text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/27
 Sag anlagt den 2. juli 2008 — Global Digital Disc mod Kommissionen
 (Sag T-259/08)
 (2008/C 272/53)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Global Digital Disc GmbH & Co. KG (Ottendorf-Okrilla, Tyskland) (ved Rechtsanwalt D. Ehle)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale en erstatning til sagsøgeren på 8 025 495,25 EUR med tillæg af renter på 8 % fra den 1. januar 2008.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber endvidere skal betale erstatning til sagsøgeren for det tab, selskabet har lidt fra den 1. januar 2008, og som det stadig lider, med tillæg af renter.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen skal betale erstatning for den skade, selskabet har lidt, idet Kommissionen ikke har fastsat en midlertidig og endelig antidumpingtold på importen af compactdiske til indspilning (»CD-R«) med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Hongkong og Malaysia, og idet den har afsluttet antidumpingproceduren vedrørende denne import ved afgørelse af 3. november 2006 (1).
 Sagsøgeren er et selskab, der er etableret i Tyskland, og som fremstiller CD-R og DVD-R.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort gældende, at Kommissionens administrative og retlige handlinger under, før og efter afslutningen af antidumpingproceduren vedrørende importen af CD-R med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Hongkong og Malaysia, i flere henseender og tilstrækkeligt kvalificeret har tilsidesat de bestemmelser, som primært finder anvendelse på området for antidumping, og som indeholder rettigheder for sagsøgeren. Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionens tilstrækkeligt kvalificerede tilsidesættelser af retsregler, har medført et væsentligt tab for selskabet. Det har endelig gjort gældende, at der foreligger en direkte årsagsforbindelse mellem de kvalificerede tilsidesættelser af rettigheder og det tab, der allerede er lidt, og som vil blive lidt.
 (1) Kommissionens afgørelse af 3.11.2006 om afslutning af antidumpingproceduren vedrørende importen af compactdiske til indspilning (CD-R) med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Hongkong og Malaysia (EUT L 305, s. 15).


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 24. februar 2005
 i sag C-300/02, Den Hellenske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EUGFL - markafgrøder - forordning (EØF) nr. 729/70 - artikel 5, stk. 2, litra c) - uoverensstemmelse mellem årsopgørelsen for udgifter og de støtteberettigede udgifter - frist på 24 måneder - tilbageholdelse af støtten til landbrugere)
 (2005/C 106/04)
 Processprog: græsk
 I sag C-300/02, angående et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, anlagt den 21. august 2002, Den Hellenske Republik ved I. Chalkias og G. Kanellopoulos, som befuldmægtigede, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Kondou-Durande, som befuldmægtiget, bistået af N. Korogiannakis, Dikigoros har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne K. Lenaerts, N. Colneric (refererende dommer), E. Juhász og M. Ilešič; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 24. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionens beslutning 2002/524/EF af 26. juni 2002 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering, annulleres, for så vidt som den udelukker udgifter, som Den Hellenske Republik har afholdt før den 20. august 1999 inden for sektoren for markafgrøder, fra EF-finansiering, i det omfang de pågældende udgifter er omfattet af korrektionen på grund af uoverensstemmelsen mellem de anmeldte udgifter og de støtteberettigede arealer.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/17
 Appel iværksat den 15. april 2014 af Rådet for Den Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 29. januar 2014 i sag T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-193/14 P)
 2014/C 212/19
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, solicitor B. O’Connor og avocat S. Gubel)
 De andre parter i appelsagen: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Europa-Kommissionen, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, tidligere Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, tidligere Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, tidligere V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, tidligere V & M Deutschland GmbH, voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Den Europæiske Unions Ret (Anden Afdeling) den 29. januar 2014 i sag T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union, ophæves.
 —
 Første led af det tredje af sagsøgerne ved Retten fremførte anbringende forkastes som retligt ugrundet.
 —
 Sagen hjemvises til Retten til fornyet behandling for så vidt angår de resterende anbringender, der blev fremført i første instans, i det omfang Retten ikke fastslog de faktiske omstændigheder.
 —
 Hubei tilpligtes at betale Rådets omkostninger i såvel førsteinstansen som i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Rådet har gjort gældende, at den appellerede dom bør ophæves af følgende grunde:
 —
 For det første har Retten tilsidesat artikel 3, stk. 5, i A-D grundforordningen (1) og foretaget en urigtig gengivelse af de fremlagte beviser, for så vidt som den foretog en selektiv og ufuldstændig bedømmelse af de faktorer, der retligt kræves for at fastslå, at EU-erhvervsgrenen befandt sig i en sårbar situation ved undersøgelsesperiodens afslutning.
 —
 For det andet fejlfortolkede Retten artikel 3, stk. 7, i A-D grundforordningen og fejlanvendte derefter denne bestemmelse i forbindelse med det forudsete sammenbrud i efterspørgslen.
 —
 For det tredje fejlfortolkede Retten artikel 3, stk. 9, i A-D grundforordningen for så vidt angår analysen af truslen om skade.
 —
 For det fjerde overskred Retten grænserne for sin kompetence, for så vidt som den erstattede EU-institutionernes bedømmelse af de omhandlede økonomiske faktorer med sin egen.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT L 56, s. 1) erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (kodificeret udgave), (EUT L 343, s. 51).


text:
13.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 30. juni 2008 — Moteurs Leroy Somer mod Dalkia France og Ace Europe
 (Sag C-285/08)
 (2008/C 236/12)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Moteurs Leroy Somer
 Sagsøgt: Dalkia France og Ace Europe
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 9 og 13 i Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (1) til hinder for en fortolkning af national ret eller fast national retspraksis, hvorefter skadelidte kan gøre krav på erstatning for skade på en ting beregnet til erhvervsmæssig brug og anvendt til denne brug, hvis denne skadelidte alene fører bevis for skaden, defekten i produktet og årsagsforbindelsen mellem denne defekt og skaden?
 (1) EFT L 210, s. 29.


text:
16.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 224/18
 Domstolens kendelse af 13. juli 2006 — Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-338/05 P) (1)
 (Appel - forordning (EF) nr. 2004/2003 - vedtægt for og finansiering af europæiske politiske partier - annullationssøgsmål - formalitetsindsigelse - anfægtelig retsakt - søgsmålskompetence - formaliteten - åbenbart, at appellen skal afvises)
 (2006/C 224/32)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Front national, Marie-France Stirbois, Bruno Gollnisch, Carl Lang, Jean-Claude Martinez, Philip Claeys, Koen Dillen, Mario Borghezio (ved avocat W. de Saint Just)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved H. Krück, N. Lorenz og D. Moore, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved I. Díez Parra og M. Sims-Robertson, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel iværksat til prøvelse af kendelse afsagt den 11. juli 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-17/04, Front National m.fl. mod Parlamentet og Rådet, hvorved Retten afviste en påstand om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering af politiske partier på europæisk plan (EFT L 297, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Appellanterne betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 315 af 10.12.2005.


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 28. juni 2004 af Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien i sagen AB mod Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk
 (Sag C-288/04)
 (2004/C 251/04)
 Ved kendelse afsagt den 28. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 6. juli 2004, har Unabhängiger Finanzsenat, Aussenstelle Wien i sagen AB mod Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er artikel 13, stk. 1, i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter alene til hinder for national beskatning af løn, vederlag og honorarer, som fællesskaberne udbetaler sine tjenestemænd og øvrige ansatte, såfremt De Europæiske Fællesskaber udnytter sin ret til beskatning?
 2)
 Er artikel 16, stk. 2, i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter alene til hinder for national beskatning af løn, vederlag og honorarer, som fællesskaberne udbetaler sine tjenestemænd og øvrige ansatte, såfremt tjenestemanden eller den øvrige ansatte er anført i en underretning som omhandlet i denne artikel, og berettiger en underretning, som er blevet afgivet i medfør af denne artikel, automatisk medlemsstatens skattemyndigheder ret til at udøve deres nationale ret til beskatning så vidt angår de tjenestemænd og øvrige ansatte, der ikke er nævnt i denne meddelelse, dvs. samtlige ansatte, som De Europæiske Fællesskaber betragter som lokalt ansatte?


text:
C 86/32 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 27.3.1999
 afsluttedes med udnñvnelse af en ansùger, der ikke til- Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 hùrte institutionen, men som efter sagsùgerens opfat-
 telse allerede var valgt, idet der blev bortset fra egnet-
 heden hos ansùgere, der tilhùrte institutionen. Sagsùgerne har af Greene King PLC (herefter »GK«) lejet
 pubben The Fox and Hounds i Kempston, Bedfordshire.
 GK er et britisk bryggeri og grossist. Sagsùgerne har ind-
 Ð Tilsidesñttelse af vedtñgtens artikel 45, stk. 1, idet gået aftale med GK om et lejemål, der indeholdt en eks-
 ansñttelsesmyndigheden ikke foretog en omhyggelig klusivklausul om kùb af ùl Ð hvilket er en standardklau-
 sammenligning af ansùgernes forhold, men gav »hen- sul i Det Forenede Kongerige Ð og dermed en forpligtelse
 stillingerne« fra Det Rådgivende Udvalg for Ansñttel- til udelukkende at kùbe ùl fra GK eller andre af GK udpe-
 ser en afgùrende betydning, som de ikke lovligt kunne gede.
 have.
 Den 23. maj 1997 anmodede sagsùgerne Kommissionen
 Ð Ansñttelsesmyndighedens afgùrelse er udtryk for vil-
 om at fastslå, at GK tilsidesatte EF-traktatens artikel 85
 kårlighed samt for en klar fejl ved vurderingen.
 med sit netvñrk af ùlsalgsaftaler i Det Forenede Kongeri-
 ge. Sagsùgeren anfñgter i nñrvñrende sag Kommissionens
 afslag på denne klage.
 Ð Magtfordrejning samt tilsidesñttelse af vedtñgtens
 artikel 7, stk. 1, og artikel 27.
 Sagsùgerne har nedlagt påstand om annullation af den
 anfñgtede beslutning under anbringende af, at sagsùgte
 Ð Tilsidesñttelse af vedtñgtens artikel 5, stk. 3, og af
 ikke har
 forbuddet mod forskelsbehandling.
 Ð Kravet om, at forvaltningens virksomhed skal kunne Ð anlagt en rigtig vurdering af de faktiske omstñndighe-
 gennemskues, er tilsidesat. der og de retlige regler, hvoraf det fremgår, at GK har
 tilsidesat artikel 85
 Ð anfùrt en tilstrñkkelig begrundelse for sin afgùrelse
 om at afslå klagen, og
 Sag anlagt den 22. januar 1999 af Colin Arthur Roberts
 og Valerie Ann Roberts mod Kommissionen for Ð anlagt en rigtig vurdering af spùrgsmålet, om der fore-
 De Europñiske Fñllesskaber ligger en tilsidesñttelse af artikel 85 ved det prisfast-
 (Sag T-25/99) sñttelseskartel, der opererer på grossistniveau i brygge-
 riindustrien i Det Forenede Kongerige.
 (1999/C 86/55)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Sag anlagt den 25. januar 1999 af VASA Energy GmbH &
 der den 22. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 Co. KG mod Kommissionen for De Europñiske
 for De Europñiske Fñllesskaber af Colin Arthur Roberts
 Fñllesskaber
 og Valerie Ann Roberts, Kempston, Bedfordshire (Det For-
 enede Kongerige), ved solicitors Becket Bedford, Middle (Sag T-29/99)
 Temple, S. C. I. Ferdinand og J. Tracy Kelly fra solicitors
 Ferdinand Kelly, 21, Bennetts Hill, Birmingham B2 5QP (1999/C 86/56)
 (Det Forenede Kongerige).
 (Processprog: tysk)
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ð Kommissionens beslutning i sag IV/36.511/F3 Ð der den 25. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 Roberts/Greene King af 12. november 1998 annulle- for De Europñiske Fñllesskaber af VASA Energy GmbH
 res. & Co. KG, ved advokat Dörte Annemarie Fouquet, advo-
 katfirmaet Kuhbier & Fouquet, Hamburg, og


text:
med valgte
 adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Arendt &
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt, Luxembourg.
 ---pagebreak--- 27.3.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 86/33
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sag anlagt den 28. januar 1999 af Bocchi Food Trade
 International GmbH mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber
 Ð Det fastslås som stridende mod EF-traktatens
 artikel 175, at Kommissionen ikke inden for to måne- (Sag T-30/99)
 der, efter at den havde modtaget den formelige opfor-
 dring ifùlge EF-traktatens artikel 175 ved sagsùgerens (1999/C 86/57)
 skrivelse af 15. september 1998, undersùgte den med
 henvisning til EF-traktatens artikel 92 og 93 indbragte
 (Processprog: tysk)
 klage og ikke traf en beslutning vedrùrende denne
 undersùgelse.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, der den 28. januar 1999 anlagt sag mod Kommissionen
 herunder også sagsùgerens, selv om Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber af Bocchi Food Trade
 efter sagsanlñgget måtte trñffe sådanne foranstaltnin- International GmbH, Bergisch-Gladbach (Forbundsrepu-
 ger, som ifùlge Retten fratager sagen dens grundlag. blikken Tyskland), ved advokat Gert Meier, Jakorden-
 straûe 10, Köln, og med valgt adresse hos denne.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sagsùgeren er et privatejet tysk selskab, som har til formål
 at frembringe og afsñtte varme og energi samt at prñstere
 alle tjenesteydelser i forbindelse hermed. Selskabet driver 1. Sagsùgte tilpligtes at erstatte sagsùgeren det tab, som
 virksomhed i og uden for Tyskland. Det svenske elselskab denne har lidt som fùlge af, at sagsùgte nedsñtter den
 Vattenfall er en vigtig majoritetsaktionñr i det sagsùgende af den kompetente myndighed forelùbigt anerkendte
 selskab. mñngde, idet sagsùgte multiplicerer denne mñngde
 Ved skrivelse af 15. september 1998 opfordrede sagsùge- a) med tilpasningskoefficienten, og
 ren Kommissionen til, med henvisning til tidligere korre-
 spondance, at foretage en undersùgelse af Ruhrkohle AG's
 (RAG) kùb af Saarbergwerke AG og Preussag Anthrazit b) med nedsñttelseskoefficienten.
 GmbH på grundlag af EF-traktatens artikel 92 og 93 med
 henblik på, om der via og i sammenhñng med fusionen
 var blevet ydet anmeldelsespligtig statsstùtte. Selv om sag- 2. Sagsùgte tilpligtes, i det omfang sagsùgerens forelùbigt
 sùgeren havde forelagt sagen for Kommissionen med anerkendte mñngder med urette blev nedsat ved
 udtrykkelig henvisning til et påtñnkt sagsanlñg, udlùb fri- anvendelsen af tilpasningskoefficienten, at udligne
 sten på to måneder for Kommissionen til at handle, uden denne nedsñttelse ved fremtidig tildeling af tilsvarende
 at den havde truffet en beslutning, der ville kunne anfñg- supplerende licenser (naturalrestitution).
 tes ved et passivitetssùgsmål.
 3. Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsùgeren anfùrer, at der efter Kommissionens kendskab
 til den planlagte fusion i februar 1998 var pligt til dels at
 udstede en tilladelse til overtagelsen af Saarbergwerke
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 under hensyn til EF-traktatens artikel 66, dels til parallelt
 hermed at foretage en undersùgelse af, om der forelå stùtte
 i EF-traktatens artikel 92 og 93's forstand. Denne under-
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 sùgelse blev imidlertid ikke foretaget.
 dem, der er anfùrt i sag T-18/99 (Cordis Obst und Gemüse
 Groûhandel


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/20
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 6. juni 2007 — Grækenland mod Kommissionen
 (Sag T-232/04) (1)
 (»EUGFL - garantisektionen - EF-fortegnelse over vindyrkningsarealer - beslutning om tilbagebetaling af beløb udbetalt som forskud«)
 (2007/C 170/37)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved V. Kontolaimos, I. Chalkias og S. Chala, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande, som befuldmægtiget, bistået af avocat N. Korogiannakis)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/302/EF af 30. marts 2004 om EF-tilskud til dækning af Grækenlands udgifter til udarbejdelse af en EF-fortegnelse over vindyrkningsarealer (EUT L 98, s. 57).
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004 (tidligere sag C-218/04).


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/31
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 22. maj 2008 — NewSoft Technology mod KHIM — Soft (Presto! BizCard Reader)
 (Sag T-205/06) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket Presto! BizCard Reader - de tidligere nationale figurmærker Presto - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 171/56)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: NewSoft Technology Corp. (Taipei, Taiwan) (ved avocats M. Dirksen-Schwanenland, U. von Sothen og M. Di Stefano)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Soft, SA (Madrid, Spanien) (ved avocats A. Velázquez Ibáñez og P. Merino Baylos)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 19. maj 2006 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)(sag R 601/2005-2) vedrørende en ugyldighedssag mellem Soft, SA og NewSoft Technology Corp.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 NewSoft Technology Corp betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 237 af 30.9.2006.


text:
Nr . C 351 /2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30 . 12 . 95
 stk . 1 , litra f), i forordning ( EØF ) nr. 574/72 ( ) og artikel 9a Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 i forordning ( EØF ) nr. 2332/89 ( 2 ) på baggrund af EØF afsagt den 5 . oktober 1995 af Tribunale di Genova, Første
 traktatens artikel 48 for på grundlag heraf at kunne Afdeling for Civilsager, i sagerne 1 ) F.lli Carli SpA, 2 ) Casa
 afgøre, di Spedizione Viale sas mod Amministrazione delle
 Finanze
 ( Sag C-333/95 )
 » om artikel 4 i lov nr. 222 af 1984 skal anvendes således, at
 ( 95 /C 351 /04 )
 referenceperioden i forbindelse med anerkendelsen af retten
 til invalidepension skal forlænges i et tilfælde, hvor en
 arbejdstager har modtaget ydelser i anledning af arbejdsløs
 hed i en anden medlemsstat, hvor der gælder bestemmelser
 om en sådan forlængelse, og i bekræftende fald om der
 eventuelt gælder betingelser for denne forlængelse .« Ved kendelse afsagt den 5 . oktober 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 20 . oktober 1995 , har
 Tribunale di Genova, Første Afdeling for Civilsager, i
 (') EFT 1972 I , s . 149 . sagerne 1 ) F.lli Carli SpA, 2 ) Casa di Spedizione Viale sas
 ( 2 ) EFT nr . L 224 af 2 . 8 . 1989 , s . 1 . mod Amministrazione delle Finanze forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 Omfatter den ved artikel 1 , stk . 1 , i forordning ( EØF )
 nr. 3416/91 ( ! ) af 25 . november 1991 indførte suspension af
 de resttoldsatser, der i medfør af artikel 75 , nr. 1 , i
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse tiltrædelsesakten for Spanien anvendes ved indførsel til De
 afsagt den 13 . oktober 1995 af Lånsretten i Stockholms lån i Ti , for de landbrugsprodukter, der er anført i bilaget til
 en sag anlagt af VAG Sverige AB forordning ( EØF ) nr. 3835/90 ( 2 ), også indførsler fra
 ( Sag C-329/95 ) Spanien af tunfisk i olivenolie ?
 ( 95/C 351 /03 )
 Ved kendelse afsagt den 13 . oktober 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 19 . oktober 1995 , har Kan de kompetente toldmyndigheder i medfør af artikel 5 ,
 Lånsretten i Stockholm lån i en sag anlagt af VAG Sverige stk . 1 og 2 , i forordning ( EØF ) nr . 1679 ( 3 ) af 24 . juli 1979,
 AB forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en som suppleret ved forordning ( EØF ) nr. 1715 ( 4 ) af 20 . juni
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs 1990, og ved artikel 2 i forordning ( EØF ) nr. 2164 ( 5 ) af
 mål : 23 . juli 1991 , foretage efteropkrævning af told, der ikke er
 blevet opkrævet på tidspunktet for indførslen,


text:
idet tolden
 som følge af en fejlagtig fortolkning af de gældende
 1 . Er kravet om en attest i den svenske bilregisterkungo fællesskabsbestemmelser ansås for fuldstændigt suspen
 relse ( 1 ) foreneligt med bestemmelserne i Rådets direktiv deret, når det senere konstateres, af tolden ifølge en anden
 70/ 156/EØF ( 2 ) i den gældende udgave ? fortolkning, som EF-Kommissionen efter høring af sin
 Juridiske Tjeneste har givet de samme fællesskabsbestem
 melser, skulle erlægges, og situationen er den, at debitor har
 2 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende : Er det overholdt samtlige bestemmelser i de gældende forskrifter
 pågældende krav foreneligt med Rom-traktatens arti og ikke ses hat have været bekendt med, at den fortolkning,
 kel 30 , eller kan det siges at udgøre en foranstaltning de italienske myndigheder i første omgang gav fællesskabs
 » med tilsvarende virkning «? bestemmelserne, var fejlagtig ?
 3 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, og spørg
 smål 2 besvares med, at foranstaltningen er at betragte (') EFT nr . L 324 , s . 11 .
 ( 2 ) EFT nr . L 370, s . 126 .
 som en » foranstaltning med tilsvarende virkning «: Kan
 ( 3 ) EFT nr. L 197, s . 1 .
 det svenske krav om et attest opretholdes med hjemmel i ( 4 ) EFT nr. L 160, s . 1 .
 artikel 36 ?
 ( s ) EFT nr . L 201 , s . 16 .
 (') § 12 , stk . 1 , nr . 9 .
 C~ ) EFT 1970 , s . 82 .


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/79
 Sag anlagt den 9. februar 2010 — Kerstens mod Kommissionen
 (Sag F-12/10)
 2010/C 113/117
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Petrus Kerstens (Overijse, Belgien) (ved C. Mourato)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om at pålægge sagsøgeren den disciplinære foranstaltning, der består i en skriftlig advarsel.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. april 2009 om anvende den disciplinære foranstaltning, der består i en skriftlig advarsel, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/31
 Sag anlagt den 13. februar 2009 — Saint-Gobain Glass France m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-56/09)
 2009/C 90/49
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Saint-Gobain Glass France SA (Courbevoie, Frankrig), Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Aachen, Tyskland), Saint-Gobain Sekurit France SAS (Thourotte, Frankrig) (ved avocats B. van de Walle de Ghelcke, B. Meyring, M. Guillaumond og E. Venot)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 (1)
 —
 Annullation af den ændrede version af Kommissionens for De Europæiske Fællesskabers beslutning K(2008) 6815 endelig udg. af 12. november 2008 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og artikel 53 i EØS-aftalen i sag COMP/39.125 — autoglas, som vedtaget ved beslutning K(2009) 863 endelig udg. af 11. februar 2009, som blev meddelt sagsøgerne den 13. og 16. februar 2009, og af de betragtninger, der ligger til grund for den dispositive del, for så vidt som den ændrede version af denne beslutning er rettet til sagsøgerne eller, subsidiært, beslutningens artikel 2.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der er blevet pålagt sagsøgerne ved artikel 2 i den ændrede version af beslutningen, som vedtaget ved beslutning K(2009) 863 endelig udg. af 11. februar 2009, som blev meddelt sagsøgerne den 13. og 16. februar 2009, til et passende beløb.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har med dette søgsmål nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 6815 endelig udg. af 12. november 2008 i sag COMP/39.125 — autoglas, hvorved Kommissionen har konstateret, at visse virksomheder har overtrådt artikel 81, stk. 1, EF og artikel 53, stk. 1, i aftalen om det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet de har fordelt aftaler vedrørende levering af autoruder og samordnet deres prispolitik og deres forsyningsstrategi på det europæiske marked for autoglas.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort otte anbringender gældende:
 —
 Tilsidesættelse af retten til en uafhængig og upartisk domstol og retten til iagttagelse af uskyldsformodningen, idet bøden blev pålagt af en administrativ myndighed, der både havde bemyndigelse til at forestå sagens oplysning og pålægge sanktion, og som følge af, at forordning nr. 1/2003 (2) er ugyldig, for så vidt som der ikke heri er fastsat ret til en uafhængig og upartisk domstol.
 —
 Tilsidesættelse af sagsøgernes ret til at blive hørt, idet Kommissionen ikke lod metoden til beregning af bøden i henhold til retningslinjerne for beregning af bøder fra 2006 (3) være omfattet af retten til kontradiktion.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 253 EF, idet den anfægtede beslutning ikke er tilstrækkeligt begrundet, for så vidt som Kommissionen ikke konkret har angivet på grundlag af hvilke salg, den med overtrædelsen forbundne omsætning er blevet beregnet.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 og af princippet om straffens personalitet og magtfordrejning, idet loftet på 10 % kun burde have været anvendt på omsætningen vedrørende sagsøgerne, idet der burde have været set bort fra omsætningen for Compagnie de Saint-Gobain.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om forbud mod straf med tilbagevirkende kraft,


text:
for så vidt som Kommissionen med tilbagevirkende kraft anvendte retningslinjerne for beregning af bøder fra 2006, hvilket førte til en betydelig forøgelse af bødeniveauet, der ikke var forudseelig, idet den støttede den anfægtede beslutning på disse retningslinjer på trods af den omstændighed, at de først blev vedtaget efter overtrædelsens ophør.
 —
 Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet der er blevet pålagt en bøde, der er uforholdsmæssig stor, uforholdsmæssig og uberettiget i forhold til formålet vedrørende afskrækkelse.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 og utilstrækkelig begrundelse, for så vidt som Kommissionen ikke var berettiget til at støtte sig på to gentagelsestilfælde som relevante i forhold til den anfægtede beslutning, idet sagsøgerne ikke var adressater for nogen af disse to beslutninger.
 —
 Urigtig retsanvendelse og bedømmelse ved anvendelsen af artikel 23, stk. 2, litra a), og stk. 3, i forordning nr. 1/2003, for så vidt som Kommissionen ikke ved beregningen af bøden tog i betragtning, at sagsøgerne ikke havde bestridt rigtigheden af de faktiske omstændigheder.
 (1) Som ændret efter anlæg af søgsmålet som følge af en berigtigelse af den anfægtede beslutning vedtaget af Kommissionen.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (3) Retningslinjer for beregning af bøder efter artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EUT 2006 C 210, s. 2).


text:
9.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England og Wales) og Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 19. december 2014 — European Federation for Cosmetic Ingredients mod Secretary of State for Business, Innovation and Skills
 (Sag C-592/14)
 (2015/C 081/10)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England and Wales) og Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: European Federation for Cosmetic Ingredients
 Sagsøgte: Secretary of State for Business, Innovation and Skills og Attorney General
 Intervenienter: British Union for the Abolition of Vivisection og European Coalition to End Animal Experiments
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Skal artikel 18, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1223/2009 af 30. november 2009 om kosmetiske produkter (1) fortolkes således, at den forbyder markedsføringen på Fællesskabets marked af kosmetiske produkter med bestanddele eller en kombination af bestanddele, der har været genstand for forsøg med dyr, såfremt sådanne forsøg er udført uden for Den Europæiske Union med henblik på at opfylde tredjelandes lovgivnings- eller forskriftsmæssige betingelser for at markedsføre kosmetiske produkter med disse bestanddele i de pågældende lande?
 2.
 Er svaret på spørgsmål 1) afhængigt af: -
 a)
 om den sikkerhedsvurdering, der udføres i overensstemmelse med forordningens artikel 10 for at påvise, at det kosmetiske produkt er sikkert for menneskers sundhed, inden det gøres tilgængeligt på Fællesskabets marked, indebærer anvendelse af oplysninger, der udledes af dyreforsøg udført uden for Den Europæiske Union
 b)
 om tredjelandenes retsforskrifter vedrører sikkerheden af kosmetiske produkter
 c)
 om det på det tidspunkt, hvor forsøg med [udelades] en bestanddel på dyr blev udført uden for EU, med rimelighed kunne forventes, at en eller anden person på et eller andet stadium ville forsøge at bringe et kosmetisk produkt med den pågældende bestanddel i omsætning på Fællesskabets marked, og/eller
 d)
 nogen anden faktor, og i så fald hvilken faktor?
 (1) EUT L 342, s. 59.


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/8
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 25. oktober 2012 — Anssi Ketelä (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)
 (Sag C-592/11) (1)
 (Landbrug - forordning (EF) nr. 1698/2005 og nr. 1974/2006 - etableringsstøtte til unge landbrugere - betingelser for tildeling - etablering på en landbrugsbedrift for første gang som driftsleder - betingelserne for anvendelse, når etableringen finder sted ved hjælp af en juridisk person)
 2012/C 399/12
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Anssi Ketelä
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein hallinto-oikeus — fortolkning af artikel 22, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 277, s. 1) og artikel 13, stk. 4 og 6, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1974/2006 af 15. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 (EUT L 368, s. 15) — betingelserne for ydelse af støtte til fremme af unge landbrugeres etablering — etablering på en landbrugsbedrift for første gang som driftsleder — etableringsstøtte ydet til fysisk person på grundlag af erhvervelsen af en familiegård — afbrydelse af betalingen af støtten med den begrundelse, at støttemodtageren efterfølgende er blevet mindretalsaktionær og administrerende direktør i et aktieselskab, der bl.a. driver svineopdræt
 Konklusion
 Artikel 22, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) skal fortolkes således, at det krav, der opstilles i denne bestemmelse, om, at den pågældende person skal etablere sig på en landbrugsbedrift for første gang »som driftsleder«, indebærer, at den berørte, når han etablerer sig ved hjælp af et aktieselskab, har faktisk og varig kontrol over såvel landbrugsbedriften som driften heraf.
 Selv om medlemsstaterne fortsat detaljeret kan konkretisere de betingelser, under hvilke det kan fastslås, at en ansøger har en sådan stilling som driftsleder, forudsættes det, at sådanne betingelser ikke går ud over den ramme, som de har til formål at præcisere, og derfor under iagttagelse af formålene med forordning nr. 1698/2005 søger at sikre, at den nævnte ansøger har faktisk og varig kontrol over landbrugsbedriften og driften heraf. Nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede opfylder disse betingelser, for så vidt som de bestemmer, at når en ung landbruger etablerer sig ved hjælp af et aktieselskab, er opnåelsen af støtten bl.a. betinget af, at landbrugeren har kontrollen i denne juridiske person, hvilket kræver, at han ejer over halvdelen af aktierne, og at disse aktier repræsenterer over halvdelen af stemmerne.
 (1) EUT C 49 af 18.2.2012.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (Chancery Division) (Det Forenede Kongerige) den 29. maj 2007 — Canterbury Hockey Club og Canterbury Ladies Hockey Club mod Commissioners of HM Revenue and Customs
 (Sag C-253/07)
 (2007/C 183/34)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Canterbury Hockey Club og Canterbury Ladies Hockey Club
 Sagsøgt: Commissioners of HM Revenue and Customs
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter ordet »personer« i forbindelse med »personer, der deltager i sport« i henhold til fritagelsen i sjette direktivs (1) artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), selskaber og sammenslutninger, der ikke har selskabsform, eller er det begrænset til enkeltpersoner, dvs. fysiske personer eller mennesker?
 2)
 Hvis ordet »personer« i forbindelse med »personer, der deltager i sport« omfatter selskaber og sammenslutninger, der ikke har selskabsform, såvel som enkeltpersoner, giver udtrykket »visse former for tjenesteydelser i nær tilknytning til udøvelsen af sport« da medlemsstaterne mulighed for at begrænse fritagelsen til alene at gælde enkeltpersoner, der deltager i sport?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145, s. 1.


text:
C 191/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.8.2002
 tillige manglende sagsoplysning vedrørende konklusionerne Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at
 om støtteordningens virkning på samhandelen inden for artikel 37, litra a), første led og artikel 38 i vedtægten er
 Fællesskabet. overtrådt, da den anfægtede afgørelse ændrer sagsøgerens
 tjenestested under den periode, hvor han er i tjenestens
 interesse gør midlertidig tjeneste i en anden stilling. Sagsøgeren
 (1) EFT C 283 af 19.9.1997, s. 2. gør endvidere gældende, at artikel 85 i vedtægten er overtrådt,
 at der er sket overtrædelse af princippet om forbud mod
 vilkårlig fremgangsmåde, af princippet om beskyttelse af
 den berettigede forventning og af omsorgsprincippet, da
 sagsøgeren ikke var vidende om, at de modtagne udbetalinger
 var sket i strid med reglerne. Endelig gør sagsøgeren gældende,
 at artikel 5 og artikel 10 i bilag Vll til vedtægten er overtrådt.
 Sag anlagt den 11. juni 2002 af Georgios Gouvras mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-180/02)
 (2002/C 191/51)
 Sag anlagt den 14. juni 2002 af BMI Bertollo S.r.l.
 (Processprog: fransk) mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-186/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Georgios Gouvras, Bereldange (2002/C 191/52)
 (Luxembourg), ved avocats Jean-Noël Louis, Etienne Marchal
 og Albert Coolen, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Processproget afgøres i henhold til procesreglementets artikel 131,
 stk. 2 — det i stævningen anvendte sprog: italiensk
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af afgørelse af 14. august 2001 truffet af
 generaldirektøren for Generaldirektoratet Administration Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 og Personale Luxembourg og Ispra fra DG ADMIN om den 14. juni 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af BMI Bertollo
 — at fastsætte sagsøgerens tjenestested til Athen med S.r.l., Pianezze San Lorenzo (Italien), ved avvocati Prof. Federico
 tilbagevirkende kraft fra 1. november 2001, at Tedeschini, Prof. Maurizio Pinnarò og Patrik Santer. Den anden
 ophæve sagsøgerens ret til udlandstillæg med tilba- part i sagen for appelkammeret var Diesel SpA, Molvena
 gevirkende kraft, at ophæve sagsøgerens ret til (Italien).
 godtgørelse af årlige rejseudgifter og at korrigere
 hans vederlag med den justeringskoefficient, som
 gælder for Grækenland Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — i sagsøgerens vederlag at tilbageholde et hvilket som Afgørelse af 19. marts 2002 fra Tredje Appelkammer ved
 helst fejlagtigt udbetalt beløb til gennemførelse af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked vedrørende
 denne afgørelse. en klage over afgørelse af 28. februar 2001 fra Femte
 Indsigelsesafdeling ved Harmoniseringskontoret, der imøde-
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. kom det indsigende selskabs påstand i registreringssagen,
 annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der gjorde tjeneste i Luxembourg, blev i tjenestens
 interesse overført til midlertidig tjeneste i det græske sundheds- EF-varemærkets ansø- Sagsøger
 ministerium. Den anfægtede beslutning fastsætter med tilbage- ger:
 virkende kraft fra 1. november 2000 sagsøgerens tjenestested
 til Athen med de deraf følgende retsvirkninger. Desuden


text:
1.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 290/11
 Sag anlagt den 25. juli 2011 — Turbo Compressor Manufacturer mod Rådet
 (Sag T-404/11)
 2011/C 290/15
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Turbo Compressor Manufacturer (Teheran, Iran) (ved advokat K. Kleinschmidt)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/299/FUSP af 23. maj 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Der anordnes en foranstaltning med henblik på sagens tilrettelæggelse i henhold til artikel 64 i Rettens procesreglement, hvorved sagsøgte pålægges at fremlægge samtlige dokumenter vedrørende den anfægtede afgørelse, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af de rettigheder, der er sikret i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
 Sagsøgerens rettigheder i henhold til Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) er tilsidesat. I chartrets artikel 16 sikres friheden til at oprette og drive egen virksomhed i Den Europæiske Union, og artikel 17 vedrører retten til at anvende lovligt erhvervet ejendom i Den Europæiske Union og navnlig frit træffe dispositioner herover. Chartrets artikel 20 og 21 sikrer sagsøgeren ligebehandling og beskyttelse mod forskelsbehandling.
 Sagsøgeren bliver som følge af den anfægtede afgørelse udelukket fra at deltage i samhandlen i Den Europæiske Union. Derved bringes sagsøgerens økonomiske eksistens i fare. Sagsøgeren er afhængig af leveringer fra Den Europæiske Unions økonomiske område.
 Der foreligger ikke en offentlig interesse i at begrænse sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed, ejendomsret, ret til ligebehandling og beskyttelse mod forskelsbehandling. Der foreligger navnlig ingen faktiske omstændigheder, der kan udgøre en tilstrækkelig begrundelse for sagsøgtes afgørelse og det hermed forbundne indgreb i sagsøgerens grundlæggende rettigheder. Sagsøgeren er navnlig ikke involveret i spredningsfølsomme nukleare aktiviteter eller udvikling af fremføringsmidler til atomvåben.
 Der foreligger endvidere en forveksling. Den i den anfægtede afgørelse benævnte virksomhed SATAK er ikke identisk med sagsøgeren. Der er tale om en tredjepart, som er sagsøgeren ubekendt. Den omstændighed, at sagsøgeren ved den anfægtede afgørelse er optaget på listen i bilag II til afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran, kan ifølge sagsøgeren alene forklares med, at der foreligger en forveksling med en anden virksomhed, som driver virksomheden »SATAK« eller lignende.
 2)
 Andet anbringende om et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til de faktiske omstændigheder, der ligger til grund for afgørelsen
 Der foreligger et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til de faktiske omstændigheder, der ligger til grund for sagsøgtes afgørelse. Sagsøgeren er ikke involveret i spredningsfølsomme nukleare aktiviteter, handel med og/eller udvikling af fremføringsmidler til atomvåben eller andre våbensystemer.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
 Sagsøgte har ikke overholdt proportionalitetsprincippet ved afgørelsen. Sagsøgeren kan på baggrund af søgninger på internettet under søgeordene »SATAK« og »Irans atomprogram« kun formode, at den levering, der nævnes i punkt 31 i bilag I B til afgørelse 2011/299/FUSP, kunne omhandle seks luftbårne krydsermissiler af


text:
den sovjetiske type KH-55(SM), som Iran skulle have indkøbt i Ukraine i 2001 eller 2002.
 Sagsøgeren opretholder hverken forretningsforbindelser til den statsejede ukrainske virksomhed UkrSpetzExport eller importerer luftbårne krydsermissiler af den sovjetiske type KH-55(SM) eller andre våben eller våbentransportsystemer.
 Sagsøgeren er ikke den virksomhed, der i punkt 31 i bilag I B til den anfægtede afgørelse benævnes »SATAK«.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af retten til at blive hørt.
 Der foreligger en tilsidesættelse af retten til at blive hørt. Sagsøgeren stiller sig uforstående over for den begrundelse, der er anført i punkt 31 i bilag I B til den anfægtede afgørelse, og sagsøgeren har heller ikke særskilt fået meddelt en tilstrækkelig begrundelse af sagsøgte, således at sagsøgerens ret til forsvar og krav på effektiv retsbeskyttelse er blevet tilsidesat.


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/18
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 28. oktober 2004
 i sag C-5/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (Traktatbrud - direktiv 98/44/EF - retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 6/34)
 Processprog: tysk
 I sag C-5/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 9. januar 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks og C. Schmidt, som befuldmægtigede, mod Forbundsrepublikken Tyskland ved M. Lumma som befuldmægtiget, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af J.N. Cunha Rodrigues, fungerende formand for Fjerde Afdeling, og dommerne K. Schiemann og M. Ilešič (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 28. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6. juli 1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 47 af 21.2.2004.


text:
20.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/3
 Sag anlagt den 23. februar 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-108/06)
 (2006/C 121/06)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene
 Kommissionens påstande:
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF (1) af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet, idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom
 —
 Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 21. juli 2004.
 (1) EFT L 197, s. 30.


text:
Nr. C 212/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7 . 97
 Sag anlagt den 30. april 1997 af Kommissionen for De Union af Europa-Parlamentet ved kontorchef Johann
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Schoo og Joao Sant'Anna, begge Europa-Parlamentets
 ( Sag C-163/97) Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Europa-Parlamentets Generalse
 ( 97/C 212/20 ) kretariat, Båtiment Tour, kontor 017.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 30 . april 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Hendrik van Lier, som befuldmægtiget, og med — Forordning ( EF ) nr. 307/97 af 17. februar 1997 ( l ) om
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, ændring af forordning ( EØF ) nr. 3528/86 ( 2 ) om
 Wagner-Centret, Kirchberg. beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod luftforure
 ning annulleres i medfør af EF-traktatens artikel 173 .
 Kommissionen for De Europæiske ' Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande : — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at afholde
 sagens omkostninger.
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 pligter efter Rådets direktiv 92/74/EØF af 22 . septem
 ber 1992 om udvidelse af anvendelsesområdet for Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 direktiv 81 /851 /EØF om indbyrdes tilnærmelse af lov
 givning om veterinærlægemidler og om fastsættelse af Den anfægtede forordning, hvorved den aktion, der blev
 supplerende bestemmelser for homøopatiske veterinær iværksat ved Rådets forordning ( EØF) nr. 3528/86 af
 lægemidler ('), da det ikke har vedtaget de lov- og for 17. november 1986 om beskyttelse af skovene i Fællesska
 valtningsforskrifter, der er nødvendige for at efter bet mod luftforurening, videreføres til den 31 . december
 komme direktivet . 2001 , blev vedtaget alene med hjemmel i EF-traktatens
 artikel 43 om den fælles landbrugspolitik, hvorefter
 — det fastslås subisidært, at Kongeriget Belgien har tilsi Europa-Parlamentet skal høres . Hjemmelen for forordnin
 desat sine pligter efter direktivets bestemmelser, da det gen skulle imidlertid have været traktatens artikel 130 S
 ikke straks har underrettet Kommissionen om sine for om Fællesskabets politik på miljøområdet, hvorefter pro
 anstaltninger. ceduren for samarbejde mellem Parlamentet og Rådet skal
 følges .
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger. Forordning ( EØF ) nr. 3528/86 blev på sin side vedtaget
 med hjemmel i EF-traktatens artikel 43 og 235 . Den
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: kunne ikke, da den blev vedtaget før ikrafttrædelsen af
 den fælles akt, hjemles ved artikel 130 S. Forordning
 Efter direktivets artikel 10 skal medlemsstaterne træffe de ( EØF) nr. 3528/86 blev ændret første gang ved Rådets for
 foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme ordning (EØF ) nr. 1613/89 af 29 . maj 1989 om ændring
 direktivet senest den 31 . december 1993 . af forordning ( EØF ) nr. 3528/86 om beskyttelse af skovene
 i Fællesskabet mod luftforurening ( 3 ). Den blev ændret
 I besvarelse af åbningsskrivelsen har de belgiske myndighe endnu en gang ved Rådets forordning ( EØF


text:
) nr. 2157/92
 der den 12 . juni 1995 oplyst, at der forelå et forslag om af 23 . juli 1992 om beskyttelse af skovene i Fællesskabet
 kongelig anordning vedrørende de nødvendige foranstalt mod luftforurening (4 ). Disse to ændringsforordninger har
 ninger, der er tilstillet ministeren for den offentlige sund som hjemmel EF-traktatens artikel 43 og artikel 130 S.
 hed . Ifølge artikel 130 S skulle der da også dengang som efter
 traktatens artikel 43 kun ske høring af Europa-Parlamen
 tet .
 Derefter har Kommissionen ikke modtaget nye oplysninger
 om denne lovgivningsprocedure .
 Den anfægtede forordning vedrører efter sit indhold gan
 (') EFT nr. L 297 af 13 . 10 . 1992, s . 12 . ske klart miljøbeskyttelse . De foranstaltninger, der videre
 føres ved forordningen, nemlig bl.a . undersøgelsen af ska
 der på skovene og forbedring af kendskabet til forurenin
 gen og dens virkninger på skovene, vedrører i meget
 snæver forstand skovene og beskyttelsen af dem. Deres
 formål er beskyttelsen af skovene . Disse foranstaltninger
 Sag anlagt den 30. april 1997 af Europa-Parlamentet mod kan ikke udgøre et led i den fælles landbrugspolitik. De
 Rådet for Den Europæiske Union har intet at gøre med de varer, der er omhandlet i EF-trak
 tatens artikel 38-46, dvs . de varer, der er opregnet i listen i
 ( Sag C-164/97 ) bilag II til traktaten . Disse foranstaltninger henhører under
 ( 97/C 212/21 ) traktatens artikel 130 R.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den De erklærede formål med forordning ( EØF ) nr. 3528/86 ,
 30 . april 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske forordning ( EØF ) nr. 1613/89 og forordning ( EØF )
 ---pagebreak--- 12 . 7. 97 fDA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/ 13
 nr. 2157/92 er bekæmpelse af forureningen og beskyttelse skulle der jo ifølge artikel 130 S som efter traktatens
 af skovene, der spiller en væsentlig rolle for bevarelsen af artikel 43 kun ske høring af Europa-Parlamentet. Hjemmel
 den fundamentale balance, navnlig ved deres indflydelse for den første forordning på området, nemlig Rådets for
 på jordbund, vandressourcer, klima, fauna og flora . Udta ordning ( EØF) nr. 3529/86 af 17. november 1986, om
 lelserne i betragtningerne til den anfægtede forordning, der beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod brande ( 3 ), der
 blot forlænger gyldighedsperioden for de eksisterende blev vedtaget før ikrafttrædelsen af den fælles akt, var
 bestemmelser med fem år, om, at beskyttelsen af skovene traktatens artikel 43 og 235 .
 mod forurening og visse ugunstige meteorologiske begiven
 heder direkte medvirker til at nå målene i EF-traktatens
 artikel 39, stk. 1 , litra b ), strider mod betragtningerne til Den anfægtede forordning vedrører efter sit indhold gan
 disse forordninger. ske klart miljøbeskyttelse. De foranstaltninger, der videre
 føres ved forordningen, nemlig bl.a . undersøgelser med
 henblik på klarlægning af brandårsagerne, indførelse eller
 (') EFT nr. L 51 af 21 . 2 . 1997, s . 9 . 4
 (2) EFT nr. L 326 af 21 . 11 . 1986 ,


text:
s . 2 .
 forbedring af overvågningssystemer, herunder forebyg
 (■') EFT nr. L 165 af 15 . 6 . 1989 , s . 6 . gende overvågning, foranstaltninger til uddannelse af højt
 (4) EFT nr. L 217 af 31 . 7. 1992 , s . 1 . specialiseret personale, gennemførelse af analytiske under
 søgelser og af pilot- og demonstrationsprojekter vedrø
 rende nye metoder, ny teknik og ny teknologi, vedrører i
 meget snæver forstand skovene og beskyttelsen af dem.
 Deres formål er beskyttelsen af skovene . Disse foranstalt
 ninger kan ikke udgøre et led i den fælles landbrugspolitik .
 De har intet at gøre med de varer, der er omhandlet i EF
 Sag anlagt den 30. april 1997 af Europa-Parlamentet mod traktatens artikel 38-46, dvs . de varer, der er opregnet i
 Rådet for Den Europæiske Union listen i bilag II til traktaten . Disse foranstaltninger henhø
 rer under traktatens artikel 130 R.
 ( Sag C-165/97)
 ( 97/C 212/22 )
 De erklærede formål med forordning ( EØF ) nr. 2158/92
 og den tidligere forordning på området er beskyttelse mod
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den skovbrande og bevaring af skovarealerne, der spiller en
 30 . april 1997 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske væsentlig rolle for bevarelsen af den fundamentale
 Union af Europa-Parlamentet ved kontorchef Johann balance, navnlig ved deres indflydelse på jordbund, vand
 Schoo og Joao Sant'Anna, begge Europa-Parlamentets ressourcer, klima, fauna og flora . Betragtningerne nævner
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt kun som en biting beskyttelsen af de forskellige faktorer,
 adresse i Luxembourg hos Europa-Parlamentets Generalse hvorved skovene indvirker gunstigt på landzonerne. Udta
 kretariat, Båtiment Tour, kontor 017. lelserne i betragtningerne til den anfægtede forordning, der
 blot forlænger gyldighedsperioden for de eksisterende
 bestemmelser med fem år, om at beskyttelsen af skovene
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : mod brande direkte medvirker til at nå målene i EF-trakta
 tens artikel 39, stk. 1 , litra b ), strider mod betragtningerne
 til de nævnte forordninger.
 — Forordning ( EF ) nr. 308/97 af 17. februar 1997 (') om
 ændring af forordning ( EØF) nr. 2158/92 (2 ) om
 beskyttelse af skovene i Fællesskabet mod brande O EFT nr. L 51 af 21 . 2 . 1997, s . 11 .
 annulleres i medfør af EF-traktatens artikel 173 . ( 2 ) EFT nr. L 217 af 31 . 7. 1992 , s. 3 .
 ( 3 ) EFT nr. L 326 af 21 . 11 . 1986 , s . 5 .
 — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at afholde
 sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter;
 Sag anlagt den 30. april 1997 af Kommissionen for De
 Den anfægtede forordning, hvorved den aktion, der blev Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 iværksat ved Rådets forordning ( EØF) nr. 2158/92 af ( Sag C-166/97)
 23 . juli 1992 om beskyttelse af skovene i Fællesskabet
 ( 97/C 212/23 )
 mod brande , videreføres til den 31 . december 2001 , blev
 vedtaget alene med hjemmel i EF-traktatens artikel


text:
43 om
 den fælles landbrugspolitik, hvorefter Europa-Parlamentet
 skal høres . Hjemmelen for forordningen skulle imidlertid Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 have været traktatens artikel 130 S om Fællesskabets poli 30 . april 1997 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 tik på miljøområdet, hvorefter proceduren for samarbejde Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juri
 mellem Parlamentet og Rådet skal følges . disk konsulent Richard B. Wainwright og Jean-Francis
 Pasquier, der er udstationeret som national ekspert ved
 Kommissionens Juridiske Tjeneste , som befuldmægtigede,
 Forordning ( EØF ) nr. 2158/92 blev på sin side vedtaget og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de
 med hjemmel i EF-traktatens artikel 43 og 130 S. Dengang la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.


text:
28.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/4
 Appel iværksat den 25. juli 2013 af Luigi Marcuccio til prøvelse af Personalerettens kendelse af 14. maj 2013 i sag F-4/12, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-385/13 P)
 2013/C 284/04
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den appellerede kendelse ophæves fuldt ud og uden undtagelser.
 —
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Anbringenderne og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der tidligere er påberåbt i sag T-203/13 P, Marcuccio mod Kommissionen.


text:
16.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 173/17
 En national bestemmelse som artikel C.11.1, stk. 1, i Besluit radio- 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i
 electrische inrichtingen, hvorefter det ikke er tilladt at reklamere for henhold til artikel 4, stk. 1, første afsnit, i Rådets direktiv
 sendeudstyr af ikke-godkendt type, udgør ikke en teknisk forskrift som 96/43/EF af 26. juni 1996 om ændring og kodifikation af
 omhandlet i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om direktiv 85/73/EØF med henblik på finansiering af veterinæ-
 en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og rundersøgelse og -kontrol af levende dyr og visse animalske
 forskrifter, der burde være blevet anmeldt til Kommissionen, inden produkter og om ændring af direktiv 90/675/EØF og
 den blev vedtaget. 91/496/EØF, idet den ikke inden for den fastsatte frist har
 vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er
 nødvendige for at efterkomme bestemmelserne i dette afsnit.
 (1) EFT C 265 af 18.9.1999.
 2) I øvrigt frifindes Forbundsrepublikken Tyskland.
 3) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 299 af 16.10.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling) DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 8. marts 2001
 af 8. marts 2001
 i sag C-316/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1) i sag C-97/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Franske Republik (1)
 (»Traktatbrud — direktiv 96/43/EF — manglende gennem-
 førelse inden for den fastsatte frist«) (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 97/52/EF«)
 (2001/C 173/28) (2001/C 173/29)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-97/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtiget: M. Nolin) mod Den Franske Republik (befuld-
 I sag C-316/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- mægtigede: K. Rispal-Bellanger og S. Pailler) angående en
 ber (befuldmægtiget: K.-D. Borchardt) mod Forbundsrepublik- påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har
 ken Tyskland (befuldmægtigde: W.-D. Plessing og C.-D. Quas- tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets
 sowski), angående en påstand om, at det fastslås, at Forbundsre- og Rådets direktiv 97/52/EF af 13. oktober 1997 om ændring
 publikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold af direktiv 92/50/EØF, 93/36/EØF og 93/37/EØF om samord-
 til EF-traktaten og Rådets direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996 ning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af hen-
 om ændring og kodifikation af direktiv 85/73/EØF med holdsvis offentlige tjenesteydelsesaftaler, aftaler om offentlige
 henblik på finansiering af veterinærundersøgelse og -kontrol indkøb og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 328,
 af levende dyr og visse animalske produkter og om ændring af s. 1), idet den ikke har givet meddelelse om de love og
 direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF (EFT L 162, s. 1, og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efter-
 berigtigelse i EFT 1997 L 8, s. 32), idet den ikke inden for den komme samtlige direktivets bestemmelser, eller idet den ikke
 fastsatte frist har truffet alle de foranstaltninger, der er har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at


text:
nødvendige for at efterkomme dette direktiv, har Domstolen efterkomme direktivet, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sam-
 (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wat- mensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommerne
 helet, og dommerne P. Jann (refererende dommer) og L. Sevón; D.A.O. Edward og S. von Bahr (refererende dommer); general-
 generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den advokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 8. marts 2001
 8. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 173/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.6.2001
 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold 1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser
 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af i henhold til Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december
 13. oktober 1997 om ændring af direktiv 92/50/EØF, 1991 om beskyttelse af vand mod forurening af nitrater, der
 93/36/EØF og 93/37/EØF om samordning af fremgangsmå- stammer fra landbruget, idet det ikke har udstedt de love og
 derne med hensyn til indgåelse af henholdsvis offentlige administrative bestemmelser, der er nødvendige for at overholde
 tjenesteydelsesaftaler, aftaler om offentlige indkøb og offentlige de forpligtelser, der er fastsat i direktivets artikel 5, stk. 4 og 6,
 bygge- og anlægskontrakter, idet den ikke inden for den fastsatte og artikel 10, stk. 1, sammenholdt med bilag II, afsnit A,
 frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er bilag III, punkt 1, nr. 3, og bilag V, punkt 4, litra e), til
 nødvendige for at efterkomme direktivet. direktivet.
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. 2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 af 13. marts 2001
 (Tredje Afdeling)
 i sag C-379/98, PreussenElektra AG mod Schleswag AG
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht
 af 8. marts 2001 Kiel) (1)
 i sag C-266/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- (»Elektricitet — vedvarende energikilder — national ordning,
 skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (1) hvorved elforsyningsvirksomhederne pålægges en forpligtel-
 se til at købe elektricitet til mindstepriser og om fordeling af
 de heraf følgende udgifter mellem disse virksomheder og de
 (»Traktatbrud — direktiv 91/676/EØF«) virksomheder, der driver de primære anlæg — statsstøtte —
 forenelighed med de frie varebevægelser«)
 (2001/C 173/30)
 (2001/C 173/31)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-266/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: M. Nolin) mod Storhertugdømmet I sag C-379/98, angående en anmodning, som Landgericht
 Luxembourg (befuldmægtiget: P. Steinmetz), angående en Kiel (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu
 påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv ret verserende sag, PreussenElektra AG mod Schleswag AG,
 91/676/EØF af 12. december 1991 om beskyttelse af vand procesdeltagere: Windpark Reußenköge III GmbH og Land
 mod forurening af nitrater, der stammer fra landbruget (EFT Schleswig-Holstein, at opnå


text:
en præjudiciel afgørelse vedrøren-
 L 375, s. 1), idet det ikke har sat de nødvendige love de fortolkningen af EF-traktatens artikel 30 og 92 (efter
 og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme ændring nu artikel 28 EF og 87 EF) samt af EF-traktatens
 direktivets artikel 5, stk. 4 og 6, og artikel 10, stk. 1, artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF), har Domstolen,
 sammenholdt med bilag II, afsnit A, bilag III, punkt 1, nr. 3, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 og bilag V, punkt 4, litra e), til direktivet, har Domstolen (Tredje formændene C. Gulmann, M. Wathelet og V. Skouris samt
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón
 dommerne J.-P. Puissochet og F. Macken (refererende dommer); og R. Schintgen (refererende dommer); generaladvokat: F.G. Ja-
 generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den cobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den
 8. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 13. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
4.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/30
 Rettens dom af 25. maj 2016 – Ice Mountain Ibiza mod EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
 (Sag T-5/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket ocean beach club ibiza - ældre nationale figurmærker OC ocean club og OC ocean club Ibiza - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 243/31)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Spanien) (ved advokaterne J.L. Gracia Albero, F. Miazzetto og E. Cebollero González)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved S. Palmero Cabezas, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Spanien)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 8. oktober 2014 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2292/2013-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Marbella Atlantic Ocean Club og Ice Mountain Ibiza
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Ice Mountain Ibiza, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 73 af 2.3.2015.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/7
 Domstolens kendelse af 22. marts 2012 — Cantiere navale De Poli SpA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-167/11 P) (1)
 (Appel - artikel 119 i procesreglementet - statsstøtte - uforenelighed med fællesmarkedet - Kommissionens beslutning - ændringer i eksisterende støtte - forordning (EF) nr. 794/2004 - forordning (EF) nr. 1177/2002 - midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien)
 2012/C 194/10
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Cantiere navale De Poli SpA (ved avvocati A. Abate og A. Franchi)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for appellanten: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og avvocato dello Stato P. Gentili)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. februar 2011 i sag T-584/08, Cantiere navale De Poli mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2010/38 af 21. oktober 2008 om den statsstøtte C 20/08 (ex N 62/08), som Italien påtænker at yde ved en ændring af støtteordning N 59/04 vedrørende en midlertidig defensiv ordning for skibsbygningsindustrien (EUT 2010 L 17, s. 50)
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Cantiere navale De Poli SpA betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 173 af 11.6.2011.


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/12
 Appel iværksat den 10. august 2005 af Creative Technology Ltd til prøvelse af dom afsagt den 25. maj 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-352/02, Creative Technology Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM). Den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) var José Vila Ortiz
 (Sag C-314/05 P)
 (2005/C 296/23)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. august 2005 iværksat appel af Creative Technology Ltd, Singapore (Singapore), ved solicitors S. Jones og P. Rawlinson til prøvelse af dom afsagt den 25. maj 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-352/02 (1), Creative Technology Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design). Den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) var José Vila Ortiz.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 i.
 Den appellerede dom ophæves.
 ii.
 Appelkammerets afgørelse annulleres.
 iii.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse nr. 145/2001 annulleres.
 iv.
 Appellantens varemærke antages til registrering.
 v.
 Indsigeren tilpligtes at betale appellantens omkostninger i forbindelse med denne appel, sagen for Retten i Første Instans og sagen for appelkammeret samt indsigelsessagen for Indsigelsesafdelingen.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort gældende, at EF-varemærkeansøgningen om ordet PC WORKS ikke ligner det ældre spanske varemærke for figurmærket, der indeholder ordene W WORK PRO, så meget, at der er risiko for forveksling. Appellanten har anført, at Indsigelsesafdelingen, Fjerde Appelkammer og Retten i Første Instans begik en fejl ved deres respektive bedømmelser af helhedsvurderingen af de omhandlede varemærker, og særligt ved at lægge uforholdsmæssigt meget vægt på bestanddelen WORK, der findes i begge varemærker.
 Appellanten har endvidere anført, at Indsigelsesafdelingen, Fjerde Appelkammer og Retten i Første Instans undlod at anerkende, at de omhandlede varer ikke er tilfældige erhvervelser, men købes af forbrugerne efter grundige overvejelser, og særligt at de undlod at lægge vægt på det, der reelt karakteriserer en person inden for den almindeligt oplyste og opmærksomme og velunderrettede relevante kundekreds, idet en sådan person i den relevante kundekreds i dette tilfælde ikke ville købe disse varer uden en omhyggelig undersøgelse.
 Det følger heraf, at Retten i Første Instans fejlagtigt stadfæstede Indsigelsesafdelingens og Fjerde Appelkammers afgørelse og frifandt sagsøgte som helhed.
 Appellanten har følgelig gjort gældende, at der skal gives medhold i denne appel iværksat til prøvelse af Indsigelsesafdelingens og Fjerde Appelkammers afgørelser samt Rettens dom, og at Indsigelsesafdelingens og Fjerde Appelkammers afgørelser annulleres som helhed, og at Rettens dom ophæves. Appellanten har også nedlagt påstand om godtgørelse af sagsomkostningerne i forbindelse med appellen og sagen for Indsigelsesafdelingen, Fjerde Appelkammer og Retten i Første Instans.
 (1) EFT C 182 af 23.7.2005, s. 35.


text:
9.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 204/25
 Sag anlagt den 4. maj 2011 — Lidl Stiftung mod KHIM — Lactimilk (BELLRAM)
 (Sag T-237/11)
 2011/C 204/46
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (ved advokat T. Träger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Lactimilk, SA (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. marts 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1154/2009-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Lidl Stiftung & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BELLRAM« for varer i klasse 29 — EF-varemærkeansøgning nr. 5074281
 Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Lactimilk, SA
 De påberåbte varemærker eller tegn: spansk varemærkeregistrering nr. 2414439 af figurmærket »RAM« for varer i klasse 29; spansk varemærkeregistrering nr. 98550 af figurmærket »Ram« for varer i klasse 29; spansk varemærkeregistrering nr. 151890 af ordmærket »RAM« for varer i klasse 29
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort fem anbringender gældende.
 Med det første anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 63, stk. 2, og artikel 75 og 76 i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 (herefter »varemærkeforordningen«) og retten til at blive hørt, idet appelkammeret ikke opfordrede parterne til at fremkomme med deres bemærkninger til appelkammerets hensigt om at udbytte den relevante registrering, der var påberåbt til støtte for indsigelsen, med en anden.
 Med det andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter varemærkeforordningens artikel 41, sammenholdt med gennemførelsesforordningens regel 15, stk. 2, litra f), idet appelkammeret tog hensyn til varer, der ikke på behørig vis var identificerede i indsigelsesskrivelsen og indenfor tidsfristen for at rejse indsigelse.
 Med det tredje anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter varemærkeforordningens artikel 42, stk. 2, artikel 42, stk. 3, og artikel 15, idet appelkammeret ikke på behørig vis vurderede omfanget af de registrerede varer i forhold til det bevis for brug, der var indgivet.
 Med det fjerde anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter varemærkeforordningens artikel 76, sammenholdt med gennemførelsesforordningens regel 50, stk. 1, og regel 19, stk. 1 og 3, idet appelkammeret fejlagtigt tog hensyn til, at det ældre varemærke havde en høj grad af særpræg.
 Endelig gør sagsøgeren med det femte anbringende gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), idet appelkammeret forkert antog, at der var en høj grad af lighed mellem varerne. Med hensyn til ligheden mellem tegnene undlod appelkammeret at lægge til grund, at tegnene ikke ligner hinanden eller at de kun ligner hinanden i svag grad, på grund af den ensartede karakter af »BELLRAM« i det spanske sprog. Tegnene »BELLRAM« og »RAM« kan ikke forveksles med hinanden, fordi varerne kun ligner hinanden i svag grad og tegnene ikke ligner hinanden eller kun


text:
C 101/54 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 Slettelse af sag T-244/02 ( 1) Slettelse af sag T-345/02 ( 1)
 (2003/C 101/95)
 (2003/C 101/96)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 27. januar 2003 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-244/02, G.D. Searle LLC mod Kontoret for Ved kendelse af 23. januar 2003 har formanden for Anden
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (KHIM), skal slettes af registeret. besluttet, at sag T-345/02, European Dynamics mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 247 af 12.10.2002.
 (1 ) EFT C 19 af 25.1.2003.


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/25
 Sag anlagt den 27. januar 2014 — Stührk Delikatessen Import mod Kommissionen
 (Sag T-58/14)
 2014/C 129/32
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Stührk Delikatessen Import GmbH & Co. KG (Marne, Tyskland) (ved advokat J. Sparr)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse i sag AT. 39633 — rejer — K(2013)8286 endelig af 27. november 2013, meddelt sagsøgeren den 29. november 2013, annulleres, for så vist som den angår sagsøgeren.
 —
 Subsidiært ophæves den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt, i sin helhed.
 —
 Mest subsidiært nedsættes størrelsen af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt, og der fastsættes en bøde, der ikke overstiger 188 300 EUR.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren bl.a. gjort følgende gældende:
 —
 Kommissionen har med urette antaget, at sagsøgeren har deltaget i et samlet kartel, der omfattede Nederlandene, Belgien, Frankrig og Tyskland, idet sagsøgeren kun tog hensyn til de prisrammer for én aftager i Nordtyskland, som to virksomheder med betydelig markedsstyrke har fastsat, og derfor kun har deltaget i en geografisk og indholdsmæssigt snævert afgrænset konkurrencebegrænsende aftale.
 —
 Sagsøgeren har anført, at virksomheden hverken understøttede eller havde kendskab til de andre deltageres pris- og mængdeaftaler samt kundeopdelingsaftaler for markederne i Nederlandene, Belgien og Frankrig, som Kommissionen har fastslået eksistensen af.
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen til dels ikke har taget hensyn til og til dels har anvendt korrekt fastslåede omstændigheder i modstrid med deres datering og indhold. Sagsøgeren har i denne sammenhæng anfægtet den manglende hensyntagen til et antal formildende omstændigheder i forbindelse med fastsættelsen af bødens størrelse.
 —
 Det er endvidere sagsøgerens opfattelse, at Kommissionens retningslinjer for beregning af bøder af 2006 er retsstridige, og at anvendelsen heraf er retsstridig og tilsidesætter såvel princippet om bestemthed som den af EU-lovgiver foreskrevne ramme for bøderne.
 —
 Subsidiært har sagsøgeren anført, at Kommissionen i den omtvistede sag har fraveget fremgangsmåden i retningslinjerne for beregning af bøder i væsentlig grad. Kommissionen har derved ikke overholdt den bindende virkning for Kommissionen selv, som følger af udstedelsen af retningslinjerne for beregning af bøder, og Kommissionen har derved overskredet den skønsbeføjelse, den er indrømmet. Endvidere har Kommissionen i den foreliggende sag udmålt deltagernes bøder vilkårligt og indrømmet hoveddeltagerne og anstifterne af det af Kommissionen fastslåede samlede kartel større bødenedsættelser end sagsøgeren på trods af den af Kommissionen selv fastslåede grovhed af overtrædelserne.


text:
29.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/14
 Sag anlagt den 8. juli 2016 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-380/16)
 (2016/C 314/20)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Owsiany-Hornung og M. Wasmeier, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland i medfør af artikel 258, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 73 og artikel 306-310 i direktiv 2006/112, idet den har udelukket rejseydelser leveret til afgiftspligtige, som anvender ydelserne til brug for deres virksomhed, fra særordningen for rejsebureauer, og idet den i de tilfælde, hvor denne særordning finder anvendelse på rejsebureauer, tillader disse at fastsætte et fast afgiftsgrundlag for ydelseskategorier og for hver afgiftspligtig periode.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den i Tyskland fastsatte ordning for beregning af merværdiafgift af rejseydelser ikke er i overensstemmelse med Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1). Direktivet fastsætter i artikel 306-310 en særordning, hvorefter de ydelser, som et rejsebureau leverer til en kunde, anses for én enkelt ydelse. Tysk ret afviger herfra på en måde, der ikke er tilladt.
 Det er for det første ikke tilladt at udelukke afgiftspligtige, som anvender rejseydelser til brug for deres virksomhed, fra anvendelsesområdet for særordningen. Domstolen fastslog allerede i sin dom af 26. september 2013 i sag C-189/11, Kommissionen mod Spanien (2), at særordningen ikke kun finder anvendelse på ydelser, der leveres til private endelige forbrugere, men også på ydelser, der leveres til afgiftspligtige erhvervsdrivende. Medlemsstaterne kan ikke vælge at begrænse særordningen til kun at finde anvendelse på førstnævnte.
 Den beregningsmetode, der er fastsat i tysk momsret, er for det andet uforenelig med direktiv 2006/112. I henhold til direktivets artikel 73 og artikel 306-310 skal afgiftsgrundlaget fastsættes separat for hver rejse. Tysk ret fastsætter derimod en fast beregning af fortjenstmargenen for »ydelseskategorier«, f.eks. for samtlige rejser inden for et bestemt tidsrum. Domstolen fastslog også i ovennævnte dom, at en sådan fast sats ikke er i overensstemmelse med det fælles momssystem.
 (1) EUT L 347, s. 1.
 (2) ECLI:EU:C:2013:587.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/36
 Sag anlagt den 29. november 2016 — QC mod Det Europæiske Råd
 (Sag T-834/16)
 (2017/C 038/49)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: QC (Lesbos, Grækenland) (ved advokat Ch. Ladis)
 Sagsøgt: Det Europæiske Råd
 Sagsøgerens påstande
 —
 »Erklæringen fra EU og Tyrkiet« af 18. marts 2016, der blev offentliggjort samme dag i pressemeddelelse nr. 144/16, annulleres.
 —
 Alle dens virkninger erklæres ugyldige.
 —
 Der træffes afgørelse efter en fremskyndet procedure.
 —
 Aftalen suspenderes øjeblikkeligt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført syv anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres det gældende, at aftalen tilsidesætter væsentlige formforskrifter og materielle krav, og at den er udtryk for magtmisbrug.
 2.
 Det andet anbringende er støttet på Amnesty Internationals relevante og underbyggede rapporter, der bekræfter ovennævnte tilsidesættelser og den humanitære krise, der er en følge af aftalen.
 —
 Anvendelsen af aftalen, der ifølge sagsøgeren reelt er en international traktat, har medført en systematisk ikke-anvendelse af asylsystemet og direkte tilsidesættelse af Genevekonventionen.
 3.
 Det tredje anbringende er støttet på den orienterende note fra Parlamentets medlemmer af Den Europæiske Venstrefløjs Fællesgruppe.
 —
 Aftalen har medført og medfører en »grov og vedvarende tilsidesættelse« af EU’s værdier.
 4.
 Det fjerde anbringende er støttet på Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis.
 —
 Der henvises dernæst til den internationalt anerkendte kendsgerning, at Tyrkiet ikke er et »sikkert land« henset til dets brug af tortur og adskillige domme for overtrædelse af menneskerettighederne.
 5.
 Det femte anbringende vedrører TEUF-traktaten.
 —
 Det gøres gældende, at det, der med urette kaldes en erklæring, indeholder en åbenbar tilsidesættelse af EUF-traktatens femte del, afsnit V, vedrørende »internationale aftaler«.
 6.
 Sjette anbringende vedrører Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 —
 Aftalen tilsidesætter desuden de internationale menneskerettigheder, herunder Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder med hensyn til den menneskelige værdighed og de udtrykkeligt forbudte »massetilbagesendelser«. Navnlig fremhæves med søgsmålet den utilsigtede tilsidesættelse eller den bevidst manglende gennemførelse af de udtrykkeligt nævnte direktiver vedrørende den indsats, som kræves af EU i tilfælde af en »massetilstrømning« af mennesker ved grænserne, navnlig når disse mennesker er sårbare, og de direktiver, der regulerer procedurerne for tildeling af international beskyttelse og retten til asyl.
 7.
 Syvende anbringende er baseret på dokumenter fra professionelle og andre pålidelige organisationer.
 —
 Med søgsmålet gøres det gældende, at EU med den anfægtede aftale har frembragt en enorm tilstrømning af mennesker til Grækenland og Tyrkiet, som lever under kummerlige forhold uden nogen som helst rettigheder og uden hensyn til, at de måske har været udsat for mishandling fra ordensmagtens side.
 —
 Endelig gøres det med søgsmålet gældende, at EU over for en menneskelig og social katastrofe, åbenlyst har tilsidesat sine EU-retlige og internationale forpligtelser.


text:
4 . 5 . 96 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 133/ 15
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gômez de la Cruz, valgt adresse i Luxembourg på Den Spanske Ambassade,
 Wagner-Centret, Kirchberg. 4-6 , boulevard E. Servais .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 ) Det fastslås, at Den Franske Republik ved at indføre og — Annullation af det punkt i bilaget til Rådets forordning
 opretholde en administrativ bestemmelse, der udvider ( EF ) nr . 3074/95 af 22 . december 1995 ('), der vedrører
 den momsfritagelse, som efter fællesskabslovgivningen ansjos, for så vidt som der deri fastsættes den samlede
 alene er forbeholdt udlejning af fast ejendom, til at tilladte fangstmængde (» TAC «) for visse bestande og
 omfatte udlejning af visse løsøregenstande, har tilsidesat grupper af bestande af fisk for 1996 og de nærmere
 sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets direktiv betingelser, hvorunder de kan fiskes .
 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet beregnings
 grundlag(1 ) ( sjette momsdirektiv ).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 2 ) Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger. Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag C-179/95 ( 2 ).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (') EFT nr . L 330 af 30 . 12 . 1995 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 10 .
 Kommissionen finder, at momsfritagelse ved udlejning af
 visse løsøregenstande som telte , campingvogne og mobile
 homes indebærer en overskridelse af grænserne i sjette
 direktivs artikel 13 , punkt B, litra b ), der kun finder
 anvendelse på fast ejendom .
 Kommissionen finder, at en variabel fortolkning af en
 tjenesteydelse bestående i udlejning af visse løsøregen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 stande, som udspringer af enkrydsfortolkning af en udlej afsagt den 13 . december 1995 af Bundesfinanzhof i sagen
 ningsydelse og en overnatningsydelse inden eller uden for Finanzamt Bergisch Gladbach mod Werner Skripalle
 hotelsektoren i henholdt til kriterierne i den nationale
 ( Sag C-63/96 )
 lovgivning, udgør et væsentligt problem, der direkte anfæg
 ter den ensartede afgiftsordning i Fællesskabet, som — for 96/C 133/32 )
 så vidt angår løsøregenstande — er indført ved sjette
 direktiv .
 Ved kendelse afsagt den 13 . december 1995, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 8 , marts 1 996 , har Bundes
 Kommissionen har ligeledes anført, at fritagelsesbestemmel finanzhof, XI . Senat, i sagen Finanzamt Bergisch Gladbach
 serne skal fortolkes strengt, da de udgør undtagelser fra mod Werner Skripalle forelagt De Europæiske Fællesska
 hovedprincippet i direktivet, hvorved der indføres en fælles bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 ordning for afgiftsbeskatning af økonomisk virksomhed i følgende spørgsmål :
 Fællesskabet .
 1 ) Er en af Rådet givet tilladelse til under fravigelse af
 P ) EFT nr. L 145 , 1977, s. 1


text:
. direktiv 77/388/EØF C ) at indføre en særlig foranstalt
 ning for at undgå afgiftsunddragelse, hvorefter udgifter
 som omhandlet i artikel 11 , punkt A, stk . 1 , litra c ), i
 direktiv 77/388/EØF skal ansættes som mindstebereg
 ningsgrundlag ved ydelser mod vederlag mellem nært
 stående personer, også omfattet af artikel 27 i direktiv
 77/388/EØF, hvis det aftalte vederlag er sædvanligt på
 det pågældende marked, men lavere end mindstebereg
 Sag anlagt den 6 , marts 1996 af Kongeriget Spanien mod ningsgrundlaget, og der altså ikke foreligger afgifts
 Rådet for Den Europæiske Union unddragelse ?
 ( Sag C-61 /96 )
 ( 96/C 133/31 ) 2 ) Kan en medlemsstat gøre en særlig foranstaltning som
 omhandlet i artikel 27 i direktiv 77/388/EØF gældende
 over for en afgiftspligtig person som en afgiftsbestem
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den melse, hvis Rådets samtykke ikke har været offentlig
 6 , marts 1996 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske gjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, og
 Union af Kongeriget Spanien ved Abogado del Estado tilladelsesproceduren i henhold til artikel 27, stk . 2, 3 og
 Rosario Silva de Lapuerta , som befuldmægtiget, og med 4, i direktiv 77/3 8 8/EØF — efter at den er gennemført —


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/32
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Monomeles Protodikeio Athinon (Grækenland) den 7. marts 2017 — O.L. mod P.Q.
 (Sag C-111/17)
 (2017/C 144/42)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Monomeles Protodikeio Athinon (Grækenland)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: O.L.
 Sagsøgt: P.Q.
 Præjudicielt spørgsmål
 Hvorledes skal udtrykket »sædvanlig[t] opholdssted« som omhandlet i artikel 11, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2201/2003 »om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar« fortolkes, når der er tale om et spædbarn, der som følge af hændelige begivenheder eller på grund af force majeure er født et andet sted end det, som barnets forældre, der i fællesskab udøver forældreansvar over for barnet, havde tiltænkt skulle udgøre barnets sædvanlige opholdssted, og som efterfølgende er blevet ulovligt tilbageholdt af en af forældrene i den stat, hvor barnet er født, eller som er blevet fjernet til et tredje land [?]. Mere specifikt, er den fysiske tilstedeværelse under alle omstændigheder en nødvendig og åbenlys betingelse for at fastlægge en persons, og navnlig et nyfødt barns, sædvanlige opholdssted?


text:
6.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/31
 Sag anlagt den 12. april 2017 — Pfalzmarkt für Obst und Gemüse mod EUIPO (100 % Pfalz)
 (Sag T-220/17)
 (2017/C 178/46)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Pfalzmarkt für Obst und Gemüse eG (Mutterstadt, Tyskland) (ved advokat C. Gehweiler)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »100 % Pfalz« — registreringsansøgning nr. 15 085 475
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. februar 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1549/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75, første punktum 1, i forordning nr. 207/2009.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/26
 Sag anlagt den 18. april 2005 af Robert Steinmetz mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-155/05)
 (2005/C 155/51)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 18. april 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Robert Steinmetz, Luxembourg, ved avocat Joëlle Choucroun, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 10. januar 2005 med svar på sagsøgerens klager R/376/04 af 29. april 2004 og R/857/04 af 20. august 2004.
 2.
 Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale sagsøgeren 26,19 EUR.
 3.
 Sagsøgeren tildeles en symbolsk erstatning på 1 EUR for den ikke-økonomiske skade, han har lidt som følge af den anfægtede afgørelse.
 4.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i denne sag har anfægtet ansættelsesmyndighedens afslag på hans ansøgning om dækning af udgifterne til en tjenesterejse og tilbagebetaling af 26,19 EUR, som med urette blev fratrukket hans løn for marts 2005. Sagsøgeren har herved ligeledes anfægtet afslaget på at efterkomme en ansøgning om bistand, som han indgav i henhold til vedtægtens artikel 24.
 Det bemærkes herved, at sagsøgeren den 29. juli 2003 deltog i arbejdet i en udvælgelseskomité, som han var formand for, i Bruxelles. Han rejste i en lejet bil, som Kommissionen stillede til hans rådighed. Ved hjemkomsten til Luxembourg fyldte han tanken op med benzin, og det er netop en fejl på kvitteringen med hensyn til det tidspunkt, der er påtrykt denne, som ligger til grund for nærværende sag.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande anført:
 —
 at der er sket tilsidesættelse af vedtægtens artikel 24, 62, 64 og 71, og af artikel 11 i vedtægtens bilag VII, samt af bestemmelserne i »Vejledning for tjenesterejser« (Kommissionens beslutning af 23. maj 2003) og af bestemmelserne i »Vejledning til brug ved afregning af tjenesterejser« af marts 2003.
 —
 at forpligtelsen til beskyttelse af den berettigede forventning er tilsidesat.
 —
 at der i den foreliggende sag er anlagt et åbenbart urigtigt skøn.


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/25
 Rettens dom af 20. juli 2016 — Internet Consulting mod EUIPO — Provincia Autonoma di Bolzano Alto Adige (SUEDTIROL)
 (Sag T-11/15) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket SUEDTIROL - artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning (EF) nr. 207/2009 - absolut registreringshindring - geografisk oprindelsesbetegnelse - beskrivende karakter))
 (2016/C 326/44)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Internet Consulting GmbH (Brunico, Italien) (ved advokaterne L. Miori og A. Bertella)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Provincia Autonoma di Bolzano Alto Adige (Italien) (ved advokat C. Volkmann)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 10. oktober 2014 (sag R 574/2013-G) af det udvidede appelkammer ved EUIPO vedrørende en ugyldighedssag mellem Provincia Autonoma di Bolzano-Alto Adige og Internet Consulting
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Internet Consulting GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 73 af 2.3.2015.


text:
1.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/2
 Appel iværksat den 4. maj 2005 af Energy Technologies ET SA til prøvelse af kendelse afsagt den 28. februar 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-445/04, Energy Technologies ET SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) var Aparellaje eléctrico SL
 (Sag C-197/05 P)
 (2005/C 243/03)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. maj 2005 iværksat appel af Energy Technologies ET SA, Fribourg (Schweiz), ved A. Boman, til prøvelse af kendelse afsagt den 28. februar 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-445/04 (1), Energy Technologies ET SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) var Aparellaje eléctrico SL.
 Appellanten har:
 1.
 nedlagt påstand om, at den anfægtede afgørelse annulleres, og at sagen hjemvises til Retten i Første Instans med henblik på behandling af varemærkesagen, og har
 2.
 anmodet om en yderligere frist på seks måneder til at bedømme, hvorvidt der er behov for yderligere dokumentation i forbindelse med appellen, og muligvis til at fremlægge en sagkyndig rapport.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I den appellerede dom afviste Retten i Første Instans sagen med den begrundelse, at Energy Technologies ET SA ikke var repræsenteret ved en advokat i henhold til artikel 19 i Domstolens statut.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans har fortolket artikel 19 i Domstolens statut forkert, og at det var ukorrekt, at Retten fandt, at appellanten ikke var repræsenteret ved en advokat i denne bestemmelses forstand.
 (1) EUT C 182 af 23.7.2005, s. 36.