrolige kommercielle oplysninger.
 2)
 For det andet tilsidesætter afgørelsen begrundelsespligten med hensyn til anvendelsen af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001.
 3)
 For det tredje tilsidesætter afgørelsen princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
 4)
 For det fjerde tilsidesætter afgørelsen direktiv 2001/29/EF (1) om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet, grundlæggende rettigheder til beskyttelse af ejendomsret, herunder ophavsret, proportionalitetsprincippet og princippet om god forvaltningsskik, for så vidt som der er givet aktindsigt ved udlevering af kopier af dokumenterne.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet.


text:
23.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/12
 Rettens kendelse af 18. december 2012 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-205/11) (1)
 (Annullationssøgsmål - statsstøtte - søgsmålsfrist - for sent anlagt søgsmål - afvisning)
 2013/C 55/21
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal, T. Maxian Rusche og M. Adam, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/527/EU af 26. januar 2011 om Tysklands statsstøtte C 7/10 (ex CP 250/09 og NN 5/10). Fremskrivning af skattemæssige underskud (»Sanierungsklausel«) (EUT L 235, s. 26)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 186 af 25.6.2011.


text:
30.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/35
 Sag anlagt den 6. februar 2015 — Laboratorios Ern mod KHIM — Dermogen Farma (ETERN JUVENTUS)
 (Sag T-60/15)
 (2015/C 107/46)
 Stævningen affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokat T. González Martínez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Dermogen Farma, SA (Madrid, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Dermogen Farma, SA
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »ETERN JUVENTUS« — registreringsansøgning nr. 10 862 548
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. november 2014 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2414/2013-1)
 Påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. november 2014 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2414/2013-1) annulleres for så vidt angår den delvise godtagelse af følgende tjenesteydelser: klasse 35 »detail- og engrossalg samt salg via globale computernetværk af tandplejemidler; handelsrepræsentation og eneforhandling af tandplejemidler«.
 —
 Varemærkeansøgning nr. 10 862 548»ETERN JUVENTUS« afslås i klasse35 for »detail- og engrossalg samt salg via globale computernetværk af tandplejemidler; handelsrepræsentation og eneforhandling af tandplejemidler«.
 —
 Harmoniseringskontoret og — i påkommende tilfælde — Dermogen Farma, SA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 144/64 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 Slettelse af sag T-75/01 (1) Slettelse af sag T-185/01 (1)
 (2002/C 144/125) (2002/C 144/126)
 Processprog: fransk Processprog: fransk
 Ved kendelse af 21. januar 2002 har formanden for Fjerde
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans Ved kendelse af 28. januar 2002 har formanden for Første
 besluttet, at sag T-75/01, Systems-Europe SA mod Kommissio- Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 nen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret. besluttet, at sag T-185/01, Dominique Ramaekers mod Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 (1) EFT C 161 af 2.6.2001.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.


text:
26.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/8
 Sag anlagt den 25. januar 2011 — Air France — KLM mod Kommissionen
 (Sag T-62/11)
 2011/C 95/13
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Air France — KLM (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Wachsmann og S. Thibault-Liger)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens afgørelse K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010 om en procedure i henhold til artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, artikel 53 i EØS-aftalen og artikel 8 i aftalen mellem Det Schweiziske Forbund og Det Europæiske Fællesskab om lufttransporten sag COMP/39.258 — luftfragt, og begrundelsen for konklusionen annulleres i det hele i henhold til artikel 263 TEUF for så vidt afgørelsen vedrører Air France — KLM.
 —
 Subsidiært annulleres artikel 5, litra b) og d), i afgørelse K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010, der pålægger Air France — KLM to bøder, og begrundelsen for konklusionen, eller disse bøder nedsættes til et passende beløb i henhold til artikel 261 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren fremført tolv anbringender.
 1)
 Det første anbringende støttes på, at sagsøgeren urigtigt er blevet pålagt ansvaret for selskabet Air France og KLM’s adfærd i strid med begrundelsespligten, med reglerne om, at moderselskaber pålægges ansvaret for deres datterselskabers adfærd og om virksomhedssuccession indenfor koncerner samt principperne om personligt ansvar og om individuelle straffe.
 2)
 Ifølge det andet anbringende foreligger der en tilsidesættelse af retten til en uafhængig og upartisk domstol på grund af den anfægtede afgørelse, der er vedtaget af en myndighed, der på samme tid har beføjelser til at efterforske og pålægge straf, hvilket er i strid med artikel 47, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
 3)
 Ifølge det tredje anbringende foreligger der en tilsidesættelse af Kommissionens samarbejdsmeddelelse, der er vedtaget i 2002 (1), og af ligebehandlingsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning som følge af anvendelsen af denne meddelelse til fordel for Lufthansa/Swiss, der ikke opfylder betingelserne i samarbejdsmeddelelsen.
 4)
 Ifølge det fjerde anbringende foreligger der en tilsidesættelse af begrundelsespligten på grund af en modsigelse mellem konklusionen og begrundelsen i den anfægtede afgørelse for så vidt angår definitionen af den overtrædelse, der er gjort gældende overfor sagsøgeren.
 5)
 Ifølge det femte anbringende foreligger der en begrundelsesmangel og en tilsidesættelse af principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling på grund af afkaldet på at retsforfølge elleve flyselskaber.
 6)
 Ifølge det sjette anbringende foreligger der en tilsidesættelse af principperne om, at strafskærpelse ikke kan have tilbagevirkende kraft og om berettigede forventninger som følge af anvendelsen af Kommissionens retningslinjer fra 2006 om beregning af bøder (2) på beregningen af de bøder, der er pålagt sagsøgeren, på trods af, at disse retningslinjer blev vedtaget efter indledningen af undersøgelsen. Denne anvendelse af retningslinjerne fra 2006 med tilbagevirkende kraft har ført til en væsentlig forhøjelse af bødeniveauet, der


text:
ikke med rimelighed kunne forudses på tidspunktet for de faktiske omstændigheder.
 7)
 Ifølge det syvende anbringende foreligger der en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til at blive hørt og af princippet om ligebehandling ved beregningen af de bøder, der er pålagt sagsøgeren, da der ikke har fundet nogen kontradiktorisk forhandling sted vedrørende de afgørende forhold ved bødeberegningen.
 8)
 Ifølge det ottende anbringende foreligger der fejl ved beregningen af de bøder, der er pålagt sagsøgeren, da disse bøder er blevet beregnet på baggrund af forkerte salgsværdier, der i) kun omfatter de omhandlede tillægsgebyrer og ikke taksterne og ii) ikke omfatter de beløb, der svarer til 50 % af selskabet Air France og KLM’s inbound-indkomst i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde.
 9)
 Det niende anbringende vedrører en fejlagtige vurdering af grovheden af den af selskabet Air France og KLM udviste adfærd, idet der er anlagt åbenbart fejlagtige skøn og sket en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, dels ved at der ikke er taget hensyn til den mindre grove karakter af overtrædelsen vedrørende tillægsgebyrerne, parternes samlede beskedne markedsandel, selskabet Air France og KLM’s beskedne fortjenstmargen og selskabet Air France og KLM’s forværrede finansielle situation på grund af den økonomiske krise i luftfragtsektoren, dels ved at lade kontakterne vedrørende praksis udenfor Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde være omfattet af overtrædelsen omfang.
 10)
 Ifølge det tiende anbringende foreligger der en tilsidesættelse af princippet om straffes forholdsmæssighed og der er anlagt et åbenbart fejlagtigt skøn ved anvendelsen af et tillægsbeløb på 16 % for de bøder, der er pålagt sagsøgeren, og en manglende begrundelse vedrørende den takst på 16 %, som er anvendt i den forbindelse.
 11)
 Ifølge det ellevte anbringende er der foretaget en forkert beregning af varigheden af den overtrædelse, der er gjort gældende over selskabet Air France, hvilket har ført til en uberettiget forhøjelse af den bøde, der er pålagt sagsøgeren som følge af denne overtrædelse.
 12)
 Det tolvte anbringende vedrører den omstændighed, at nedsættelsen på 15 % af de bøder, der er pålagt sagsøgeren i henhold til reguleringsordninger om luftfragt mellem medlemsstaterne og tredjelande, er åbenlyst utilstrækkelig.
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EUT 2002, C 45, s. 3).
 (2) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EUT 2006, C 219, s. 2).


text:
C 166/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 30.5.98
 Slettelse af sag C-251/96 (1) Slettelse af sag C-305/95 (1)
 (98/C 166/20) (98/C 166/24)
 Ved kendelse af 29. oktober 1997 har prñsidenten for De Ved kendelse af 29. januar 1998 har formanden for Sjette
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 C-251/96, straffesag mod Giuseppe Cordella (anmodning besluttet, at sag C-305/95 (anmodning om prñjudiciel
 om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura circondariale di afgùrelse fra Cour du travail de Mons), UniversiteÂ catho-
 Rovigo), skal slettes af registret. lique de Louvain mod Francine Plapied og Danielle Gallez,
 skal slettes af registret.
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.
 (1) EFT C 299 af 11.11.1995.
 Slettelse af sag C-224/96 (1)
 Slettelse af sag C-325/97 (1)
 (98/C 166/21)
 (98/C 166/25)
 Ved kendelse af 13. november 1997 har prñsidenten for Ved kendelse af 11. februar 1998 har prñsidenten for De
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-224/96, Promotion LeÂopold SA mod Europa-Parlamen- C-325/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 tet, skal slettes af registret. mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af regis-
 tret.
 (1) EFT C 269 af 14.9.1996.
 (1) EFT C 331 af 1.11.1997.
 Slettelse af sag C-91/97 (1)
 (98/C 166/22) Slettelse af sag C-238/97 (1)
 (98/C 166/26)
 Ved kendelse af 27. januar 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-91/ Ved kendelse af 18. februar 1998 har prñsidenten for De
 97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Bundessozial- Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 gericht), Arif Altiney mod Bundesanstalt für Arbeit, skal C-238/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 slettes af registret. mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997. (1) EFT C 252 af 16.8.1997.
 Slettelse af sag C-146/96 (1)
 Slettelse af sag C-142/97 (1)
 (98/C 166/27)
 (98/C 166/23)
 Ved kendelse af 3. marts 1998 har formanden for Sjette
 Ved kendelse af 27. januar 1998 har prñsidenten for De Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers domstol beslut-
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag tet, at sag C-146/96, Kommissionen for De Europñiske
 C-142/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber Fñllesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal
 mod Den Italienske Republik, skal slettes af registret. slettes af registret.
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997. (1) EFT C 197 af 6.7.1996.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/44
 Sag anlagt den 7. december 2007 — YKK m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-448/07)
 (2008/C 51/83)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: YKK Corp. (Tokyo, Japan), YKK Holding Europe BV (Sneek, Nederlandene), YKK Stocko Fasteners GmbH (Wuppertal, Tyskland) (ved lawyers H. Kaneko og C. Vennemann)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af den anfægtede beslutning for så vidt som den vedrører hver af sagsøgerne.
 —
 Som følge heraf ophæves bøderne pålagt hver af sagsøgerne.
 —
 Subsidiært, annullation af den anfægtede beslutnings artikel 2, for så vidt som den vedrører hver af sagsøgerne, eller i det mindste ophævelse eller nedsættelse af bøderne pålagt hver af sagsøgerne.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 4257 endelig udg. af 19. september 2007 i sag COMP/E-1/39.168 — PO/ Kortevarer i metal og plast: lynlåse, hvorved Kommissionen konstaterede, at sagsøgerne sammen med andre virksomheder havde tilsidesat artikel 81 EF ved at:
 —
 aftale koordinerede prisforhøjelser og udveksle fortrolige oplysninger om priser og indførelse af prisforhøjelser indenfor »Basel, Wuppertal og Amsterdamsamarbejdet«.
 —
 fastsætte og kontrollere priser og fordele kunder i et bilateralt samarbejde med Prym Fashion.
 —
 udveksle oplysninger om og drøfte priser og aftale en metode til fastsættelse af minimumspriser i en trilateral aftale med Coats og Prym.
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at det udgør en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet at pålægge dem en multiplikator på 1,25 med henblik på afskrækkelse.
 Hvad angår »Basel, Wuppertal og Amsterdamsamarbejdet« har sagsøgerne påstået, at Kommissionen med hensyn til YKK Stocko Fasteners har foretaget en urigtig anvendelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1), der bestemmer, at en bøde pålagt en virksomhed ikke kan overstige 10 % af den samlede omsætning i det foregående regnskabsår. Endvidere er forhøjelsen på 1,25 med henblik på afskrækkelse ifølge sagsøgerne ikke berettiget for perioden forud for YKK Holding Europes overtagelse af YKK Stocko Fasteners.
 Vedrørende den bilaterale aftale mellem Prym Fashion og sagsøgerne YKK Stocko Fasteners og YKK Corp, har sagsøgerne anført, at Kommissionen ukorrekt antog, at der var tale om et verdensomspændende samarbejde.
 Hvad angår det trilaterale samarbejde mellem Coats, Prym og sagsøger YKK Holding Europe finder sagsøgerne, at
 —
 Kommissionen ikke på tilstrækkelig måde har godtgjort, at drøftelserne om harmonisering af priser på de fem møder om lynlåse i 1998 og 1999 udgør en aftale eller en samordnet praksis i strid med artikel 81 EF.
 —
 hvis drøftelserne på de fem møder om lynlåse i 1998 og 1999 skulle udgøre en tilsidesættelse af artikel 81 EF, skulle sagsøgerne være tildelt en nedsættelse af bøderne for deres samarbejde med Kommissionen i henhold til Kommissionens samarbejdsmeddelelse.
 —
 disse drøftelser er ikke tilstrækkeligt alvorlige til at blive betragtet som en »meget alvorlig« tilsidesættelse.
 —
 den af Kommissionen pålagte bøde er uforholdsmæssig i forhold til enhver mulig tilsidesættelse.
 —
 Kommissionen undlod at tage stilling til en sådan tilsidesættelses indvirkning på EF-markedet.
 (1)


text:
16.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 68/9
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- Sag anlagt den 31. januar 2002 af Kommissionen for De
 ninger. Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (Sag C-28/02)
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det (2002/C 68/18)
 rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at
 overholde de gennemførelsesfrister, der er fastsat i direktiver.
 For så vidt angår ovennævnte direktiv udløb denne frist den
 18. januar 2001, uden at Den Italienske Republik havde
 udstedt de bestemmelser, der var nødvendige for at efterkom-
 me direktivet.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 31. januar 2002 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 Valero Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld-
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar
 Guerrero, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret,
 Kirchberg.
 Sag anlagt den 31. januar 2002 af Kongeriget Spanien mod
 Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-26/02) Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (2002/C 68/17)
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 1999/94/EF af 13. december 1999 om adgang til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den forbrugeroplysninger om brændstoføkonomi og CO2-
 31. januar 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske emissioner i forbindelse med markedsføring af nye per-
 Union af Kongeriget Spanien ved Rosario Silva de Lapuerta, sonbiler (1), idet det ikke har sat de love og administrative
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme
 direktivet, eller i givet fald ikke har givet Kommissionen
 underretning herom.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Note 2 i rubrikken om ansjoser i »område IX, X, CECAF — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 34.1.1« (EF-farvande) i bilag I D til Rådets forordning (EF) ninger.
 nr. 2555/2001 (1) af 18. december 2001 om fastsættelse
 for 2002 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingel-
 ser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande
 gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre
 farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger, annul-
 leres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 sagens omkostninger.
 I henhold til artikel 12 i direktiv 1999/94/EF skulle Kongeriget
 Spanien senest den 18. januar 2001 træffe de nødvendige
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter foranstaltninger for at efterkomme direktivet og underrette
 Kommissionen herom.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag C-22/01 (2) anførte.
 (1) EFT L 12 af 18.1.2000, s. 16.
 ( 1) EFT L 347 af 31.12.2001, s. 1.
 (2) EFT C 79 af 10.3.2001, s. 18.


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/49
 Sag anlagt den 23. april 2015 — ZZ og ZZ mod Parlamentet
 (Sag F-62/15)
 (2015/C 213/79)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ og ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelserne om nedsættelse af den justeringskoefficient, der finder anvendelse på pensionen til sagsøgerne, som er bosat i Danmark, således som dette fremgår af deres pensionsopgørelser for juni 2014, og påstand om erstatning af det ikke-økonomiske tab, der angiveligt er lidt som følge af de divergerende og modstridende oplysninger med henblik på at begrunde de anfægtede afgørelser.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af de afgørelser, der er indeholdt i pensionsopgørelsen for juni 2014, hvorved den justeringskoefficient, der finder anvendelse på sagsøgernes pension, er nedsat fra den 1. januar 2014.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger og at betale et beløb, der fastsættes efter ret og billighed, i erstatning for det forvoldte ikke-økonomiske tab.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/44
 Sag anlagt den 23. december 2008 — DVB Project mod KHIM — Eurotel (DVB)
 (Sag T-578/08)
 (2009/C 55/78)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: DVB Project (Le Grand Saconnex, Schweiz) (ved lawyer W. Pors)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Eurotel SpA (Milano, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. oktober 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1387/2007-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Varemærket »DVB« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 38
 Indehaver af EF-varemærket: DVB Project
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Eurotel SpA
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen om ugyldighed
 Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen og annullation af den anfægtede beslutning
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret urigtigt fastslog, at et monopol på det registrerede EF-varemærke, der er genstand for en ugyldighedsbegæring, alvorligt ville hæmme erhvervsdrivendes virksomhed på området for telekommunikation; tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, og artikel 51, stk. 2, i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret undlod at undersøge velbegrundetheden af sagsøgerens anbringende om særpræg opnået ved brug.


text:
12.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. september 2011 — Budějovický Budvar, národní podnik mod Anheuser-Busch, Inc. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-482/09) (1)
 (Varemærker - direktiv 89/104/EØF - artikel 9, stk. 1 - begrebet »at tåle« - rettighedsfortabelse på grund af passivitet - begyndelsestidspunkt for fristen for rettighedsfortabelse - betingelser, der skal være opfyldt, for at fristen for rettighedsfortabelse begynder at løbe - artikel 4, stk. 1, litra a) - registrering af to identiske varemærker, som betegner varer af samme art - varemærkets funktioner - redelig sideløbende brug)
 2011/C 331/04
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Budějovický Budvar, národní podnik
 Sagsøgt: Anheuser-Busch, Inc.
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — fortolkning af artikel 4, stk. 1, litra a) og artikel 9, stk. 1, i direktiv 89/104/EØF, Rådets første direktiv af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1) — rettighedsfortabelse på grund af passivitet — begrebet »at tåle« — fællesskabsretligt begreb — muligheden for at anvende national ret på området, herunder reglerne vedrørende redelig, sideløbende brug af to identiske mærker
 Konklusion
 1)
 »Passivitet« som omhandlet i artikel 9, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker er et EU-retligt begreb, og indehaveren af et ældre varemærke kan ikke hævdes at have tålt en tredjemands lange og veletablerede, redelige brug af et yngre varemærke, der er identisk med varemærkeindehaverens, som varemærkeindehaveren længe har kendt til, når han har været ude af stand til at forhindre denne brug.
 2)
 En registrering af det ældre varemærke i den berørte medlemsstat er ikke en nødvendig betingelse for, at fristen for rettighedsfortabelse på grund af passivitet som omhandlet i artikel 9, stk. 1, i direktiv 89/104 begynder at løbe. De nødvendige betingelser for, at fristen for rettighedsfortabelse begynder at løbe, og som det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, er for det første registrering af det yngre varemærke i det berørte medlemsstat, for det andet, at anmeldelsen af dette varemærke er sket i god tro, for det tredje, at indehaveren af det yngre varemærke har anvendt mærket i den medlemsstat, det er registreret i, og for det fjerde, at indehaveren af det ældre varemærke har haft kendskab til registreringen af det yngre varemærke og til anvendelsen af dette mærke efter dets registrering.
 3)
 Artikel 4, stk. 1, litra a), i direktiv 89/104 skal fortolkes således, at indehaveren af et ældre varemærke ikke kan få et identisk yngre varemærke, som betegner varer af samme art, annulleret i en situation, hvor der har været tale om en længerevarende, redelig og sideløbende brug af to varemærker, når denne brug under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke gør eller kan gøre indgreb i varemærkets væsentligste funktion, som er


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/47
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 26. juni 2013 Buschak mod Kommissionen
 (Sag F-56/12) (1)
 (Personalesag - midlertidigt ansat - arbejdsløshedsunderstøttelse - pensionsbidrag - for sent indgivet klage)
 2013/C 252/81
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Willy Buschak (Dresden, Tyskland) (ved advokat T. Menssen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke efter udløbet af sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat at betale pensionsbidrag i den periode, hvor han var arbejdsløs, til en national pensionsordning eller til Den Europæiske Unions pensionsordning og påstand om, at sagsøgeren enten optages i sidstnævnte pensionsordning, eller at hans pensionsrettigheder overføres til en national pensionsordning
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Willy Buschak bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 243 af 11.8.2012, s. 34.


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/32
 Sag anlagt den 30. november 2016 — Access Info Europe mod Kommissionen
 (Sag T-852/16)
 (2017/C 053/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Access Info Europe (Madrid, Spanien) (ved advokaterne O. Brouwer, E. Raedts og J. Wolfhagen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse C(2016) 6030 af 19. september 2016 om afslag på aktindsigt i de af sagsøgeren ansøgte dokumenter i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder eventuelle intervenerende parters omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Det første anbringende vedrører det forhold, at Kommissionen ikke har anvendt artikel 4, stk. 1, litra a), tredje led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 korrekt, da den har truffet afgørelse om, at aktindsigt i de ønskede dokumenter vil være til alvorlig skade for beskyttelsen af internationale forbindelser.
 2.
 Med det andet anbringende anføres det, at Kommissionen ikke har anvendt artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning (EF) nr. 1049/2001 korrekt, da den har truffet afgørelse om, at aktindsigt i de ønskede dokumenter vil være til skade for beskyttelsen af de retslige procedurer, der var indledt i sagerne T-192/16, T-193/16 og T-257/16, og at aktindsigt i de nævnte dokumenter vil være til skade for Kommissionens interesse i at søge juridisk rådgivning og modtage åben, objektiv og omfattende rådgivning. Det anføres ligeledes, at Kommissionen ikke har anerkendt, at aktindsigt i de ønskede dokumenter er af en mere tungtvejende offentlig interesse, og at de derfor bør udleveres.
 3.
 Med det tredje anbringende anføres det, at Kommissionen ikke har anvendt artikel 4, stk. 3, første og andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1049/2001 korrekt, da den har truffet afgørelse om, at aktindsigt i de ønskede dokumenter vil være til alvorlig skade for beslutningsprocessen, og/eller idet den har undladt at anerkende, at der forelå en mere tungtvejende offentlig interesse, navnlig fordi den pågældende beslutningsproces er afsluttet.
 4.
 Med det fjerde anbringende anføres det subsidiært, at Kommissionen ikke har anvendt artikel 4, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1049/2001 korrekt, da den ikke har givet i det mindste delvis aktindsigt i de ønskede dokumenter, som den har tilbageholdt i deres helhed.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
C 317/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 Ifølge sagsøgeren udførte det administrerende selskab sine tildelte sagsøgeren kontrakten vedrørende parti nr. 5 om
 ydelser i forbindelse med ladningen utilfredsstillende, og det transport af 6 500 tons skummetmælkspulver fra Irland til
 polske politi pålagde sagsøgeren bøder efter at have konstateret Rusland.
 tilfælde af overvægt. Endvidere rejste det administrerende
 selskab krav om forudbetaling af ekstraomkostningerne i Department of Agriculture, Food and Rural Development
 forbindelse med ladningen. (D.A.F.) overgav imidlertid sagsøgeren varerne med betydelig
 forsinkelse, hvilket tvang selskabet til at betale rederen omkost-
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at ningerne som følge af, at det af selskabet fragtede skib lå stille.
 Kommissionen er ansvarlig såvel inden som uden for kontrakt-
 forhold. Til støtte for sine påstande om erstatning af det lidte tab gør
 sagsøgeren gældende, at Kommissionen ifalder ansvar inden
 Sagsøgeren fremfører herved de samme argumenter som i sag for, subsidiært uden for kontraktforhold. Til støtte herfor
 T-215/01 og gør gældende, at ekstraomkostningerne i den fremfører sagsøgeren tilsvarende anbringender og argumenter
 foreliggende sag blev forvoldt af den handlemåde, som blev som i sag T-215/01.
 fulgt af interventionsorganets lager, der krævede forudbetaling
 af et pristillæg for frigivelse og ladning af varerne, og som
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1815/1999 af 18.8.1999 om
 udførte transaktionerne i forbindelse hermed utilfredsstillende, levering af skummetmælkspulver til Rusland (EFT L 220, s. 13).
 hvorved sagsøgeren pådrog sig bøder.
 Slettelse af sag T-42/00 (1)
 Sag anlagt den 24. september 2001 af Calberson G.E. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (2001/C 317/71)
 (Sag T-221/01) (Processprog: tysk)
 (2001/C 317/70) Ved kendelse af 5. juni 2001 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (Processprog: fransk) besluttet, at sag T-42/00, City-Broker Deutschland GmbH mod
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der og Design), skal slettes af registeret.
 den 24. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af selskabet Calberson G.E., Paris,
 ved avocat Thierry Gallois. (1) EFT C 135 af 13.5.2000.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø-
 relse svarende til fakturabeløbene på 114 4316 BRU
 Slettelse af sag T-359/00 (1)
 (25 761,11 USD) og 413 1828 BRU (23 115,49 EUR).
 — Det fastslås, at der skal betales legale renter af godtgørel- (2001/C 317/72)
 sen fra den ottende dag efter udstedelsen af de ubetalte
 fakturaer (Processprog: spansk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost- Ved kendelse af 21. juni 2001 har formanden for Fjerde
 ninger. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-359/00, Organización de Productores
 Asociados de Grandes Atuneros Congeladores (OPAGAC) y
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Empresarios Asociados mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Sagsøgeren har forklaret, at Kommissionen ved beslutning af
 23. september 1999 i henhold til forordning nr. 1815/1999 (1) (1) EFT C 45 af 10.2.2001.


text:
22.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/38
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. november 2007 — Charlott mod KHIM — Charlo (Charlott France Entre Luxe et Tradition)
 (Sag T-169/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket Charlott France Entre Luxe et Tradition - ældre nationalt figurmærke Charlot - reel brug af det ældre varemærke - artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2007/C 315/72)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Charlott SARL (Chaponost, Frankrig) (ved avocats L. Conrad, T. Parisot og L. Tremeaud)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA og Charlott SARL
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. april 2006 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 223/2005-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA og Charlott SARL.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Charlott SARL betaler sagens omkostninger med undtagelse af de omkostninger, der er afholdt af intervenienten.
 3)
 Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
Nr . C 180/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 6 . 96
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling ) ( Sjette Afdeling)
 af 28 . marts 1996 af 25 . april 1996
 i sag C-3 18/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles i sag C-274/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (*) skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg ( 1 )
 (Traktatbrud — offentlige bygge- og anlægskontrakter — (Traktatbrud — manglende gennemførelse afRådets direk
 manglende offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse) tiv 86/609/EØF — beskyttelse af dyr, der anvendes til
 { 961C 180/23 ) forsøg og andre videnskabelige formål)
 ( 96/C 180/24 )
 (Processprog: tysk) (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-274/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ( befuldmægtiget: Xavier Lewis ) mod Storhertug
 I sag C-3 1 8/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles dømmet Luxembourg, angående en påstand om, at det
 skaber ved Hendrik van Lier og oprindeligt Angela Barden fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat
 hewer, derefter Claudia Schmidt, som befuldmægtigede, sine forpligtelser efter artikel 25 i Rådets direktiv 84/
 mod Forbundsrepublikken Tyskland ved Ernst Roder og 609/EØF af 24 . november 1986 om indbyrdes tilnærmelse
 Gereon Thiele, som befuldmægtigede, angående en påstand af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser
 om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv videnskabelige formål, og efter EØF-traktatens artikel 5 og
 71 /305/EØF af 26 . juli 1971 om samordning af fremgangs 189 ved ikke at have truffet alle de nødvendige foranstalt
 måderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og ninger til at efterkomme direktivet inden for de fastsatte
 anlægskontrakter ( EFT 1971 II, s . 613 ), som ændret ved frister, har Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af
 Rådets direktiv 89/440/EØF af 18 . juli 1989 ( EFT L 210, afdelingsformanden, C. N. Kakouris, og dommerne G.
 s . 1 ), da Wasser- und Schiffahrtsamt Emden har indgået en Hirsch ( refererende dommer ), F. A. Schockweiler, P. J. G.
 offentlig bygge- og anlægskontrakt om uddybning af den Kapteyn og J. L. Murray; generaladvokat: F. G. Jacobs;
 nedre Ems fra Papenburg til Oldersum ved udbud efter justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Hol
 forhandling uden forudgående offentliggørelse af en stein, den 25 . april 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 udbudsbekendtgørelse i De Europæiske Fællesskabers således :
 Tidende, har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og dommerne J. C. 1 ) Sagen afvises.
 Moitinho de Almeida, P. Jann ( refererende dommer ),
 L. Sevôn og M. Wathelet; generaladvokat: M. B. Elmer; 2 ) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens om
 justitssekretær : R. Grass , den 28 . marts 1996 afsagt dom, kostninger.
 hvis konklusion lyder således :
 0 ) EFT nr. C 168 af 19 . 6 . 1993 .
 1 ) Forbundsrepublikken


text:
Tyskland har tilsidesat sine for
 pligtelser i henhold til Rådets direktiv 71 /305/EØF af
 26. juli 1971 om samordning affremgangsmåderne med
 hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskon DOMSTOLENS DOM
 trakter, som ændret ved Rådets direktiv 89/440/EØF af
 1 8, juli 1 989, da Wasser- und Schiffahrtsamt Emden har ( Femte Afdeling )
 indgået en offentlig bygge- og anlægskontrakt om af 25 . april 1996
 uddybning af den nedre Ems fra Papenburg til Older
 sum ved udbud efter forhandling uden forudgående i sag C-87/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse i De Eu skaber mod Kongeriget Belgien ( 1 )
 ropæiske Fællesskabers Tidende . (Offentlige kontrakter — transportsektoren — direktiv
 90/53 l/EØF)
 ( 96/C 180/25 )
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost
 ninger. (Processprog: fransk)
 (') EFT nr . C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-87/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ( befuldmægtiget: Hendrik van Lier ) mod Kongeriget


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/14
 Domstolens kendelse af 29. november 2007 — Eurostrategies SPRL mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-122/07 P) (1)
 (Appel - kendelse om slettelse - ophævelse - omkostninger)
 (2008/C 64/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Eurostrategies SPRL (ved R. Lang og solicitor S. Crosby)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Costa de Oliveira og M.I. Hadjiyiannis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af formanden for Fjerde Afdeling ved Retten i Første Instans den 1. december 2006 i sag T-203/06, Eurostrategies mod Kommissionen, hvorved Retten slettede sagen fra Rettens register og pålagde appellanten at betale sagens omkostninger.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Eurostrategies SPRL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/24
 Rettens dom af 6. marts 2012 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-230/10) (1)
 (EUGFL - Garantisektionen - udgifter, som er udelukket fra finansiering - frugt og grøntsager - forpligtelse til dokumentation for udgifter - betingelser for anerkendelse af producentorganisationer)
 2012/C 118/40
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogados del Estado M. Muñoz Pérez og A. Rubio González, derefter ved A. Rubio González)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Jimeno Fernández, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse 2010/152/EU af 11. marts 2010 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), »Garantisektionen«, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 63, s. 7), for så vidt som den udelukker visse udgifter afholdt af Kongeriget Spanien i frugt- og grøntsagssektoren
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010.


text:
14.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Varna (Bulgarien) den 13. juni 2017 — »Varna Holideis« EOOD mod Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
 (Sag C-364/17)
 (2017/C 269/18)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Varna
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger:»Varna Holideis« EOOD
 Sagsøgt: Direktor na Direktsia »Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika« Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Skal artikel 90, stk. 1, og artikel 185, stk. 1, i direktiv 2006/112 (1) fortolkes således, at de kræver en regulering af det foretagne momsfradrag for en leverance også i et tilfælde som i hovedsagen, hvor den retshandel, for hvilken momsfradraget blev foretaget, er blevet erklæret ugyldig ved en endelig dom, eller skal det, henset til definitionen i artikel 14, stk. 1, i direktiv 2006/112, i et sådant tilfælde lægges til grund, at der ikke foreligger en leverance, og at afgiftskravet fra begyndelsen af ikke er opstået?
 2.
 Skal artikel 185, stk. 1 og 2, i direktiv 2006/112 fortolkes således, at der i mangel af en national bestemmelse om regulering af et foretaget momsfradrag i tilfælde af, at en retshandel erklæres ugyldig ved dom, kan ske regulering ved direkte anvendelse af direktivets artikel 90, stk. 1?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT 2006, L 347, s. 1).


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/20
 Sag anlagt den 26. august 2006 — Budějovický Budvar mod KHIM — Anheuser-Busch (BUD)
 (Sag T-225/06)
 (2006/C 261/39)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Budějovický Budvar, národni podnik (České Budějovice, Den Tjekkiske Republik) (ved: avocat F. Fajgenbaum)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Anden part i sagen for appelkammeret: Anheuser-Busch, Incorporated
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse truffet den 14. juni 2006 af Harmoniseringskontorets Andet Appelkammer annulleres.
 —
 Ansøgningen om registrering af ordmærket »BUD« (nr. 1 603 539) for varer i klasse 32 og 33 afslås.
 —
 Rettens afgørelse videregives til Harmoniseringskontoret.
 —
 Anheuser-Busch tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Anheuser-Busch, Incorporated
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BUD« for varer i klasse 32 og 33 — ansøgningsnr. 1 603 539
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Budějovický Budvar
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den beskyttede oprindelsesbetegnelse »BUD« for øl
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 62, stk. 1, i forordning nr. 40/94 (1) og artikel 20 i gennemførelsesforordning nr. 2868/95 (2), for så vidt som appelkammeret ikke har kompetence til at træffe afgørelse vedrørende gyldigheden af den oprindelsesbetegnelse, som sagsøgeren har påberåbt sig til støtte for sin indsigelse. Endvidere gøres det gældende, at tegnet »BUD« er en oprindelsesbetegnelse, som er beskyttet i både Frankrig og Østrig. Sagsøgeren har desuden anført, at artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 40/94 ikke er blevet anvendt korrekt, da oprindelsesbetegnelsen »BUD« ifølge sagsøgeren er et tegn, der anvendes i erhvervsmæssigt.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT 1995 L 303, s. 1).


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/28
 Sag anlagt den 10. juni 2011 — Buzzi Unicem mod Kommissionen
 (Sag T-297/11)
 2011/C 226/56
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Buzzi Unicem SpA (Casale Monferrato, Italien) (ved advokaterne C. Osti og A. Prastaro)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres i sin helhed under henvisning til afgørelsens manglende eller utilstrækkelige begrundelse og en heraf følgende tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar og af princippet om god forvaltningsskik.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres i sin helhed under henvisning til, at Kommissionen har overskredet sine beføjelser, og at der er sket magtfordrejning med en heraf følgende omvendt bevisbyrde.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres helt eller delvist under henvisning til, at Kommissionen har overskredet de beføjelser, som den er tillagt i medfør af artikel 18, og under henvisning til, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, princippet om god forvaltningsskik og kontradiktionsprincippet i strid med Kommissionens Best Practices.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender
 1)
 Første anbringende om en manglende eller utilstrækkelig begrundelse, om en tilsidesættelse af retten til forsvar og om en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter den begrundelsespligt, som påhviler Kommissionen, og tilsidesætter sagsøgerens ret til forsvar for så vidt som den ikke eller ikke i tilstrækkelig grad indeholder oplysninger om undersøgelsens genstand eller formål.
 2)
 Andet anbringende om, at Kommissionen har overskredet sine beføjelser, om at der er sket magtfordrejning, og om at bevisbyrden er blevet vendt
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har overskredet sine beføjelser og gjort sig skyldig i magtfordrejning for så vidt som anmodningen om oplysninger skal tjene til at bekræfte oplysninger, som den allerede råder over, og ikke har til formål at danne en komplet database vedrørende markedet, medmindre der foreligger holdepunkter herfor. Der er således også tale om en tilsidesættelse af princippet om uskyldsformodning, og bevisbyrden er utvivlsomt blevet vendt.
 3)
 Tredje anbringende om, at Kommissionen har overskredet sine beføjelser i henhold til artikel 18 i forordning nr. 1/2003
 —
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionens begæringer overskrider de beføjelser, som følger af artikel 18, hvorefter Kommissionen kun kan anmode virksomheden om de oplysninger, som er nødvendige med hensyn til de faktiske omstændigheder, som virksomheden kan have kendskab til, og anmode virksomheden om at fremsende den dokumenter desangående, som den måtte være i besiddelse af.
 4)
 Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, og om Kommissionens overskridelse af sine beføjelser i henhold til artikel 18
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse overskrider de grænser for nødvendighed, som er fastsat i artikel 18, og tilsidesætter proportionalitetsprincippet for så vidt som den anmoder om oplysninger, som ikke er nødvendige, for så vidt som den ikke blandt flere egnede foranstaltninger har valgt den foranstaltning, som er mindst til ulempe for virksomheden og for så vidt som begæringerne er forbundet med for store omkostninger for sagsøgeren.
 5)
 Femte anbringende om en tilsidesættelse af


text:
Kommissionens Best practices og af princippet om god forvaltningsskik
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine Best Practices for så vidt som den først har anmodet sagsøgeren om at fremkomme med bemærkninger til udkastet til den anfægtede afgørelse, men derefter slet ikke har taget hensyn til disse bemærkninger, og for så vidt som den anfægtede afgørelse i væsentlig grad afviger fra udkastet. Sagsøgeren gør desuden gældende, at de konstante ændringer af spørgsmålene udgør et klart bevis for den manglende omhu, som har kendetegnet Kommissionens handlinger, hvilket er i strid med princippet om god forvaltningsskik.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 15. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-387/05) (1)
 (Traktatbrud - toldfritagelse for indførsel af materiel til både civilt og militært brug)
 2010/C 51/05
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Wilms, L. Visaggio og C. Cattabriga, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato G. De Bellis)
 Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Danmark (ved J. Bering Liisberg, som befuldmægtiget), Den Hellenske Republik (ved E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou og K. Boskovits, som befuldmægtigede), Den Portugisiske Republik (ved C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes og J. Gomes, som befuldmægtigede), og Republikken Finland (ved A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 26 EF og forskellige bestemmelser i toldlovgivningen (artikel 20 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), artikel 2, 9, 10 og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1) og af de tilsvarende bestemmelser i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 (EFT L 130, s. 1) — toldfritagelse for indførsel af materiel til både civilt og militært brug — afvisning af at beregne de beløb, der burde have været opkrævet og stillet til rådighed for Fællesskabets egne indtægter
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhvilede den i henhold til dels artikel 26 EF, artikel 20 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, og følgelig den fælles toldtarif, dels artikel 2, 9, 10 og artikel 17, stk. 1, i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, og de samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, idet den har toldfritaget indførsel af materiel til brug for både civile og militære formål i perioden fra den 1. januar 1999 til den 31. december 2002, og idet den har afvist at beregne, fastslå og stille de som følge af denne fritagelse unddragne egne indtægter til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber samt de skyldige morarenter som følge af, at de egne indtægter ikke har været stillet til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber inden for fristerne.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Danmark, Den Hellenske Republik, Den Portugisiske Republik og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 22 af 28.1.2006.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/12
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 30. april 2009 — Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt. mod Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Bíróság — Republikken Ungarn)
 (Sag C-132/08) (1)
 (Frie varebevægelser - radio- og teleterminaludstyr - gensidig anerkendelse af overensstemmelse - ikke anerkendelse af en overensstemmelseserklæring, som er udstedt af producenten, der er etableret i en anden medlemsstat)
 2009/C 153/23
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lidl Magyarország Kereskedelmi Bt.
 Sagsøgt: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsa
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Fővárosi Bíróság — fortolkning af artikel 30 EF, artikel 8 i Europa-parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse (EFT L 91, s. 10), samt artikel 2, litra e) og f), artikel 6, stk. 1, og artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed (EFT 2002 L 11, s. 4) — national lovgivning, der pålægger importøren af radioudstyr, som benytter frekvenser, hvis anvendelse ikke er harmoniseret i hele Fællesskabet, og som er EF-mærket, at levere en overensstemmelseserklæring i henhold til nationale retsforskrifter, selv om det pågældende udstyr er ledsaget af en overensstemmelseserklæring udstedt af producenten, som har hjemsted i en anden medlemsstat
 Konklusion
 1)
 Medlemsstaterne kan ikke ifølge Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse kræve, at en person, som markedsfører et radioudstyr, fremlægger en overensstemmelseserklæring, selv når producenten af udstyret, som har hjemsted i en anden medlemsstat, har forsynet dette med en »CE«-mærkning og udfærdiget en overensstemmelseserklæring for produktet.
 2)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/95/EF af 3. december 2001 om produktsikkerhed i almindelighed finder ikke anvendelse, såfremt der er tale om vurderingen af spørgsmål vedrørende en persons forpligtelse til at fremlægge en overensstemmelseserklæring for et radioudstyr. Hvad angår medlemsstaternes beføjelse til i medfør af direktiv 2001/95 at pålægge andre forpligtelser i forbindelse med markedsføringen af radioudstyr end forpligtelsen til at fremlægge en overensstemmelseserklæring kan en person, som markedsfører et produkt, kun anses for producent, såfremt de betingelser, der er fastsat i dette direktivs artikel 2, litra e), er opfyldt, og kun anses for distributør, såfremt de betingelser, der er fastsat i artikel 2, litra f), er opfyldt. Producenten og distributøren kan kun være bundet af de forpligtelser, som direktiv 2001/95 fastsætter for hver af dem.
 3)
 Når et spørgsmål er reguleret ved harmoniserede bestemmelser på fællesskabsplan, skal alle nationale foranstaltninger herom bedømmes på grundlag af de harmoniserede bestemmelser og ikke på grundlag af artikel 28 EF og 30 EF. Inden for de områder, der henhører under direktiv 1999/5/EF, skal medlemsstaterne fuldt ud overholde bestemmelserne i dette direktiv og må ikke opretholde modstridende nationale bestemmelser. Hvis en medlemsstat finder, at overensstemmelse med en harmoniseret standard ikke sikrer overensstemmelse med de væsentlige krav i direktiv 1999/5, som denne standard skal dække, er medlemsstaten forpligtet til at følge proceduren i henhold til


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/11
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 7. juni 2016 — Sélina Affum mod Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-47/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115 - fælles standarder og procedurer for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - tilbageholdelse - national lovgivning, der foreskriver fængelsstraf i tilfælde af ulovlig indrejse - »gennemrejsesituation« - multilateral tilbagetagelsesordning))
 (2016/C 296/15)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sélina Affum
 Sagsøgt: Préfet du Pas-de-Calais, Procureur général de la Cour d'appel de Douai
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, stk. 1, og artikel 3, nr. 2), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at en tredjelandsstatsborger opholder sig ulovligt på en medlemsstats område og af den grund er omfattet af direktivets anvendelsesområde, når den pågældende uden at opfylde betingelserne for indrejse, ophold eller bopæl rejser gennem denne medlemsstat som passager i en bus, der afgår fra en anden medlemsstat i Schengenområdet med bestemt ankomst i en tredje medlemsstat, der befinder sig uden for dette område.
 2)
 Direktiv 2008/115 skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, der gør det muligt, alene på grund af en ulovlig indrejse ved en indre grænse, som fører til et ulovligt ophold, at fængsle en tredjelandsstatsborger, med hensyn til hvilken den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i direktivet, endnu ikke er blevet afsluttet.
 Denne fortolkning gælder også, når en anden medlemsstat kan tilbagetage den pågældende tredjelandsstatsborger i henhold til en aftale eller en ordning som omhandlet i nævnte direktivs artikel 6, stk. 3.
 (1) EUT C 118 af 13.4.2015.


text:
15.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 198/34
 Rettens dom af 28. april 2015 — Saferoad RRS mod KHIM (MEGARAIL)
 (Sag T-137/13) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket MEGARAIL - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 198/45)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Tyskland) (ved advokat C. Czychowski)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 9. januar 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2536/2011-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet MEGARAIL som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Saferoad RRS GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 4.5.2013.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/45
 Sag anlagt den 12. januar 2009 — Hansen mod Kommissionen
 (Sag T-6/09)
 (2009/C 69/100)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bent Hansen (Aarslev, Danmark) (ved advocate I. Anderson)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 800 000 EUR eller et andet efter Domstolens skøn passende beløb for hidtidig, nuværende og fremtidig svie, smerte og forringet livskvalitet på grund af alvorlig svækkelse af hans helbred som følge af, at Kommissionen umotiveret og ulovligt har nægtet at gennemtvinge iværksættelse af lægekontrol angående strålingsbetingede sygdomme og tilstande i henhold til direktiv 96/29 for så vidt angår tidligere Thule-arbejdere.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren eller behandlingsstedet eller behandleren de fremtidige omkostninger ved de lægelige behandlinger og medicinske behandlinger til lindring og/eller behandling hans svækkede helbred, jf. den første påstand ovenfor, som han ikke kan få gennem sin medlemsstats offentlige sundhedsvæsen
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale rimelige udgifter og udlæg, som sagsøgeren har afholdt i forbindelse med den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I den foreliggende sag har sagsøgeren rejst krav om erstatning uden for kontraktforhold for det tab, han hævder at have lidt som følge af, at Kommissionen angiveligt ulovligt har nægtet at efterkomme Europa-Parlamentets beslutning [vedtaget på plenarmøde] (1) og af at gennemtvinge Danmarks anvendelse af bestemmelserne i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (2) i sagen om de arbejdstagere, herunder sagsøgeren, der var involveret i atomulykken i Thule, Grønland.
 (1) Europa-Parlamentets betænkning om konsekvenserne for folkesundheden af flystyrtet i Thule i 1968 (andragende 720/2002) (2006/2012 (INI)).
 (2) EFT L 159, s. 1.


text:
7.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/20
 Rettens dom af 27. juni 2017 — Flamagas mod EUIPO — MatMind (CLIPPER)
 (Sag T-580/15) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - tredimensionelt EU-varemærke - formen på en lighter med sidevinge, der indeholder ordbestanddelen CLIPPER - udformning, der er nødvendig for at opnå et teknisk resultat - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og litra e), nr. ii), i forordning (EF) nr. 207/2009 - manglende beskrivelse af varemærket i registreringsansøgningen«))
 (2017/C 256/20)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Flamagas, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez og D. Gabarre Armengol)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Hanf, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: MatMind Srl (Rom, Italien) (ved advokaterne G. Cipriani og M. Cavattoni)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 30. juli 2015 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 924/2013-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem MatMind og Flamagas.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Flamagas, SA betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 38 af 1.2.2016.


text:
7.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 226/35
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgerne i denne sag anfægter artikel 1, nr. 7, litra b), andet — Kommissionens forordning (EF) nr. 378/1999 annulleres,
 led, i Rådets forordning (EF) nr. 323/1999 af 8. februar for så vidt som den registrerer betegnelsen Pays d’Auge/
 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 2299/89 om en Pays d’Auge-Cambremer.
 adfærdskodeks for edb-reservationssystemer (CRS) (1). Denne
 artikel indsætter et nr. v) i den ændrede forordnings artikel 6, — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 stk. 1, litra b), hvorefter en gruppe luftfartsselskaber og/eller
 abonnenter har ret til at indkøbe data med henblik på fælles
 databehandling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne gør gældende, at artikel 6, stk. 1, litra b), tilsidesæt-
 ter proportionalitetsprincippet, såfremt den pålægger CRS- Sagsøgeren fremstiller cidere, som selskabet har markedsført
 leverandører en forpligtelse til alene én gang at levere Marke- siden 1988, navnlig under varebetegnelserne »La Cidraie —
 ting Information Data Transfer (MIDT) (overførsel af marke- grand cru du Pays d’Auge« og »Jacques Toy — grand cru —
 tingsoplysninger) til grupper af luftfartsselskaber, der har en cidre du Pays d’Auge«. Selskabet rejser indsigelse mod den
 fælles interesse i den fælles databehandling. Dette skyldes to anfægtede forordning, idet dennes anvendelse kan have som
 forhold: konsekvens, at det forbydes selskabet at forsætte markedsfø-
 ringen af dets cidere under betegnelsen »Pays d’Auge«.
 — Såfremt bestemmelsen skal fortolkes således, at den tillader
 luftfartsselskaber at danne grupper, der skal indkøbe MIDT,
 uanset størrelsen af de pågældende selskaber og antallet af De anbringender, der er fremsat mod den omtvistede forord-
 deltager i gruppen, er denne regel for det første for ning, vedrører to forhold:
 vidtgående og unødvendig for at nå det mål, der blev
 fastlagt under proceduren, der førte til fastsættelsen af — formelt, idet den procedure, der førte til udstedelsen at
 artikel 6, stk. 1, litra b), nemlig at gøre det muligt for forordning nr. 378/1999, er behæftet med fejl som følge
 rejsebureauer at danne grupper til indkøb af MIDT. af, at den indsigelse, som sagsøgeren fremsatte mod
 registreringen af betegnelsen »Pays d’Auge«, ikke blev
 — For det andet står denne foranstaltning ikke i et rimeligt videregivet til Kommissionen;
 forhold til de meget alvorlige økonomiske følger, den har
 for CRS-leverandøver, der drev virksomhed med levering — indholdsmæssigt, idet forordningen, der registrerer beteg-
 af MIDT på den dato, hvor forordningen blev udstedt. nelsen »Pays d’Auge« for cider, ikke overholder de betingel-
 ser, der er omhandlet i artikel 2 i forordning nr. 2081/92,
 idet den omhandler et produkt, der ikke er specificeret for
 Sagsøgerne gør også gældende, at forpligtelsen til at angive de så vidt angår den anbefalede fremstillingsmetode, og som
 grunde, en foranstaltning er baseret på, er blevet overtrådt. hviler på en forarbejdningsmåde, der ikke garanterer
 forbrugernes sikkerhed.
 (1) EFT L 40 af 13.2.1999, s. 1.
 Sag anlagt den 12. maj 1999 af Société Système Européen
 Sag anlagt den 11. maj 1999 af CSR Pampryl mod Kom- Promotion »SEP« mod Kommissionen for De Europæiske
 missionen for


text:
De Europæiske Fællesskaber Fællesskaber
 (Sag T-114/99) (Sag T-115/99)
 (1999/C 226/62) (1999/C 226/63)
 (Processprog: fransk) (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. maj 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De den 12. maj 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af selskabet CSR Pampryl, La Cour- Europæiske Fællesskaber af Société Système Européen Promo-
 neuve (Frankrig), ved advokat Dominique Couturier-Heller, tion »SEP«, Saint Vit (Frankrig), ved advokat Jean-Claude
 Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Fourgoux, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim. advokat Pierrot Schiltz, 4, rue Béatrix de Bourbon.
 ---pagebreak--- C 226/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Europæiske Fællesskaber af Ilmailulaitos, Vantaa, ved advokat
 Tuomas Saraste og juridisk kandidat Jouni Alanen, og med
 — Kommissionens beslutning af 8. marts 1999 (SG-99 valgt adresse hos advokatfirmaet Asianajotalo ANPR Oy,
 D/1697) annulleres). Stenbäckinkatu 26, FIN-00250 Helsinki.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Kommissionens beslutning, hvori det fastslås, at den
 af Ilmailulaitos anvendte ordning med landingsafgifter
 Det sagsøgende selskab anfægter den beslutning, hvorved tilsidesætter EF-traktatens artikel 86, annulleres, og
 Kommissionen dels afviste klagen over Renault France, Renault
 Nederland og Renault Autocenter vedrørende hindringer for — Kommissionen tilpligtes at betale Ilmailulaitos’ sagsom-
 mellemmænds parallelimport, dels afslog ansøgningen om kostninger samt eventuelle morarenter.
 ophævelse af gruppefritagelsen som følge af, at forordning (EF)
 nr. 1475/95 (1) anvendes på Renault’s salgsaftaler.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sine påstande anfører det sagsøgende sleskab, at
 — Kommissionen har foretaget en fejlagtig anvendelse af Kommissionen har med sin beslutning tilsidesat fællesskabsret-
 princippet om, at der skal være den fornødne fællesskabsin- ten, navnlig de væsentlige formforskrifter, der er indeholdt i
 teresse artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 af 6. februar 1962 og i
 artikel 4 i forordning nr. 99/63, idet den har begrundet sin
 — Kommissionen ikke har foretaget en tilbundsgående un- beslutning med en tilsidesættelse, som ikke er blevet fremført i
 dersøgelse af alle de faktiske og retlige omstændigheder, den meddelelse af klagepunkter, der er blevet tilstillet Ilmailu-
 som er bragt til dens kundskab. Navnlig var Kommissionen laitos i sagen.
 ikke berettiget til at henlægge en klage over en adfærd,
 som hævdedes at være traktatstridig, alene med den
 begrundelse, at den pågældende adfærd var ophørt og Ved vurderingen af Kommissionens fejl skal der tages hensyn
 dermed ikke bestod den fornødne fællesskabsinteresse til formålet med klagepunktsmeddelelsen, som består i at
 meddele den virksomhed, der mistænkes for at have tilsidesat
 — der burde være fastslået at være begået magtfordrejning i konkurrenceforskrifterne, alle de oplysninger, som den har
 den foreliggende sag, i hvilken forbindelse sagsøgeren behov for effektivt at kunne forsvare sig, inden Kommissionens
 anfører, at institutionerne skal anvende Fællesskabets kon- endelige afgørelse i sagen træffes. Retten til effektivt forsvar,
 kurrenceregler strikte uden hensyn til politiske omskif- der er et grundlæggende princip i


text:
fællesskabsretten, forudsætter
 telser. endvidere, at Kommissionen udformer klagepunktsmeddelel-
 sen klart og entydigt.
 Det hvad angår leveringsfristerne, som efter Kommissionens
 opfattelse er teknisk begrundede som følge af succesen med Kommissionen har endvidere tilsidesat væsentlige formfor-
 Scenic-modellen, afgiver omkring 45 % af sine ordrer for andre skrifter, idet den — med hensyn til andre lufthavne end
 modeller end Scenic. Under alle omstændigheder forsømte Helsinki-Vantaa Lufthavn — i beslutningen har baseret vurde-
 Kommissionen at efterprøve, om de pågældende frister er ringen af, om handelskriteriet er opfyldt, på andre kriterier end
 diskriminerende. Efter sagsøgerens opfattelse er der nemlig dem, der var lagt til grund for klagepunktsmeddelelsen.
 alvorlig formodning for, at der har fundet en markedsopdeling Ilmailulaitos har således heller ikke i denne henseende haft
 sted, idet Renault har forsøgt at modvirke parallelimport ved tilstrækkelig mulighed for at forsvare sig.
 systematisk at forlænge fristerne.
 (1) EFT L 145 af 26.6.1995, s. 25.
 Sag anlagt den 17. maj 1999 af Beatrice Bonaiti Brighina
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 10. maj 1999 af Ilmailulaitos mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-118/99)
 (Sag T-116/99)
 (1999/C 226/65)
 (1999/C 226/64)
 (Processprog: finsk) (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. maj 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De den 17. maj 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De


text:
C 55/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 om ñndring af direktiv 73/239/EéF og 88/357/EéF nens forordning (EéF) nr. 3174/88 af 21. september 1988
 (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228 af (EFT L 298 af 31.10.1988, s. 1), Kommissionens forord-
 11.8.1992, s. 1), subsidiñrt da det ikke har meddelt Kom- ning (EéF) nr. 2886/89 af 2. august 1989 (EFT L 282 af
 missionen disse bestemmelser, har Domstolen (Femte Afde- 2.10.1989, s. 1) og Kommissionens forordning (EéF)
 ling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og nr. 2472/90 af 31. juli 1990 (EFT L 247 af 10.9.1990,
 dommerne M. Wathelet, J. C. Moitinho de Almeida (refe- s. 1), har Domstolen (Fùrste Afdeling), sammensat af afde-
 rerende dommer), P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: A. lingsformanden, M. Wathelet, og dommerne D. A. O.
 La Pergola; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett, den Edward (refererende dommer) og L. Sevón; generaladvo-
 18. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle- kat: C. O. Lenz; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A.
 des: Rühl, den 18. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser efter
 Rådets direktiv 92/49/EéF af 18. juni 1992 om sam- Den billedforarbejdning, der kan foretages med en enhed
 ordning af love og administrative bestemmelser vedrù- til en automatisk databehandlingsmaskine, der bl.a. omfat-
 rende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsfor- ter en analog-digital-konverter, et grafikkort med en stùrre
 sikring og om ñndring af direktiv 73/239/EéF og 88/ kapacitet og en digital-analog-konverter, skal ikke betrag-
 357/EéF (tredje skadesforsikringsdirektiv), da det ikke tes som en »selvstñndig arbejdsfunktion« i den forstand,
 inden for den fastsatte frist har vedtaget de nùdvendige hvori udtrykket er anvendt i bestemmelse 5 B, sidste
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme afsnit, til kapitel 84 i den kombinerede nomenklatur, der
 direktivet. er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EéF) nr. 2658/
 87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og
 den fñlles toldtarif, som ñndret ved bilagene til Kommis-
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger. sionens forordning (EéF) nr. 3174/88 af 21. september
 1988, Kommissionens forordning (EéF) nr. 2886/89 af
 (1) EFT C 16 af 20.1.1996. 2. august 1989 og Kommissionens forordning (EéF)
 nr. 2472/90 af 31. juli 1990.
 (1) EFT C 31 af 3.2.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 (Fùrste Afdeling)
 af 18. december 1997 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-382/95, Techex Computer + Grafik Vertriebs (Femte Afdeling)
 GmbH mod Hauptzollamt München (anmodning om
 prñjudiciel afgùrelse fra Bundesfinanzhof) (1) af 18. december 1997
 (Fñlles toldtarif Ð toldpositioner Ð tarifering af en elek- i sag C-384/95, Landboden-Agrardienste GmbH & Co.
 tronisk komponent, »vista board«, som er bestemt til KG mod Finanzamt Calau (anmodning om prñjudiciel
 billedforarbejdning og kan anvendes som grafikkort i en afgùrelse fra Finanzgericht des Landes Brandenburg) (1)
 datamat Ð tarifering i den kombinerede nomenklatur)
 (Moms Ð begrebet tjenesteydelser Ð national godtgùrelse
 (98/C 55/17) for ekstensivering af kartoffelproduktionen)
 (98/C 55/18)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-382/95, angående


text:
en anmodning, som Bundesfi-
 nanzhof i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende sag, I sag C-384/95, angående en anmodning, som Finanzge-
 Techex Computer + Grafik Vertriebs GmbH mod Haupt- richt des Landes Brandenburg (Tyskland) i medfùr af EF-
 zollamt München, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù- traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den
 rende fortolkningen af den fñlles toldtarifs kombinerede for nñvnte ret verserende sag Landboden-Agrardienste
 nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forord- GmbH & Co. KG mod Finanzamt Calau at opnå en prñ-
 ning (EéF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og stati- judiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af artikel 6,
 stiknomenklaturen og den fñlles toldtarif (EFT L 256 af stk. 1, artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), og artikel 12,
 7.9.1987, s. 1), som ñndret ved bilagene til Kommissio- stk. 3, litra a), samt af bilag H til Rådets sjette direktiv