text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/22
 Kendelse afsagt af dommeren i sager om foreløbige forholdsregler den 8. september 2011 — Fulmen mod Rådet
 (Sag T-439/10 R)
 (Særlige rettergangsformer - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning - indfrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer - anmodning om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed)
 2011/C 319/46
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Fulmen (Teheran, Iran) (ved advokat A. Kronshagen)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og R. Liudvinaviciute-Cordeiro, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved M. Konstantinidis, T. Scharf og E. Cujo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Anmodning om udsættelse af gennemførelse af følgende anfægtede retsakter for så vidt som de vedrører sagsøgeren
 —
 Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39).
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 195, s. 25).
 —
 Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP (EUT L 281, s. 81).
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/15
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 11. december 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-677/13) (1)
 ((Traktatbrud - miljø - direktiv 1999/31/EF - artikel 6, litra a), artikel 8, artikel 9, litra a)-c), artikel 11, stk. 1, og artikel 12 - direktiv 2008/98/EF - artikel 13 og 23 samt artikel 36, stk. 1 - affaldshåndtering - deponering af affald - ingen gyldig tilladelse til deponering - funktionsforstyrrelse i deponeringsanlæggets drift))
 (2015/C 046/20)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Patakia og E. Sanfrutos Cano, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved E. Skandalou, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 For så vidt angår deponeringsanlægget i Kiato:
 —
 har den Hellenske Republik tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 13 og artikel 36, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at affaldshåndteringen på det omhandlede anlæg sker uden at menneskers sundhed bringes i fare, og uden at miljøet skades, og for at forbyde henkastning, dumpning eller ukontrolleret bortskaffelse af affald på det omhandlede anlæg
 —
 har den Hellenske Republik tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 8 og artikel 9, litra a)-c), og artikel 11, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald og i medfør af artikel 23 i direktiv 2008/98, idet den har tolereret, at driften af dette anlæg sker uden en gyldig tilladelse til deponering, som overholder de betingelser og det indhold, der er fastsat for udstedelsen af en sådan tilladelse, og følgelig uden at affaldsindehaveren eller operatøren af anlægget før leveringen af det omhandlede affald eller under leveringen kan bevise, at det nævnte affald kan deponeres på anlægget i overensstemmelse med de betingelser, der er defineret i tilladelsen
 —
 har Den Hellenske Republik tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 12, litra a), i direktiv 1999/31, idet den ikke har sikret, at operatøren i driftsfasen for en deponering gennemfører det kontrol- og overvågningsprogram, der er specificeret i bilag III til dette direktiv.
 2)
 I frifindes Den Hellenske Republik.
 3)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 52 af 22.2.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/13
 Development Services Ltd, County Wide Property Investments i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-339/00, Bactria
 Ltd mod Commissioners of Customs and Excise forelagt Industriehygiene-Service GmbH mod Kommissionen for De
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om Europæiske Fællesskaber.
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. a) Kan transaktioner, som Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Appellen antages til realitetsbehandling, og appellanten
 i) udføres af den enkelte deltager udelukkende gives medhold.
 med den hensigt at opnå en afgiftsfordel og
 — Kendelse afsagt den 29. april 2002 af Retten i Første
 ii) som ikke har et selvstændigt erhvervsmæssigt Instans i sag T-339/00 annulleres.
 formål
 — Det fastslås, at appellanten i henhold til artikel 230, stk. 4,
 EF er berettiget til at anlægge sag med påstand om
 under de omhandlede omstændigheder i momsmæs-
 annullation af forordning nr. 1896/2000/EF (2).
 sig henseende betragtes som leveringer fra eller til
 deltagerne som led i deres økonomiske virksomhed?
 — Sagen hjemvises til Retten i Første Instans til realitetsbe-
 handling.
 b) Hvilke faktorer skal der under de omhandlede
 omstændigheder tages hensyn til ved fastslåelsen
 af, hvem der er modtagere af de selvstændige — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost-
 entreprenørers leveringer? ninger i begge sager.
 2. Indebærer doktrinen om misbrug af rettigheder som
 udviklet af Domstolen, at sagsøgernes krav om godtgørel-
 se af eller fradrag for indgående afgift i tilknytning til Anbringender og væsentligste argumenter
 gennemførelsen af de omhandlede transaktioner må
 afvises?
 Appellanten gør gældende, at den anfægtede kendelse skal
 annulleres, fordi den er afsagt på grundlag af en for streng
 fortolkning af artikel 230 EF, som ifølge appellanten ikke
 længere finder anvendelse som følge af den nye efterprøvelse
 af søgsmålskompetencen, som Retten i Første Instans har
 indført ved den for nyligt afsagte dom i sag T-177/01, Jégo-
 Quéré og Cia SA mod Kommissionen. Efter appellantens
 opfattelse er det åbenlyst, at selskabets søgsmål skal antages til
 realitetsbehandling i henhold til denne nye efterprøvelse, idet
 den anfægtede forordning utvivlsomt og aktuelt begrænser
 hans databeskyttelse og ejendomsret, og idet appellanten ikke
 Appel iværksat den 12. juli 2002 af Bactria Industriehygi- kan beskytte sine rettigheder ved at anlægge søgsmål ved
 ene-Service GmbH til prøvelse af kendelse afsagt den nogen anden retsinstans.
 29. april 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans i sag T-339/00 (1), Bactria Industriehygiene-Service
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber Appellanten gør endvidere gældende, at selv hvis den nye test
 ikke finder anvendelse, er Retten i Første Instans’ retlige
 vurdering af, at appellanten ikke var individuelt berørt af
 den anfægtede forordning, selvmodsigende, utilstrækkeligt
 (Sag C-258/02 P) begrundet, baseret på en forkert fortolkning og anvendelse af
 de relevante retsregler og er ikke i overensstemmelse med
 den fremherskende retspraksis om, hvornår en person er
 (2002/C 233/21) individuelt berørt.
 (1) EFT C 4 af 6.1.2001, s. 9.
 (2) Kommissionens forordning af 7.9.2000 om den første fase i det
 program, der er omhandlet i artikel 16, stk. 2, i Europa-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. juli Parlamentets


text:
C 160/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.6.1999
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 17. marts 1999 af Kommissionen for de
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 Søgsmålsgrunde og de væsentligste argumenter svarer til de i
 sag 78/99 (5) anførte; fristen for gennemførelse af direktivet (Sag C-93/99)
 udløb den 1. juli 1997.
 (1999/C 160/13)
 ( 1) EFT L 162 af 1.7.1996, s. 1.
 ( 2) EFT L 32 af 5.2.1985, s. 14. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17.
 ( 3) EFT L 373 af 31.12.1990, s. 1. marts 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 ( 4) EFT L 268 af 24.9.1991, s. 56. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Ana
 ( 5) Jf. s. 3 i dette nr. af Tidende. Maria Alves Vieira, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — det fastslås, at Den Portugisiske Republik har undladt at
 Sag anlagt den 17. marts 1999 Kommissionen for De opfylde de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har
 truffet alle de foranstaltninger, som er nødvendige for fuldt
 (Sag C-92/99) ud at gennemføre Rådets direktiv 96/22/EF (1) af 29. april
 1996 om ophævelse af direktiv 81/602/EØF (2) og
 88/299/EØF (3) ,
 (1999/C 160/12)
 — den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. marts omkostninger.
 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Ana Maria Alves
 Vieira, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægti- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de
 la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 Kirchberg. i sag 78/99 (4) anførte; fristen for gennemførelse af direktivet
 udløb den 1. juli 1997.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ( 1) EFT L 125 af 23.5.1996, s. 10.
 — det fastslås, at Den Portugisiske Republik har undladt at ( 2) EFT L 222 af 7.8.1981, s. 32.
 opfylde de forpligtelser, der påhviler den i henhold til ( 3) EFT L 128 af 21.5.1988, s. 36.
 traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har ( 4) Jf. s. 3 i dette nr. af Tidende.
 truffet alle de foranstaltninger, som er nødvendige for fuldt
 ud at gennemføre Rådets direktiv 96/23/EF (1) af 29. april
 1996 om ophævelse af direktiv 85/358/EØF (2) og
 86/469/EØF (3) og beslutning 89/187/EØF (4) og
 91/664/EØF (5),
 — den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 omkostninger. Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 5. marts 1999 af Bundesvergabeamt i sagen
 ARGE Gewässerschutz mod Bundesministerium für Land-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter und Forstwirtschaft
 Søgsmålsgrunde og de væsentligste argumenter svarer til de i (Sag C-94/99)
 sag 78/99 (6) anførte; fristen for gennemførelse af direktivet
 udløb den 1. juli 1997. (1999/C 160/14)
 ( 1) EFT L 125 af


text:
23.5.1996, s. 10.
 Ved kendelse afsagt den 5. marts 1999, indgået til Domstolens
 ( 2) EFT L 191 af 23.7.1985, s. 46. Justitskontor den 17. marts 1999, har Bundesvergabeamt i
 ( 3) EFT L 275 af 26.9.1986, s. 36. sagen ARGE Gewässerschtutz mod Bundesministerium für
 ( 4) EFT L 66 af 10.3.1989, s. 37. Land- und Forstwirtschaft forelagt De Europæiske Fællesska-
 ( 5) EFT L 368 af 31.12.1991, s. 17. bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 ( 6) Jf. s. 3 i dette nr. af Tidende. følgende spørgsmål:
 I. Er en afgørelse, som træffes af en ordregivende myndighed,
 og hvorefter der gives adgang til en udbudsprocedure for
 ---pagebreak--- 5.6.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 160/7
 organer, som enten fra ordregiveren selv eller andre 2) Såfremt spørgsmål l skal besvares bekræftende, spørges:
 ordregivende myndigheder modtager tilskud, uanset disses
 karakter, således at disse organer i en udbudsprocedure Skal forordning (EØF) nr. 1408/71 også anvendes på
 kan afgive bud, som ligger væsentligt under buddene fra statsløse arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der er
 medansøgere, der driver erhvervsmæssig virksomhed, i indrejst direkte fra et tredjeland til en medlemsstat, og som
 strid med princippet om ligebehandling af alle bydende og ikke er flyttet inden for Fællesskabet?
 ansøgere i en udbudsprocedure?
 II. Er en afgørelse, som træffes af en ordregivende myndighed, (1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 og hvorefter sådanne organer gives adgang til en udbuds-
 procedure, udtryk for skjult forskelsbehandling, såfremt de
 organer, som modtager sådanne tilskud, uden undtagelse
 skal være hjemmehørende i den pågældende medlemsstat
 eller have hjemsted i den medlemsstat, hvor også den
 ordregivende myndighed har hjemsted?
 III. Er en afgørelse, der træffes af en ordregivende myndighed,
 og hvorefter der gives sådanne organer adgang til en
 udbudsprocedure — selv såfremt det antages, at de øvrige Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 bydende og ansøgere ikke herved udsættes for forskelsbe- se afsagt den 15. oktober 1998 af Bundessozialgericht i
 handling — udtryk for en begrænsning af den frie udveks- sagen Issa Chaaban mod Bundesanstalt für Arbeit
 ling af tjenesteydelser, som ikke er forenelig med EF-
 traktatens bestemmelser, navnlig dennes artikel 59?
 (Sag C-96/99)
 IV. Må en ordregivende mydighed indgå kontrakter med
 organer, som udelukkende eller i det mindste i det
 væsentlige ejes af det offentlig, eller som udelukkende eller (1999/C 160/16)
 i det mindste i det væsentlige leverer deres ydelser til den
 ordregivende myndighed eller andre statslige organer, Ved kendelse afsagt den 15. oktober 1998, indgået til Domstol-
 uden at der med hensyn til den pågældende ydelse skal ens Justitskontor den 17. marts 1999, har Bundessozialgericht
 gennemføres en udbudsprocedure i henhold til direktiv i sagen Issa Chaaban mod Bundesanstalt für Arbeit forelagt
 92/50/EØF (1), således at de nævnte organer herved kon- De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 kurrerer med bydende, der driver erhvervsmæssig virk- præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 somhed?
 1) Skal Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 (1) af 14. juni
 ( 1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1. 1971 — om anvendelse af de sociale sikringsordninger


text:
på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
 familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet —
 anvendes på statsløse og deres familiemedlemmer, når
 disse ikke har ret til fri bevægelighed i henhold til traktaten
 af 25. marts 1957 om oprettelse af Det Europæiske
 Fællesskab, som affattet ved traktaten af 7. februar 1992
 om Den Europæiske Union?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 15. oktober 1998 af Bundessozialgericht i 2) Såfremt spørgsmål l skal besvares bekræftende, spørges:
 sagen Mervett khalil mod Bundesanstalt für Arbeit
 Skal forordning (EØF) nr. 1408/71 også anvendes, når den
 (Sag C-95/99) statsløse og ægtefællen, som er statsborger i et tredjeland,
 med andre familiemedlemmer er indrejst direkte fra et
 (1999/C 160/15) tredjeland til en medlemsstat og ikke er flyttet inden for
 Fællesskabet?
 Ved kendelse afsagt den 15. oktober 1998, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 17. marts 1999, har Bundessozialgericht 3) Såfremt spørgsmål 2 skal besvares bekræftende, spørges:
 i sagen Mervett Khalil mod Bundesanstalt für Arbeit forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om Skal en familieydelse som børnetilskud efter »Bundeskin-
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: dergeldsetz« også bevilges, når kun den ægtefælle, der er
 statsborger i et tredjeland, er arbejdstager, mens den anden
 1) Skal Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni ægtefælle, som er statsløs, og som førstnævnte ægtefælle
 1971 (1) — om anvendelse af de sociale sikringsordninger afleder sin ret fra, ikke selv er arbejdstager?
 på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres
 familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet —
 anvendes på statsløse og deres familiemedlemmer, når (1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 disse ikke har ret til fri bevægelighed i henhold til traktaten
 af 25. marts 1957 om oprettelse af Det Europæiske
 Fællesskab, som affattet ved traktaten af 7. februar 1992
 om Den Europæiske Union?


text:
3.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/14
 Sag anlagt den 28. juni 2013 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-10/13)
 2013/C 287/10
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, repræsenteret af Xavier Lewis og Maria Moustakali som befuldmægtigede, har den 28. juni 2013 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Island ved ikke at have gennemført artikel 2, stk. 1, litra a)-d), og artikel 2, stk. 2, litra a)-b) i den retsakt, der er omhandlet i punkt 21b i bilag XVIII til EØS-aftalen korrekt (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning)), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol nr. 1 hertil, inden for den fastsatte frist har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til denne retsakt.
 2)
 Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Søgsmålet vedrører Islands undladelse af senest den 20. august 2012 at efterkomme EFTA-Tilsynsmyndighedens begrundede udtalelse af 20. juni 2012 om manglende korrekt gennemførelse af artikel 2, stk. 1, litra a)-d), og artikel 2, stk. 2, litra a)-b), i den retsakt, der er omhandlet i punkt 21b i bilag XVIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (omarbejdning)) (herefter benævnt direktivet).
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden gør gældende, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 2, stk. 1, litra a)-d), og artikel 2, stk. 2, litra a)-b), ved ikke at vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre direktivet, inden for den fastsatte frist.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/20
 Rettens dom af 16. juni 2015 H.P. Gauff Ingenieure mod KHIM — Gauff (Gauff JBG Ingenieure)
 (Sag T-585/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket Gauff JBG Ingenieure - de ældre nationale og EF-ord- og figurmærker GAUFF - relative registreringshindringer - delvist afslag på registrering - begæring om restitutio in integrum - artikel 81 i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 262/26)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Nürnberg, Tyskland) (ved advokat G. Schneider-Rothhaar)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Tyskland) (ved advokat A. Molnar)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 5. september 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 596/2013-1) vedrørende en begæring om restitutio in integrum
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger.
 3)
 Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 24 af 25.1.2014.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/1
 2010/C 301/01
 Den Europæiske Unions Domstols seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende
 EUT C 288 af 23.10.2010
 Liste over tidligere offentliggørelser
 EUT C 274 af 9.10.2010
 EUT C 260 af 25.9.2010
 EUT C 246 af 11.9.2010
 EUT C 234 af 28.8.2010
 EUT C 221 af 14.8.2010
 EUT C 209 af 31.7.2010
 Teksterne er tilgængelige i:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
Nr . C 101 /8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 4 . 95
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS en bøde på 16,2 mio. ECU, dels om, at det som retsbeva
 den 21 . februar 1995 rende foranstaltning bestemmes, at gennemførelsen af
 beslutningens artikel 3 og 4 udsættes, enten indtil Retten har
 i sag T-1 17/94, Associazione agricoltori della provincia di taget stilling til nærværende begæring om foreløbige foran
 Rovigo m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske staltninger, eller som nærmere bestemt af Rettens præsi
 Faellesskaber (M dent, har Rettens præsident den 17. februar 1995 afsagt
 (Afvisning) kendelse> hvis konklusion lyder således:
 ( 95/C 101 /21
 (Processprog: italiensk) 1 . Sagsøgerens forpligtelse til at stille en bankgaranti til
 fordel for Kommissionen, med henblik på at undgå at
 den bøde, der er pålagt virksomheden ved artikel 3 i
 I sag T-l 17/94, Associazione agricoltori della provincia di Kommissionens beslutning 94/601 /EF af 13 . juli 1994
 Rovigo, Associazione polesana coltivatori diretti di Rovigo, om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85
 Consorzio coopérative pescatori del Polesine, Cirillo Brena, (IV/C/33.833 — karton), ikke omgående vil blive søgt
 Mauro Girello og Greguoldo Daniele, alle ved advokat inddrevet, udsættes på følgende vilkår:
 Ivone Cacciavillani, Venedig, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Alain Lorang, 51 , rue Albert 1er,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( be a ) Sagsøgeren stiller garanti for et beløb, svarende til
 fuldmægtiget: L. Gussetti), hvorunder der er nedlagt på 30% af bøden med tillæg af renter, som anført i
 stand om annullation af Kommissionens beslutning af meddelelsesskrivelsen af 1 . august 1 994, senest tre
 15 . oktober 1993 , for så vidt den giver økonomisk støtte til uger efter, at nærværende kendelse er forkyndt for
 regionen Venedig med henblik på virkeliggørelse af aktioner denne
 i Po-deltaet, samt af den kontrakt, som resulterer heraf
 mellem Kommissionen og Italiens miljøministerium, har
 Retten ( Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden b ) sagsøgeren stiller garanti for restbeløbet, med tillæg
 K. Lenaerts og dommerne R. Schintgen og R. García- af renter som ovenfor anført, senest seks måneder
 Valdecasas; justitssekretær: H. Jung, den 21 . februar 1995 fra samme tidspunkt at regne.
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 2 . Indtil der er stillet garanti for hele beløbet, eller for det
 1 ) Sagen afvises. tilfælde at der ikke stilles garanti senest ved udløbet af
 den i punkt 1 , litra b), i kendelsens konklusion anførte
 2 ) Sagsøgerne betaler in solidum sagens omkostninger. frist, meddeler sagsøgeren Kommissionen følgende:
 (M EFT nr. C 146 af 28 . 5 . 1994 . a ) Månedlig rapport om omstændigheder af væsentlig
 betydning for virksomhedens økonomiske og finan
 sielle situation, som fastsat af Kommissionen umid
 delbart efter, at nærværende kendelse er forkyndt
 b ) forinden der træffes beslutninger, der må antages at
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN
 være af væsentlig betydning for virksomhedens
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS økonomiske forhold, eller som kan ændre dens
 den 17. februar 1995 retsstilling, underrettes Kommissionen herom.


text:
i sag T-308/94 R, Cascades SA mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 ( 95/C 101/22 ) 3 . Den udsættelse, der er meddelt sagsøgeren i henhold til
 punkt 1 , litra b), i nærværende kendelses konklusion,
 bortfalder, såfremt denne ikke senest tre uger efter, at
 (Processprog: fransk) kendelsen er forkyndt, giver Kommissionen meddelelse
 om :
 I sag T-308/94 R, Cascades SA, Bagnolet ( Frankrig), ved
 advokat Jean-Louis Fourgoux, advokat Jean-Patrice de La a ) at ledelsen af Cascades Inc. har godkendt at træffe
 Laurencie, begge Paris, samt advokat Jean-Yves Art, Bruxel foranstaltninger til, at de nødvendige midler stilles til
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest rådighed for sagsøgeren, med henblik på at denne
 Arendt, 8-10, rue Mathias Hårdt, mod Kommissionen for indenfor den anførte frist stiller garanti for restsum
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : R. Lyal og men som anført under punkt 1 , litra b), i nærvæ
 G. de Bergues ), angåede en begæring om, at gennemførelsen rende kendelses konklusion
 af artikel 3 og 4 i Kommissionens beslutning 94/601/EF af
 13 . juli 1994 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 artikel 85 (IV/C/33.833 — karton) ( a ) udsættes, indtil der er b ) at Cascades Inc. forpligter sig til på sagsøgerens
 truffet afgørelse i hovedsagen, i det omfang det herved vegne at stille garanti som anført under punkt 1 ,
 pålægges sagsøgeren senest den 4 , november 1994 at betale litra b), i nærværende kendelses konklusion, for det
 ---pagebreak--- 22 . 4 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 101 /9
 tilfælde at sagsøgeren måtte blive erklæret konkurs Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 uden at have opfyldt sin garantiforpligtelse.
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens afgørelse af 26 . april
 4 . Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. 1994, hvorved Kommissionen afslog hans ansøgning om et
 stipendium ved University of London inden for forskning og
 (M EFT nr. L 243 af 19 . 9 . 1994 , s . 1 . teknologisk udvikling med den begrundelse, at han, fordi
 han havde både britisk og græsk statsborgerskab, ikke
 opfyldte betingelserne for at blive taget i betragning, nemlig
 betingelserne om, at ansøgeren:
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN a ) skal være statsborger i en medlemsstat i Fællesskabet
 FOR RETTEN I FØRSTE INSTANS eller i en associeret stat eller være en fysisk person med
 den 24 . februar 1995 bopæl i Fællesskabet, og
 i sag T-40/95 R, Philippe Guebels mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber b ) ikke må være statsborger i det land, hvor laboratoriet er
 95/C 101 /23 ) beliggende , og ikke må have haft sit almindelige virke i
 landet i mere end to år inden indgivelse af ansøgnin
 gen .
 (Processprog: fransk)
 I sag T-40/95 R, Philippe Guebels, tjenestemand ved Ansøgeren er hverken græsk eller britisk statsborger, men er
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Arlon, ved » British overseas citizen « og tilhører som sådan en bestemt
 advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane kategori af udlændinge, som skal have både opholds- og
 Tornel,


text:
Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos arbejdstilladelse for at bo og arbejde i Det Forenede
 Fiduciaire Myson, 1 , rue Glesener, mod Kommissionen for Kongerige. » British overseas citizens « betragtes ikke i nogen
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: A. M. Alves medlemsstat som statsborgere i Den Europæiske Union .
 Vieira ), angående udsættelse af gennemførelsen af Kommis
 sionens afgørelse af 18 . januar 1995 , hvorved sagsøgeren
 pålægges den disciplinære sanktion fjernelse fra tjenesten, Sagsøgeren opfyldte således de to betingelser om statsbor
 har Rettens præsident den 24 . februar 1995 afsagt kendelse, gerskab og mobilitet, som stilles i de almindelige bestem
 hvis konklusion lyder således : melser om forskeruddannelsesstipendier for at tage en
 ansøger i betragtning, idet han er en fysisk person, der ikke
 1 ) Gennemførelsen af Kommissionens afgørelse udsættes er statsborger i noget EF-land, han har bopæl i Grækenland,
 indtil afsigelsen af den kendelse, som afslutter sagen om ønsker at flytte til Det Forenede Kongerige og aldrig har haft
 foreløbige forholdsregler. sit almindelige virke i Det Forenede Kongerige .
 T) Afgørelse vedrørende sagens omkostninger udsættes.
 Sag anlagt den 10. januar 1995 af Frederick Farrugia mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sag anlagt den 7, februar 1995 af »Atlanta« Handelsgesell
 ( Sag T-230/94 ) schaft Harder & Co. GmbH og Internationale Fruchtimport
 Gesellschaft Weichert & Co. mod Kommissionen for De
 ( 95/C 101 /24 )
 Europæiske Fællesskaber
 (Processprog: engelsk) (Sag T-18/95 )
 ( 95/C 101/25 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10 . januar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Frederick Farrugia, ved advo (Processprog: tysk)
 kat L. Sissilianos, Athen, Kanari 4, Athen, Grækenland .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 7, februar 1 995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 — Kommissionens afgørelse om at afslå sagsøgerens ansøg Europæiske Fællesskaber af » Atlanta « Handelsgesellschaft
 ning om et forskningsstipendium, fordi han ikke Harder & Co . GmbH., Bremen ( Forbundsrepublikken
 opfyldte betingelserne for at blive taget i betragtning, Tyskland ) og Internationale Fruchtimport Gesellschaft
 annulleres . Weichert & Co ., Hamburg ( Forbundsrepublikken Tysk
 land), ved advokaterne dr. Erik A. Undritz og dr. Gerrit
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 13 900 Schohe og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 ECU i erstatning. Marc Baden, 24, rue Marie-Adelaide.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. juli 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-507/04) (1)
 (Traktatbrud - beskyttelse af vilde fugle - direktiv 79/409/EØF - gennemførelsesforanstaltninger)
 (2007/C 211/03)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. van Beek, B. Schima og M. Lang, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig (ved H. Dossi, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — ufuldstændig og ukorrekt gennemførelse af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 10 EF og 249 EF samt artikel 18 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle, idet den ikke har gennemført følgende bestemmelser korrekt:
 —
 artikel 1, stk. 1 og 2, i direktiv 79/409 i Burgenland, Kärnten, Niederösterreich, Oberösterreich og Steiermark
 —
 artikel 5 i direktiv 79/409 i Burgenland, Kärnten, Niederösterreich, Oberösterreich og Steiermark
 —
 artikel 6, stk. 1, i direktiv 79/409 i Oberösterreich
 —
 artikel 7, stk. 1, i direktiv 79/409 i Kärnten, Niederösterreich og Oberösterreich
 —
 artikel 7, stk. 4, i følgende delstater for så vidt angår følgende arter:
 —
 i Kärnten for så vidt angår tjur, urfugl, blishøne, skovsneppe, ringdue og tyrkerdue
 —
 i Niederösterreich for så vidt angår ringdue, tjur, urfugl og skovsneppe
 —
 i Oberösterreich for så vidt angår tjur, urfugl og skovsneppe
 —
 i Salzburg for så vidt angår tjur, urfugl og skovsneppe
 —
 i Steiermark for så vidt angår tjur, urfugl og skovsneppe
 —
 i Tyrol for så vidt angår tjur og urfugl
 —
 i Vorarlberg for så vidt angår urfugl, og
 —
 i Wien for så vidt angår skovsneppe
 —
 artikel 8 i direktiv 79/409 i Niederösterreich
 —
 artikel 9, stk. 1 og 2, i direktiv 79/409 i Burgenland og Niederösterreich, og for så vidt angår § 20, stk. 4, i Niederösterreichisches Naturschutzgesetz i Oberösterreich, i Salzburg, i Tyrol og i Steiermark
 —
 artikel 11 i direktiv 79/409 i Niederösterreich.
 2)
 I øvrigt frifindes Republikken Østrig.
 3)
 Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 45 af 19.2.2005.


text:
C 121/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.5.1999
 4. Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, ønskes det ligt. For at en godkendelsesprocedure kan anses for at være
 oplyst, om det forhold, at det nerderlandske program til forenelig med EF-traktatens artikel 73B og 52, skal den
 bekæmpelse af Aujeszkys sygdom i svinebesætninger i være begrundet i tvingende samfundsmæssige hensyn og
 december 1995 blev godkendt af Europa-Kommissionen bygge på objektive kriterier, der er faste og offentliggjort,
 for 1996, har betydning for spørgsmålet om, hvorvidt således at de nationale myndigheders skøn begrænses mest
 artikel 2, stk. 1, i Verordening Bestrijding ziekte van muligt.
 Aujeszky finder anvendelse i det foreliggende tilfælde. I
 givet fald ønskes det oplyst, hvilken betydning det har. c) Med hensyn til privatiseringerne af ENI og Telecom Italia
 er det Kommissionens opfattelse, at det ikke er berettiget
 at indføre »særlige beføjelser«. De italienske myndigheder
 (1) Rådets direktiv 83/189/EØF af 28.3.1983 om en informationspro- ville kunne reagere ved hjælp af andre foranstaltninger,
 cedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter (EFT
 L 109 af 26.4.1983, s. 8). som ikke tvinger dem til at begrænse ejendomsretten, og
 som derfor begrænser de omhandlede friheder i mindre
 grad.
 Sag anlagt den 19. februar 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fælleskaber mod Den Italienske Republik
 Sag anlagt den 19. februar 1999 af Kommissionen for De
 (Sag C-58/99) Europæiske Fællesskaber mod 1) Manuel Pereira Roldão
 & Filhos, Lda., 2) Instituto Superior Técnico og 3) King,
 (1999/C 121/18) Taudevin & Gregson (Holdings) Ltd
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. (Sag C-59/99)
 februar 1999 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Antonio (1999/C 121/19)
 Aresu og Maria Patakia, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Ved de Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. fe-
 Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg. bruar 1999 anlagt sag mod 1) Manuel Pereira Roldão & Filhos,
 Lda., 2) Instituto Superior Técnico og 3) King, Taudevin &
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Gregson (Holdings) Ltd af Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber ved Francisco de Sousa Fialho, Kommissionens
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt Juridiske Tjeneste, og Olivier Couvert-Castéra, der er udstatio-
 de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens neret som national ekspert ved Kommissionens Juridiske
 artikel 52, 59 og 73B, idet den har vedtaget artikel 1, Tjeneste som led i turnusordningen for embedsmænd i med-
 stk. 5, og artikel 2 i den konsoliderede udgave af lovdekret lemsstaterne, som befuldmægtigede, bistået af advokat Eugénio
 nr. 332 af 31. maj 1994, som med visse ændringer er Braga, O’Porto, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 konverteret til lov nr. 474 af 30. juli 1994, samt dekreterne Gómez de la Cruz, ligeledes Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 om »særlige beføjelser« i forbindelse med privatiseringerne Wagnercentret, Kirchberg.
 af ENI og Telecom Italia.
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand. Sagsøgte tilpligtes at
 ninger. tilbagebetale sagsøgeren 357 813,00 EUR, hvortil skal lægges
 185


text:
833,78 EUR i renter påløbet indtil den 1. januar 1999 og
 de renter, der påløber indtil tilbagebetaling af det fulde beløb,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter samt at betale sagens omkostninger.
 a) Sætningen i artikel 1, stk. 5, i den konsoliderede udgave, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 hvorefter bestemte opgaver kun kan overlades til »enkelt-
 personer, der udøver erhvervsvirksomhed, og som i mindst Der er i modfør af artikel 181 i EF-traktaten anlagt sag med
 fem år har været optaget i de i loven omhandlede registre«, påstand om en tilbagebetaling af de beløb, der er forudbetalt i
 er uforenelig med EF-traktatens artikel 59 og 52, for så forbindel se med en kortrakt, i henhold til hvilken Det
 vidt som erhvervsdrivende, der lovligt driver virksomhed i Europæiske Fællesskab har forpligtet sig til at yde støtte til
 andre medlemsstater, eller som for nylig har etableret sig i sagsøgte 1) mod, at sagsøgte installerer en »lavforurenende
 Italien, ulovligt udelukkes. beholder til smeltning af blykrystaller med begrænsede om-
 kostninger« inden for rammerne af aktiviteterne til fremme af
 b) Bestemmelsen i artikel 2 i den konsoliderede udgave, energiteknologi i Europa (Thermie-programmet) i medfør af
 hvorefter der tillægges Finansministeren »særlige beføjel- Rådets forordning (EØF) nr. 2008/90 (1). Sagsøgeren har hævet
 ser«, indebærer en hindring for den frie bevægelighed og kontrakten på grund af sagsøgtes misligholdelse.
 for etableringsretten.
 Den godkendelse, der kræves, for at investorer kan erhverve (1) EFT L 185 af 17.7.1990, s. 1.
 betydelige kapitalandele, og for, at aftaler mellem aktionæ-
 rer er gyldige, giver de nationale myndigheder en potentiel
 mulighed for forskelsbehandling, som kan anvendes vilkår-


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/31
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Aachen (Tyskland) den 19. maj 2016 — Frank Sleutjes
 (Sag C-278/16)
 (2016/C 335/41)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Aachen
 Parter i hovedsagen
 Straffesag mod: Frank Sleutjes
 Den anden part i sagen: Staatsanwaltschaft Aachen
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 3 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU (1) af 20. oktober 2010 om retten til tolke- og oversætterbistand i straffesager (Celex-nr. 32010L0064) fortolkes således, at begrebet »dom« i den tyske strafferetsplejelovs (Strafprozessordnung, herefter: »StPO«) § 37, stk. 3, også omfatter strafferetlige kendelser som omhandlet i StPO’s § 407 ff.?
 (1) EUT L 280, s. 1.


text:
8.2.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 31/3
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede:
 F.W.L. de Groot mod Staatssecretaris van Financiën, at opnå J.-P. Jacqué og E. Karlsson), angående en påstand om annulla-
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF- tion af Rådets afgørelse 2001/469/EF af 14. maj 2001 om
 traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) og af indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af aftalen
 artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober mellem regeringen for Amerikas Forenede Stater og Det
 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fælles- Europæiske Fællesskab om koordinering af programmer for
 skabet (EFT 1968 I, s. 467), har Domstolen (Femte Afdeling), energieffektivitetsmærkning af kontorudstyr (EFT L 172, s. 1),
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet (refererende har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 dommer), og dommerne C.W.A. Timmermans, D.A.O. Ed- manden, M. Wathelet (refererende dommer), og dommerne
 ward, P. Jann og A. Rosas; generaladvokat: P. Léger; justitssekre- D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann og S. von Bahr;
 tær: fuldmægtig M.-F. Contet, den 12. december 2002 afsagt generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 dom, hvis konklusion lyder således: H.A. Rühl, den 12. december 2002 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 1) EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) er til
 hinder for bestemmelser som dem, hovedsagen vedrører —
 1) Rådets afgørelse 2001/469/EF af 14. maj 2001 om indgåelse
 uanset om de er optaget i en overenskomst til undgåelse af på Det Europæiske Fællesskabs vegne af aftalen mellem
 dobbeltbeskatning — hvorefter en skattepligtig med henblik på
 regeringen for Amerikas Forenede Stater og Det Europæiske
 beregningen af sin indkomstskat i bopælsstaten mister en del af Fællesskab om koordinering af programmer for energieffektivi-
 fordelen ved den andel af indkomsten, som er fritaget for
 tetsmærkning af kontorudstyr annulleres.
 beskatning, og en del af sine personlige skattefordele, fordi han
 i det pågældende år også har haft lønindtægt i en anden
 2) Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.
 medlemsstat, som er blevet beskattet i denne anden medlemsstat,
 uden at der derved er taget hensyn til hans personlige og
 familiemæssige forhold. (1 ) EFT C 275 af 29.9.2001.
 2) Fællesskabsretten stiller ikke særlige krav til den måde, hvorpå
 bopælsstaten skal tage hensyn til en arbejdstagers personlige og
 familiemæssige forhold i tilfælde, hvor arbejdstageren i et
 bestemt skatteår har haft indtægter i bopælsstaten og i en
 anden medlemsstat, for så vidt som bopælsstatens vilkår for, at
 den tager hensyn til disse forhold, ikke udgør en direkte eller
 indirekte forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og DOMSTOLENS DOM
 heller ikke en hindring for udøvelsen af en grundlæggende
 frihed, der er sikret ved EF-traktaten.
 af 10. december 2002
 ( 1) EFT C 372 af 23.12.2000.
 i sag C-491/01, The Queen mod Secretary of State for
 Health, ex parte: British American Tobacco (Investments)
 Ltd og Imperial Tobacco Ltd (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales),
 Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Det


text:
DOMSTOLENS DOM Forenede Kongerige) ( 1)
 (Femte Afdeling)
 (»Direktiv 2001/37/EF — fremstilling, præsentation og salg
 af 12. december 2002 af tobaksvarer — gyldighed — hjemmel — artikel 95 EF og
 133 EF — fortolkning — anvendelse på tobaksvarer, der
 i sag C-281/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles- er indpakket i Fællesskabet med henblik på eksport til
 skaber mod Rådet for Den Europæiske Union ( 1) tredjelande«)
 (»Internationale aftaler — Fællesskabets kompetence — (2003/C 31/06)
 hjemmel — artikel 133 EF og artikel 175, stk. 1, EF —
 Energy Star-aftalen — programmer for energieffektivitets-
 mærkning af kontorudstyr«) (Processprog: engelsk)
 (2003/C 31/05) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) I sag C-491/01, angående en anmodning, som High Court of
 Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Admi-
 nistrative Court) (Det Forenede Kongerige) i medfør af arti-
 I sag C-281/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- kel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 ber (befuldmægtigede: H. van Lier og B. Martenczuk) mod verserende sag, The Queen mod Secretary of State for Health,


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší správní soud (Den Tjekkiske Republik) den 5. oktober 2009 — Bezpečnostní softwarová asociace (foreningen for sikkerhedssoftware) mod Ministerstvo kultury ČR (Kulturministeriet, Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-393/09)
 2010/C 11/24
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bezpečnostní softwarová asociace
 Sagsøgt: Ministerstvo kultury ČR
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 91/250/EØF af 14. maj 1991 om retlig beskyttelse af edb-programmer (1) fortolkes således i relation til ophavsretlig beskyttelse af et edb-program som et værk omfattet af dette direktiv, at udtrykket »enhver form, hvori et edb-program udtrykkes« også omfatter et edb-programs grafiske brugergrænseflade eller dele heraf?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er der i så fald ved en tv-udsendelse, hvorved offentligheden sættes i stand til at have en sansemæssig oplevelse af et edb-programs grafiske brugergrænseflade eller dele heraf, selv om der ikke herved opnås mulighed for aktivt at kunne kontrollere programmet, tale om at gøre et værk eller en del heraf tilgængeligt for offentligheden som omhandlet i artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (2)?
 (1) EFT L 122, s. 42.
 (2) EFT L 167, s. 10.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/3
 Lister til fastlæggelse af sammensætningen af dommerkollegierne
 2010/C 317/06
 Domstolen har under sit møde den 12. oktober 2010 i medfør af procesreglementets artikel 11b, stk. 2, udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af Store Afdeling:
 A. Rosas
 E. Jarašiūnas
 R. Silva de Lapuerta
 A. Prechal
 K. Schiemann
 M. Berger
 E. Juhász
 D. Šváby
 G. Arestis
 M. Safjan
 A. Borg Barthet
 J.-J. Kasel
 M. Ilešič
 C. Toader
 J. Malenovský
 A. Arabadjiev
 U. Lõhmus
 T. von Danwitz
 E. Levits
 P. Lindh
 A. Ó Caoimh
 L. Bay Larsen
 Domstolen har under sit møde den 12. oktober 2010 i medfør af procesreglementets artikel 11c, stk. 2, første afsnit, udarbejdet følgende liste til fastlæggelse af sammensætningen af de afdelinger, der sættes af fem dommere:
 Fjerde Afdeling
 K. Schiemann
 E. Jarašiūnas
 L. Bay Larsen
 A. Prechal
 C. Toader
 Domstolen har under sit møde den 12. oktober 2010 i medfør af procesreglementets artikel 11c, stk. 2, andet afsnit, udarbejdet følgende lister til fastlæggelse af sammensætningen af de afdelinger, der sættes af tre dommere:
 Femte Afdeling
 A. Borg Barthet
 M. Ilešič
 E. Levits
 M. Safjan
 M. Berger
 Sjette Afdeling
 A. Rosas
 U. Lõhmus
 A. Ó Caoimh
 P. Lindh
 Syvende Afdeling
 R. Silva de Lapuerta
 E. Juhász
 G. Arestis
 J. Malenovský
 T. von Danwitz
 Ottende Afdeling
 L. Bay Larsen
 C. Toader
 A. Prechal
 E. Jarašiūnas


text:
C 191/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.8.2002
 tillige manglende sagsoplysning vedrørende konklusionerne Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at
 om støtteordningens virkning på samhandelen inden for artikel 37, litra a), første led og artikel 38 i vedtægten er
 Fællesskabet. overtrådt, da den anfægtede afgørelse ændrer sagsøgerens
 tjenestested under den periode, hvor han er i tjenestens
 interesse gør midlertidig tjeneste i en anden stilling. Sagsøgeren
 (1) EFT C 283 af 19.9.1997, s. 2. gør endvidere gældende, at artikel 85 i vedtægten er overtrådt,
 at der er sket overtrædelse af princippet om forbud mod
 vilkårlig fremgangsmåde, af princippet om beskyttelse af
 den berettigede forventning og af omsorgsprincippet, da
 sagsøgeren ikke var vidende om, at de modtagne udbetalinger
 var sket i strid med reglerne. Endelig gør sagsøgeren gældende,
 at artikel 5 og artikel 10 i bilag Vll til vedtægten er overtrådt.
 Sag anlagt den 11. juni 2002 af Georgios Gouvras mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-180/02)
 (2002/C 191/51)
 Sag anlagt den 14. juni 2002 af BMI Bertollo S.r.l.
 (Processprog: fransk) mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-186/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Georgios Gouvras, Bereldange (2002/C 191/52)
 (Luxembourg), ved avocats Jean-Noël Louis, Etienne Marchal
 og Albert Coolen, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Processproget afgøres i henhold til procesreglementets artikel 131,
 stk. 2 — det i stævningen anvendte sprog: italiensk
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af afgørelse af 14. august 2001 truffet af
 generaldirektøren for Generaldirektoratet Administration Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 og Personale Luxembourg og Ispra fra DG ADMIN om den 14. juni 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af BMI Bertollo
 — at fastsætte sagsøgerens tjenestested til Athen med S.r.l., Pianezze San Lorenzo (Italien), ved avvocati Prof. Federico
 tilbagevirkende kraft fra 1. november 2001, at Tedeschini, Prof. Maurizio Pinnarò og Patrik Santer. Den anden
 ophæve sagsøgerens ret til udlandstillæg med tilba- part i sagen for appelkammeret var Diesel SpA, Molvena
 gevirkende kraft, at ophæve sagsøgerens ret til (Italien).
 godtgørelse af årlige rejseudgifter og at korrigere
 hans vederlag med den justeringskoefficient, som
 gælder for Grækenland Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — i sagsøgerens vederlag at tilbageholde et hvilket som Afgørelse af 19. marts 2002 fra Tredje Appelkammer ved
 helst fejlagtigt udbetalt beløb til gennemførelse af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked vedrørende
 denne afgørelse. en klage over afgørelse af 28. februar 2001 fra Femte
 Indsigelsesafdeling ved Harmoniseringskontoret, der imøde-
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. kom det indsigende selskabs påstand i registreringssagen,
 annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der gjorde tjeneste i Luxembourg, blev i tjenestens
 interesse overført til midlertidig tjeneste i det græske sundheds- EF-varemærkets ansø- Sagsøger
 ministerium. Den anfægtede beslutning fastsætter med tilbage- ger:
 virkende kraft fra 1. november 2000 sagsøgerens tjenestested
 til Athen med de deraf følgende retsvirkninger. Desuden


text:
har Det omhandlede EF-va- EF-figurmærket »DIESELIT« — an-
 Kommissionen til gennemførelse af den anfægtede afgørelse remærke: søgning nr. 880211 for varer i
 besluttet i sagsøgerens vederlag at tilbageholde et hvilket som klasse 7, 11 og 21 (strygejern,
 helst fejlagtigt udbetalt beløb. vandbeholdere og strygebrætter)
 ---pagebreak--- 10.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 191/31
 Indehaveren af det under Diesel S.p.a. der bør tilkendes ret for Ente per le Ville vesuviane til at
 indsigelsessagen påbe- opnå den endelige tildeling af raterne af det tidligere
 råbte varemærke: bevilgede tilskud og til at oppebære den resterende andel
 af finansieringen, som begæret den 13.12.2000, men
 endnu ikke udbetalt.
 Det påberåbte varemær- Det italienske mærke »DIESEL«,
 ke: reg. nr. 686092, EF-varemærket
 »DIESEL«, reg. nr. 000743401, for — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost-
 henholdsvis varer i klasse 7, 11 ninger.
 og 21 og klasse 11 og 21
 Indsigelsesafdelingens Afvisning af EF-varemærkeansøg-
 afgørelse: ningen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen
 relse:
 Sagsøgeren i denne sag — et offentligt konsortium med det
 Søgsmålsgrunde: Fuldstændig mangel på fonetisk formål at bevare og opgradere de seværdigheder, der udgøres
 lighed mellem de to varemærker af »Ville Vesuviane del XVIII secolo« — anfægter afgørelse
 og ingen risiko for forveksling truffet af Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Regio-
 eller association. Endvidere har nalpolitik D(2002)810111, j.nr. 102504 af 13.3.2002, hvor-
 indsigeren ikke fremlagt noget ved der meddeltes ophør af det økonomiske tilskud til
 bevis for en reel anvendelse af sagsøgeren, der var bevilget i medfør af Kommissionens
 varemærket for varer i de pågæl- afgørelse C(86) 2029/120 af 18.12.1986, ydet fra den euro-
 dende klasser. pæiske regionalfond (sag nr. 86/05/04/054).
 Til støtte for påstanden har sagsøgeren gjort gældende,
 — at de anfægtede afgørelser blev truffet på grundlag af den
 fejlagtige formodning, at den opståede forsinkelse ved
 gennemførelsen af det finansierede projekt ikke skyldtes
 en suspension af retlige grunde som omhandlet i arti-
 Sag anlagt den 18. juni 2002 af Ente per le Ville vesuviane kel 12 i forordning (EØF) nr. 2083/93 af 20.7.1993 (1) af
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber de i forbindelse hermed stående arbejder. Tværtimod var
 Ente under udførelsen af projektet tvunget til at føre flere
 retssager med det formål at få rådighed, fra de forskellige
 (Sag T-189/02) beboeres side, over en hel række arealer og faste ejendom-
 me, på hvilke der skulle foretages restaureringsarbejde
 til gennemførelse af ordningen for opgradering af de
 vesuvianske byer Favorita og Ruggiero. På dette punkt
 (2002/C 191/53)
 må der også fastslås en mangel på oplysninger hos
 sagsøgte, og
 (Processprog: italiensk)
 — at der foreligger krænkelse af retten til kontradiktion, for
 så vidt som den begunstigede sagsøger i strid med
 artikel 4 i Kommissionens afgørelse C(86) 2020 af
 18.12.1986 ikke fik lejlighed til at forelægge sine egne
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der bemærkninger for Kommissionen, inden denne traf den
 den 18. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De anfægtede afgørelse.
 Europæiske Fællesskaber af Ente per le Ville vesuviane ved
 avvocato Enrico Soprano.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2083/93 af 20.7.1993,


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/46
 Sag anlagt den 16. maj 2014 — ZZ mod Rådet
 (Sag F-44/14)
 2014/C 212/59
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD13 og om tildeling af erstatning for den ikke-økonomiske skade, som angiveligt er lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD13, således som dette fremgår af den liste, der blev offentliggjort den 26. september 2013, samt ansættelsesmyndighedens svar på klagen af 7. februar 2014, annulleres.
 —
 Sagsøgeren tildeles et beløb på 10 000 EUR i erstatning for den lidte ikke-økonomiske skade.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Nr. C 74/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 3 . 97
 navn og/eller logo på andre tidspunkter end ved pro Serbien eller Montenegro, med den begrundelse at
 grammets begyndelse og/eller slutning. medlemsstat A kun tillader betaling for sådanne ud
 førsler, såfremt de finder sted fra statens eget område,
 f 1 ) EFT nr. C 386 af 31 . 12 . 1994 , og
 og såfremt der foreligger en forudgående tilladelse fra
 EFT nr. C 74 af 25 . 3 . 1995 . dens egne kompetente myndigheder som omhandlet i
 forordning (EØF) nr. 1432/92, uanset at de pågæl
 dende varer af FN's sanktionskomité angives som ude
 lukkende bestemt til medicinske formål, og der forelig
 ger udførselstilladelse fra de kompetente myndigheder
 i medlemsstat B i overensstemmelse med forordning
 (EØF) nr. 1432/92 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 14. januar 1997 2 ) Nationale foranstaltninger, der viser sig at vœre i strid
 i sag C-124/95 , The Queen, ex parte: Centro-Com Sri med den fælles handelspolitik i henhold til traktatens
 mod HM Treasury & Bank of England ( anmodning om artikel 113 og fællesskabsforordninger til gennem
 præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal H førelse heraf, er kun begrundet ifølge EØF-traktatens
 artikel 234, hvis de er nødvendige for at sikre, at den
 (Udenrigs- og sikkerhedspolitik — fælles handelspolitik — pågældende medlemsstat opfylder de forpligtelser i for
 indefrysning af midler — sanktioner mod Republikkerne hold til tredjelande, der påhviler den i henhold til en
 Serbien og Montenegro) konvention, der er indgået før traktatens ikrafttrædelse
 eller den pågældende medlemsstats tiltrædelse.
 ( 97/C 74/02 )
 (') EFT nr. C 174 af 8 . 7. 1995 .
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 DOMSTOLENS DOM
 I sag C-124/95, angående en anmodning, som Court of af 14. januar 1997
 Appeal i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgi
 vet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag i sag C-169/95 , Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 The Queen, ex parte: Centro-Com Sri mod HM Treasury for De Europæiske Fællesskaber ( a )
 & Bank of England at opnå en præjudiciel afgørelse ved
 rørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 113 og (Statsstøtte — støtte til opførelse af et støberi i provinsen
 234 og af Rådets forordning ( EØF ) nr. 1432/92 af 1 . juni Teruel (Spanien))
 1992 om forbud mod handel mellem Det Europæiske ( 97/C 74/03 )
 Økonomiske Fællesskab og Republikkerne Serbien og
 Montenegro ( EFT nr. L 151 af 3 . 6 . 1992, s. 4 ), har Dom
 stolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesi (Processprog: spansk)
 as, afdelingsformændene G. F. Mancini, J. C. Moitinho de
 Almeida og J. L. Murray samt dommerne R J. G. Kapteyn
 ( refererende dommer ), C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.
 R Puissochet, G. Hirsch, R Jann og H. Ragnemalm; gene (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 raladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionsse offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 kretær H. A. Rühl, den 14 . januar 1997 afsagt dom,


text:
hvis
 konklusion lyder således:
 I sag C-169/95 , Kongeriget Spanien ( befuldmægtigede: Al
 berto José Navarro Gonzålez og Gloria Calvo Diaz) mod
 1 ) Den fælles handelspolitik i henhold til EØF-traktatens Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 artikel 113, som gennemført ved Rådets forordning mægtigede: Francisco Enrique Gonzålez Díaz og Paul Ne
 (EØF) nr. 1432/92 af 1 . juni 1992 om forbud mod mitz) angående en påstand om annullation af Kommissio
 handel mellem Det Europæiske Økonomiske Fælles nens beslutning 95/43 8/EF af 14. marts 1995 om Spaniens
 skab og Republikkerne Serbien og Montenegro og Rå investeringsstøtte til stålstøberiet Piezas y Rodajes SA, i
 dets forordning (EØF) nr. 2603/69 af 20. december provinsen Teruel i Aragon i Spanien ( EFT nr. L 257 af
 1 969 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning er 27. 10 . 1995 , s. 45 ), har Domstolen, sammensat af præsi
 til hinder for, at en medlemsstat A kan vedtage foran denten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene
 staltninger, der skal sikre en effektiv gennemførelse af J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray og L. Sevόn samt
 FN's Sikkerhedsråds resolution 757 (1992), hvorved dommerne P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, D. A. O. Ed
 det forbydes, at serbiske og montenegrinske midler, ward, J.-P. Puissochet ( refererende dommer), G. Hirsch, P.
 der er deponeret i denne medlemsstat, kan frigives til Jann og M. Wathelet; generaladvokat: G. Tesauro; justits
 betaling for varer,, der er blevet udført af en statsborger sekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den
 i medlemsstat B fra denne medlemsstats område til 14 . januar 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 8 . 3 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/3
 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifin betales til den erhvervsdrivende, når det er godtgjort,
 des. at en anden person fuldt ud har måttet betale afgiften,
 og at en tilbagebetaling til den erhvervsdrivende ville
 2 ) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger. medføre en ugrundet berigelse for ham. Det påhviler
 de nationale domstole på baggrund af de konkrete om
 (M EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 . stændigheder i den enkelte sag at vurdere, om disse be
 tingelser er opfyldt. Hvis kun en del af afgiftsbyrden er
 overvæltet på senere led, må de nationale myndigheder
 tilbagebetale det ikke-overvæltede beløb til den er
 hvervsdrivende.
 DOMSTOLENS DOM 2 ) Den omstændighed, at der findes en lovbestemt pligt
 af 14. januar 1997
 til at lade afgiften indgå som en del af kostprisen, er
 ikke tilstrækkelig til, at der skabes en formodning for,
 i de forenede sager C-192/95 og C-2 18/95 , Société at hele afgiftsbyrden er overvæltet på senere led, heller *
 Comateb m.fl. mod Directeur général des douanes et ikke selv om en tilsidesættelse af denne pligt vil kunne
 droits indirects ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra medføre en sanktion.
 tribunal d'instance de Paris H
 (Særtold — tilbagesøgningskrav — pligt til at overvælte 3 ) Hvis en erhvervsdrivende, selv om afgiften er overvæl
 afgiften — oversøiske departementer)


text:
tet på køberen, efter reglerne i national ret kan påbe
 råbe sig, at han har lidt et tab som følge af pålæggel
 ( 97/C 74/04 sen af den ulovlige afgift, og at dette indebærer, at der
 ikke eller ikke fuldt ud er tale om en ugrundet beri
 (Processprog: fransk) gelse, må den nationale domstol tage stilling til de nær
 mere følger heraf.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 I de forenede sager C-192/95-C-218/95 , angående en an
 modning, som tribunal d'instance de Paris i medfør af EF
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den
 for nævnte ret verserende sag Société Comateb ( sag C
 192/95 ), Société Panigua (sag C-193/95 ), Société Édouard DOMSTOLENS DOM
 et fils ( sag C-194/95 ), Société de distribution de vins et li
 ( Sjette Afdeling)
 queurs ( sag C-195/95 ), Etablissements André Haan ( sag C
 196/95 ), Société Diffusion générale de quincaillerie ( sag C af 16. januar 1997
 197/95 ), Société Diffusion générale ( sag C-198/95 ), Société i sag C-l 34/95, Unità Socio-Sanitaria Locale n. 47 di
 Cama Renault ( sag C-199/95 ), SCP Ovide et Dorville ( sag
 Biella (USSL ) mod Istituto nazionale per l'assicurazione
 C-200/95 ), Société Ducros Guadeloupe ( sag C-201/95 ),
 contro gli infortuni sul lavoro (INAIL ), ( anmodning om
 Société Comptoir commercial Caraïbes ( sag C-202/95 ), So
 præjudiciel afgørelse fra Pretura circondariale di Biella) (')
 ciété Giafa ( sag C-203/95 ), Société LVS ( sag C-204/95 ),
 Société Catherine et Jean-Claude Tabar Nouval ( sag C (Arbejdstagere — tjenesteydelse bestående i anvisning af
 205/95 ), Société L'Heure et L'Or ( sag C-206/95 ), Société arbejdskraft — lovbestemt monopol)
 Général bazar bricolage ( sag C-207/95 ), Société Grain d'or ( 97/C 74/05 )
 (sag C-208/95 ), Société Cash Service ( sag C-209/95 ), Éta
 blissements Efira ( sag C-210/95 ), Société Farandole ( sag
 (Processprog: italiensk)
 C-211/95 ), Société Carat ( sag C-212/95 ), Société Rio ( sag
 C-213/95 ), Société guadeloupéenne de distribution mo
 derne ( SGDM ) ( sag C-214/95 ), Martinique automobiles (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 SA (sag C-215/95 ), Socovi SARL ( sag C-216/95 ), Établis offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 sements Gabriel Vangour et Cie SARL ( sag C-217/95 ), Si
 mat Guadeloupe SARL ( sag C-218/95 ) mod directeur gé I sag C-134/95 , angående en anmodning, som Pretura cir
 néral des douanes et droits indirects at opnå en præjudiciel condariale di Biella ( Italien ) i medfør af EF-traktatens
 afgørelse vedrørende fortolkningen af fællesskabsretten artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 med hensyn til tilbagesøgningskrav, har Domstolen, sam ret verserende sag Unità Socio-Sanitaria Locale n. 47 di
 mensat af præsidenten, G. C. Rodriguez Iglesias, afdelings Biella (USSL ) mod Istituto nazionale per l'assicurazione
 formændene G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida og control gli infortuni sul lavoro (


text:
INAIL ) at opnå en præju
 J. L. Murray samt dommerne P. J. G. Kapteyn, D. A. O. diciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens
 Edward (refererende dommer), J.-P. Puissochet, P. Jann og artikel 48 , 49, 54 og 90, har Domstolen ( Sjette Afdeling),
 H. Ragnemalm; generaladvokat: G. Tesauro; justitssekre sammensat af formanden for Fjerde Afdeling, J. L. Mur
 tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den ray, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dom
 14. januar 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: merne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn ( refererende dom
 mer), G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat: M. B.
 1 ) En medlemsstat kan kun modsætte sig, at en afgift, Elmer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 16 . ja
 der er opkrævet i strid med fællesskabsretten, tilbage nuar 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/39
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 2. august 2013 — Croce Amica One Italia Srl mod Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
 (Sag C-440/13)
 2013/C 344/68
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Croce Amica One Italia Srl
 Sagsøgt: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det foreneligt med fællesskabsretten, at den ordregivende myndighed som et led i udøvelse af beføjelsen til at tilbagekalde retsakter på området for offentlige kontrakter i henhold til artikel 21d i lov nr. 241/1990 kan beslutte ikke endeligt at tildele en kontrakt udelukkende som følge af en igangværende strafferetlig efterforskning mod den juridiske repræsentant for det tilbudsgivende selskab, som foreløbigt har fået tildelt kontrakten?
 2)
 Er en undtagelse fra princippet i artikel 45 i direktiv 2004/18/EF (1) om, at det strafferetlige ansvar skal være endeligt fastslået, som følge af administrative hensyn, der kan vedrøre et område forbeholdt forvaltningen, forenelig med fællesskabsretten?
 3)
 Er en undtagelse fra princippet i artikel 45 i direktiv 2004/18/EF om, at det strafferetlige ansvar skal være endeligt fastslået i det tilfælde, hvor den igangværende strafferetlige efterforskning vedrører overtrædelser begået i forbindelse med den udbudsprocedure, der er genstand for den foranstaltning, der er iværksat som et led i udøvelse af beføjelsen til at tilbagekalde retsakter, forenelig med fællesskabsretten?
 4)
 Er det foreneligt med fællesskabsretten, at de nationale forvaltningsdomstole — under udøvelse af en prøvelsesret, som er blevet tillagt retsinstanserne på området for offentlige kontrakter — har fuld prøvelsesret hvad angår de af en ordregivende myndighed i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter trufne foranstaltninger, og således kan vurdere tilbuddets pålidelighed og rimelighed uden dermed at begrænse sig til tilfældene af åbenbar mangel på logik, irrationalitet, manglende begrundelse eller faktiske fejl?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv Nr. 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
26.5.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 117/25
 Sag anlagt den 14. marts 2007 — Kliq Reïntegratie (under konkurs) mod Kommissionen
 (Sag T-83/07)
 (2007/C 117/39)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Dr. Jean Leon Marcel Groenewegen som kurator for Kliq Reïntegratie BV under konkurs (Amersfoort, Nederlandene) (ved advocaten G. van der Wal og T. Boesman)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 19. juli 2006 i sag C 30/2005 annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning 2006/939/EF af 19. juli 2006 om en støtteforanstaltning anmeldt af Nederlandene til fordel for KG Holding NV (1).
 Den foretagne støtteforanstaltning vedrørte en omstruktureringsstøtte, som Nederlandene ville yde KG Holding NV ved et tidligere godkendt redningslån og ved at konvertere den påløbne rente til egenkapital. I den anfægtede beslutning erklærer Kommissionen støtteforanstaltningen i form af omstruktureringsstøtten for uforenelig med fællesmarkedet.
 Kommissionen fastslår ligeledes, at Nederlandene skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve, at den del af den støtte, som KG Holding NV har overdraget til sit datterselskab Kliq BV i form af et redningslån, som er konverteret til egenkapital, tilbagebetales af KG Holding NV og Kliq BV, og at Nederlandene hos kurator registrerer sin fordring på KG Holding NV og/eller Kliq Reïntegratie.
 Sagsøgeren anfører i stævningen for det første, at Kommissionen har begået fejlskøn, hvorfor den anfægtede beslutning er utilstrækkeligt begrundet og i strid med artikel 87, stk. 1, EF. Kommissionen har ifølge sagsøgeren navnlig med urette bestemt, at Nederlandene hos kurator registrerer sin fordring på KG Holding NV og Kliq Reïntegratie til et beløb af 35,75 mio. EUR som kreditor i konkursboet.
 Sagsøgeren anfører i den forbindelse, at den nederlandske stat ikke har nogen fordring på Kliq Reïntegratie. Kliq Reïntegratie er derudover ikke en virksomhed, der modtager statsstøtte, og anses heller ikke af Kommissionen for at være det i i den anfægtede beslutning. Der er derfor ikke grundlag for, at staten stiller krav om tilbagebetaling over for Kliq Reïntegratie eller for anvendelse af navnlig punkt 23, litra d), i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (2) på Kliq Reïntegratie.
 Det er ligeledes uklart, om Kommissionen i den anfægtede beslutning med hensyn til Kliq Reïntegratie finder, at der er tale om ulovlig støtte på 35,75 mio. EUR, som skal tilbagesøges af Nederlandene, eller om der er tale om redningsstøtte, som Kommissionen godkender i den anfægtede beslutning i henhold til punkt 23, litra d), i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (3). Endvidere har Kommissionen i sin beslutning af 16. december 2003 (4) ifølge sagsøgeren samtykket i, at dette beløb blev anvendt til finansiering af afvikling af personale og tilbagekøb af Kliq Rëintegraties overflødige kontrakter, og at Kliq Rëintegratie derefter afvikles.
 For det andet har Kommissionen med urette undladt at fastslå, at den angivelige støtte påvirker konkurrencen og samhandelen mellem medlemsstaterne, eller Kommissionen udtalelser herom er i hvert fald utilstrækkeligt begrundet.
 For det tredje har Kommissionen med urette


text:
bestemt, at den angivelige støtte på 35,75 mio. EUR skal kræves tilbagebetalt af KG Holding og/eller Kliq Reïntegratie ved registrering af disse fordringer i konkursboet. Ved KG Holdings, Kliq Reïntegraties og Kliq BVs konkurs er krav om tilbagebetaling af de angivelige støttebeløb varigt umuliggjort og vil under alle omstændigheder være blevet formålsløs i den forstand, at tilbagesøgning ved registrering i de nævnte selskabers konkursboer ikke er nødvendig og endog helt overflødig for at bringe konkurrencefordrejningen til ophør.
 For det fjerde har Kommissionen med urette og retligt urigtigt udtalt sig om en kontokurant — kreditfacilitet på 17 mio. EUR, som allerede ved Nederlandenes oprettelse af KG Holding blev tildelt KG Holding i overensstemmelse med reglerne for statsstøtte og ikke var en del af den i den anfægtede beslutning undersøgte foranstaltning.
 (1) EUT L 366, s. 40.
 (2) EFT 1999 C 288, s. 2.
 (3) EFT 1999 C 288, s. 2.
 (4) Støtteforanstaltning N 510/2003 — Redningsstøtte til Kliq Holding NV (EUT 2004 C 33, s. 8).


text:
24.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/14
 Sag anlagt den 28. juni 2013 — CN mod Parlamentet
 (Sag T-343/13)
 2013/C 245/17
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: CN (Brumath, Frankrig) (ved advokat M. Velardo)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 1 000 EUR i erstatning for det økonomiske tab, som han har lidt, med tillæg af 6,75% i renter.
 —
 Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 40 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade, som han har lidt, med tillæg af 6,75% i renter.
 —
 Den Europæiske Union og Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med nærværende søgsmål har CN, der er tidligere tjenestemand i Rådet, nedlagt påstand om erstatning for det økonomiske og ikke-økonomiske tab, som denne har lidt som følge af offentliggørelse på Europa-Parlamentets hjemmeside, der også er tilgængelig for brugere uden for denne institution, af et uddrag af en ansøgning indgivet af sagsøgeren, hvoraf fremgår en række oplysninger af personlig karakter, herunder oplysninger om hans sundhedstilstand og det forhold, at der er en handicappet person i hans familie.
 Oplysningerne var gjort bredt tilgængelige, da det var muligt at se det af Parlamentet offentliggjorte uddrag af ansøgningen ved at anføre sagsøgerens navn i søgemaskinen Google.
 Til trods for sagsøgerens anmodninger fjernede Parlamentet først på et senere tidspunkt de pågældende offentliggjorte oplysninger af personlig karakter, dvs. efter at sagsøgeren havde engageret en advokat.
 Som begrundelse for påstanden om, at Europa-Parlamentet har handlet ulovligt, har sagsøgeren gjort gældende, at følgende bestemmelser er overtrådt:
 1)
 Artikel 8 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
 2)
 Artikel 8 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 3)
 Artikel 22 i FN-konventionen om rettigheder for personer med handicap, vedtaget den 13. december 2006 og ratificeret af Den Europæiske Union den 23. december 2010.
 4)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8 af 12.1.2001 s. 1).


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. september 2008 — Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp og Joris Eckelkamp mod Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Beroep te Gent, Belgien)
 (Sag C-11/07) (1)
 (Frie kapitalbevægelser - artikel 56 EF og 58 EF - arveafgift - national lovgivning om fastsættelse af ejerskifteafgift for fast ejendom, hvorefter det ikke er tilladt at fradrage pantehæftelser, der påhviler en fast ejendom, i værdien af denne ejendom, såfremt arvelader var bosiddende i en anden medlemsstat på dødstidspunktet - restriktion - berettigelse - foreligger ikke)
 (2008/C 285/09)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Beroep te Gent
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Hans Eckelkamp, Natalie Eckelkamp, Monica Eckelkamp, Saskia Eckelkamp, Thomas Eckelkamp, Jessica Eckelkamp og Joris Eckelkamp
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Beroep te Gent — fortolkning af artikel 12 EF, 17 EF, 18 EF, 56 EF og 58 EF — national ordning om fastsættelse af arveafgiften for fast ejendom, hvorefter det ikke er tilladt at fradrage pantehæftelser fra værdien af en bestemt fast ejendom, såfremt arveladeren på det tidspunkt vedkommende afgik ved døden, var bosiddende i en anden medlemsstat
 Konklusion
 Artikel 56 EF, sammenholdt med artikel 58 EF, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede vedrørende beregning af skyldig arveafgift og ejerskifteafgift for en fast ejendom beliggende i en medlemsstat, hvorefter der ikke indrømmes fradrag for gæld, der hviler på denne faste ejendom, når arvelader på dødstidspunktet ikke var bosiddende i denne stat, men i en anden medlemsstat, hvorimod et sådant fradrag tildeles, når arvelader på dødstidspunktet var bosiddende i den stat, hvori den arvede faste ejendom er beliggende.
 (1) EUT C 56 af 10.3.2007.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. december 2012 — Azienda Sanitaria Locale di Lecce og Università del Salento mod Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)
 (Sag C-159/11) (1)
 (Offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 1, stk. 2, litra a) og d) - tjenesteydelser - undersøgelse og vurdering af sårbarhed over for jordskælv for så vidt angår hospitalsbygninger - kontrakt indgået mellem to offentlige institutioner, herunder et universitet - offentlig institution, der kan optræde som økonomisk aktør - gensidigt bebyrdende aftale - vederlag, der ikke overstiger de afholdte udgifter)
 2013/C 46/06
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Azienda Sanitaria Locale di Lecce og Università del Salento
 Sagsøgte: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Associazione delle Organizzazioni di Ingegneri, di Architettura e di Consultazione Tecnico-economica (OICE), Etacons srl, Ing. Vito Prato Engineering srl, Barletti — Del Grosso e Associati srl, Ordine degli Architetti della Provincia di Lecce og Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af artikel 1, stk. 2, litra a) og d), og artikel 28 samt kategori nr. 8 og 12 i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114) — tildeling uden for rammerne af en offentlig udbudsprocedure — tjenesteydelse bestående i undersøgelse og vurdering af visse hospitalers sårbarhed over for jordskælv — aftaler indgået mellem to offentlige administrationer, hvor tjenesteyderen er et universitet — indgåelse af aftaler mod et vederlag, der ikke overstiger de afholdte udgifter
 Konklusion
 De EU-retlige regler om offentlige kontrakter er til hinder for nationale bestemmelser, der tillader, at to offentlige institutioner uden udbud indgår en samarbejdsaftale med hinanden, når en sådan kontrakt ikke har til formål at sikre gennemførelsen af en for disse institutioner fælles public service-opgave, ikke kun reguleres ud fra overvejelser og krav, der vedrører forfølgelsen af formål af almen interesse, og når den indebærer, at en privat tjenesteyder opnår en favorabel situation i forhold til sine konkurrenter, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 173 af 11.6.2011.


text:
13.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 135/27
 Sag anlagt den 20. marts 2000 af Associazione Produttori Sagsøgeren har til støtte for sine påstande anført følgende:
 Olivicoli Laziali — A.P.O.L. — mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionen tog, da den som et »objektivt faktum«
 fastslog, at sagsøgeren aldrig havde »udøvet erhvervsmæs-
 (Sag T-61/00) sig virksomhed af betydning«, ikke hensyn til den force
 majeure-situation, sagsøgeren befandt sig i.
 (2000/C 135/47)
 — Begrundelsen er utilstrækkelig og selvmodsigende, og der
 foreligger en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 (Processprog: italiensk)
 — Artikel 17, stk. 2, litra b), i forordning nr. 355/77 er
 tilsidesat og fejlagtigt anvendt, navnlig for så vidt som det
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der kan være tvivlsomt, om det er rigtigt at fortolke denne
 den 20. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De bestemmelse således, at tilbagekaldelsen af den nationale
 Europæiske Fællesskaber af Associazione Produttori Olivicoli støtte, som er ydet, uden at dette er aftalt med det andet
 Laziali — A.P.O.L. ved advokaterne Emilio Cappelli, Paolo De støtteorgan, automatisk bevirker, at fællesskabsstøtten til-
 Caterini, Fabio Lepri og Romano Vaccarella, Rom. bagekaldes.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1) EFT L 51 af 23.2.1977, s. 1.
 — Kommissionens afgørelse C (1999) 4561 af 14. december
 1999 annulleres i henhold til EF-traktatens artikel 230,
 stk. 2 EG (tidligere artikel 173), og som følge heraf og om
 nødvendigt fastslås det, at eventuelle samordnede eller
 forbundne retsakter, som er gået forud herfor, ikke finder
 anvendelse.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 20. marts 2000 af Azssociazione Italiana
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Produttori Olivicoli — A.I.P.O. — mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 Nærværende sag er rettet mod Kommissionens afgørelse
 C (1999) 4561 af 14. december 1999, hvorefter den støtte,
 (Sag T-62/00)
 som var ydet til sagsøgeren — en sammenslutning af producen-
 ter i Lazio — ved afgørelse C (84) 1100/293, blev tilbagekaldt.
 I denne forbindelse anføres det, at sagsøgeren i marts 1983 (2000/C 135/48)
 gennem regionen Lazio og Landbrugsministeriet indgav en
 forskriftsmæssig ansøgning til Kommissionen om ydelse af
 fællesskabsstøtte og national støtte til opførelse af et anlæg til
 oplagring, forarbejdning og afsætning af olivenolie 1 i henhold (Processprog: italiensk)
 til Rådets forordning (EØF) nr. 355/77 af 15. februar 1977
 om en fælles foranstaltning til forbedring af vilkårene for
 forarbejdning og afsætning af landbrugsvarer (1). Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 20. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Efter at anlægget var færdigt, fik sagsøgeren imidlertid vanske- Europæiske Fællesskaber af Associazione Italiana Produttori
 ligheder med at drive det med rimelige omkostninger, da Olivicoli — A.I.P.O. ved advokaterne Emilio Cappelli, Paolo de
 sammenslutningens medlemmer kun i beskedent omfang Caterini, Fabio Lepri og Romano Vaccarella, Rom.
 reagerede på de afsætningsmuligheder, de fik tilbudt. Desuden
 havde markedsvilkårene i mellemtiden ændret sig fundamen-
 talt. I nogle perioder efter produktionsåret 1991/92 fandt der Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ikke desto mindre en beskeden erhvervsmæssig virksomhed
 sted. Derfor besluttede sagsøgeren i sommeren 1994 at indlede —


text:
Kommissionens afgørelse C (1999) 4559 af 14. December
 et samarbejde med en privat partner. 1999 annulleres i henhold til EF-traktatens artikel 230,
 stk. 2 (tidligere artikel 173), og artikel 231 (tidligere arti-
 kel 174), og som følge heraf og om nødvendigt fastslås
 Efter nogle vanskeligheder med denne partner blev der endelig
 det, at eventuelle samordnede eller forbundne retsakter,
 udpeget en bobestyrer, hvis holdning gav anledning til, at der
 som er gået forud herfor, ikke finder anvendelse.
 blev rejst straffesag mod partneren. Alle disse begivenheder
 har nødvendigvis haft en negativ indflydelse på sagsøgerens
 erhvervsvirksomhed. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 135/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.5.2000
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 20. marts 2000 af Lars Bo Rasmussen mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Nærværende sag er rettet mod Kommissionens afgørelse (Sag T-63/00)
 C (1999) 4559 af 14. december 1999, hvorefter den støtte,
 som var ydet til sagsøgeren — en national union af producent-
 sammenslutninger inden for den pågældende sektor — ved (2000/C 135/49)
 afgørelse C (84) 500/213 af 29. juni 1984, bortfaldt. Der var
 ansøgt om støtten i henhold til Rådets forordning (EØF)
 nr. 355/77 af 15. februar 1977 om en fælles foranstaltning til
 forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af (Processprog: fransk)
 landbrugsvarer (1) til et projekt, der bestod i opførelse af tre
 centre til oplagring, forarbejdning og afsætning af olivenolie i
 kommunerne Castri (Lecce), Eboli (Salerno) og S. Lorenzo Ved De Europæiske Fællesskabers ret i Første Instans er der
 (regionen Calabria). den 20. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske af Lars Bo Rasmussen, Dalheim (Storhertugdøm-
 met Luxembourg), ved advokat Michel Karp, Luxembourg.
 Tre hovedkritikpunkter ligger til grund for den anfægtede
 afgørelse: manglende aktivitet i de finansierede virksomheder, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 uoverensstemmelser mellem de færdige anlæg og de projekte-
 rede anlæg samt fremsættelse af urigtige oplysninger om, — Annullation af Kommissionens afgørelse af 22. juli 1999
 hvilke anlæg til behandling og oplagring af olie som dem, der om ikke at give ham en tjenestefrihed på to og en halv dag
 blev finansieret, der findes i de pågældende regioner. fra 11. marts (eftermiddag) til 13. marts 1998.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren symbolsk godtgø-
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter ligner dem, relse på én franc for lidt ikke-økonomisk skade.
 der er gjort gældende i sag T-61/00 APOL mod Kommissionen.
 Sagsøgeren har navnlig anført følgende: — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 — Sagsøgte har fortolket de oplysninger, sagsøgeren har
 givet om eksisterende anlæg som de projekterede i de Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 pågældende regioner, forkert.
 Sagsøgeren anfægter ansættelsesmyndighedens afslag på at
 — Sagsøgte tager fejl med hensyn til den påståede uoverens- give ham to og en halv dags tjenestefrihed, således at sagsøge-
 stemmelse mellem visse arbejder og anlæg og det, der var ren kunne stemme ved valg til Folketinget i Danmark i 1998.
 fastlagt i det godkendte projekt.
 Sagsøgeren har herved anført, at han ikke kunne fremlægge en
 — Forsinkelsen ved udførelsen af de pågældende aktiviteter er


text:
attestation for sin deltagelse i valget, idet valgstedet efter dansk
 en direkte følge af den situation med økonomisk tilbage- lovgivning ikke kan attestere en vælgers valgdeltagelse. Han
 gang, sagsøgeren er kommet til at befinde sig i fra 1989 har følgelig bekræftet sin deltagelse ved en erklæring på
 efter at have mistet mere end 3 500 000 000 LIT, fordi æresord.
 sagsøgeren har måttet godtgøre værdien af varer, som den
 havde pligt til at opbevare, og som så blev stjålet.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremført følgende
 anbringender:
 — I den foreliggende sag der der kun delvis tale om uregel-
 mæssigheder. — Fejlagtig og utilstrækkelig begrundelse af den anfægtede
 afgørelse.
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 57.
 (1) EFT L 51 af 23.2.1977, s. 1.
 — Tilsidesættelse af lighedsprincippet, for så vidt som efter
 den af sagsøgte valgte løsning alene tjenestemænd i en
 medlemsstat, hvis lovgivning indeholder bestemmelse om
 attestation for valgdeltagelse, kan indrømmes den pågæl-
 dende tjenestefrihed.


text:
17.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/28
 Sag anlagt den 18. maj 2010 — Banco Santander mod Kommissionen
 (Sag T-227/10)
 2010/C 195/43
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Banco Santander, SA (Santander, Spanien) (ved abogados J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan og R. Calvo Salinero)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 1, annulleres, for så vidt som den erklærer, at artikel 12, stk. 5, i TRLIS (lovbekendtgørelse af selskabsskatteloven) indeholder elementer af statsstøtte.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 1, for så vidt som den erklærer, at artikel 12, stk. 5, i TRLIS indeholder elementer af statsstøtte, når den finder anvendelse på erhvervelse af kapitalandele, som forudsætter kontrolovertagelse.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede beslutnings artikel 4, for så vidt den kræver, at operationer foretaget, inden den endelige beslutning, der er genstand for søgsmålet, blev offentliggjort i EUT, tilbagesøges.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Beslutningen i den foreliggende sag er den samme som i sag T-219/10, Autogrill España mod Kommissionen, sag T-221/10, Iberdrola mod Kommissionen og sag T-225/10, Banco Bilbao Vizcaya mod Kommissionen.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som påberåbt i disse sager.
 Det gøres navnlig gældende, at der er foretaget urigtig retsanvendelse ved retligt at kvalificere foranstaltningen som statsstøtte, ved identificeringen af den af denne foranstaltning begunstigede og ved fastsættelsen af skæringsdatoen for at anerkende en berettiget forventning. Sagsøgeren har påberåbt sig det sidste anbringende for så vidt som den anfægtede beslutning anerkender, at der findes en berettiget forventning, mens der samtidig sondres mellem operationer foretaget efter ikrafttrædelsen af foranstaltningen, inden beslutningen om at indlede den formelle undersøgelse blev offentliggjort, og operationer foretaget herefter.


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/11
 Appel iværksat den 1. februar 2008 af Jörn Sack til prøvelse af dom afsagt den 11. december 2007 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-66/05, Jörn Sack mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-38/08 P)
 (2008/C 107/17)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Jörn Sack (ved Rechtsanwälte U. Lehmann-Brauns og D. Mahlo)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt den 11. december 2007 af Retten i Første Instans i sag T-66/2005 ophæves, og der gives medhold i appellen (idet Domstolen på grundlag af ligebehandlingsprincippet afgør de resterende retsspørgsmål, der fejlagtigt ikke er besvaret), således at Kommissionens afgørelse om fastsættelse af appellantens månedsløn for maj 2004 annulleres.
 —
 Subsidiært: den nævnte dom ophæves og sagen hjemvises til Retten, således at der på ny træffes afgørelse om spørgsmålet om tilsidesættelsen af ligebehandlingsprincippet som følge af manglende hensyn til appellanten i forbindelse med tildeling af tillæg i henhold til vedtægtens artikel 44, stk. 2.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellen til prøvelse af Rettens dom, hvorefter appellanten ikke, som koordinator for alle retsspørgsmål vedrørende udvidelsen af Den Europæiske Union i den relevante afdeling i Kommissionens Juridiske Tjeneste, har krav på tillæg til kontorchefer, er baseret på følgende anbringender:
 Første anbringende: Retten har ikke iagttaget betydningen og rækkevidden af det almindelige fællesskabsretlige ligebehandlingsprincip, og har derfor tilsidesat dette.
 Ligebehandlingsprincippet er udtrykt såvel generelt som specifikt som et forbud mod forskelsbehandling i artikel 20 og 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og i Domstolens praksis er det længst fastslået, at princippet er en del af den trinhøjere fællesskabsret. I fællesskabsretten er overholdelsen af ligebehandlingsprincippet ikke blot en forpligtelse for alle organer, men også en subjektiv ret til ligebehandling, der tilkommer en person, som er berørt af en foranstaltning, truffet af organerne. Da denne ret — som længst er fastslået i Domstolens faste praksis — har forrang for afledt fællesskabsret, skal betydningen heraf som en grundlæggende ret på passende vis inddrages i fortolkningen og anvendelsen af fællesskabsretten. Domstolen for De Europæiske Fællesskaber skal endvidere overholde ligebehandlingsprincippet i forbindelse med procedureregler og de forskellige procedurer.
 Appellanten har i alle sine argumenter gjort ligebehandlingsprincippet gældende, ikke vedtægten, og har herved anført, at han har udøvet hverv, der ikke alene kan sidestilles med en kontorchefs hverv, men som endog skal anses for at være at større betydning set i forhold til mange kontorchefers hverv for så vidt angår udøvelsen af ledelsesarbejde på mellemniveau. Retten har, idet den ikke har foretaget en sammenligning af forholdene for appellanten og for andre grupper af tjenestemænd, som oppebærer dette tillæg, frataget ham den grundlæggende ret til beskyttelse mod vilkårlig behandling, og har således tilsidesat ligebehandlingsprincippet.
 Andet anbringende: Retten har tilsidesat reglerne for den juridiske metode.
 Når det gøres gældende, at der er sket en vilkårlig behandling af flere berørte, kan principperne om ligebehandling og retssikkerhed kun sikres, hvis retsinstansen fastslår, at den påberåbte sammenlignelige situation ikke foreligger, eller hvis den


text:
fastslår, at de berørte, der befinder sig i en sådan sammenlignelig situation, med urette har oppebåret dette tillæg, hvorfor appellanten heller ikke har ret hertil. Anvendes disse regler for den juridiske metode, er det med henblik på at forkaste sagen klart, at mindst et af to følgende spørgsmål skal undersøges og besvares benægtende, for så vidt angår appellanten. For det første skulle Retten have taget stilling til, om de hverv, der udøves af de tjenestemænd, som Kommissionen sidestiller med kontorchefer, svarer til de hverv, som appellanten udøver. For det andet skulle Retten have taget stilling til, om det var berettiget, at Kommissionen tildelte dem dette tillæg.
 Da disse to spørgsmål ikke er besvaret, må det formodes, at sagen, for at kunne anses for uden retlig relevans, tillige ville blive forkastet, hvis disse to spørgsmål blev besvaret i overensstemmelse med appellantens argumentation. En sådan konklusion er imidlertid ikke mulig. Da Retten ikke har undersøgt spørgsmålet om lovligheden af Kommissionens inddragelse af andre grupper af tjenestemænd med den påkrævede juridiske præcision, dvs. under hensyntagen til det i forhold til afledt fællesskabsret trinhøjere ligebehandlingsprincip, må det antages, at en sådan undersøgelse ville have ført til den konklusion, at Kommissionen, ved at tildele tillæg til andre grupper af tjenestemænd, har handlet forskriftmæssigt. I modsætning til Rettens bemærkninger i den forbindelse ønsker appellanten således ikke ligebehandling af ulovlige forhold, men en ligebehandling i henhold til loven.
 Tredje anbringende: Retten har tilsidesat de grundlæggende principper om den normale procedure.
 Afvisningen af at efterprøve eksistensen af den angivelige tilsidesættelse af en grundlæggende rettighed udgør en tilsidesættelse af denne ret, der er langt mere alvorlig end en retlig fejl med hensyn til, om den grundlæggende rettighed rent faktisk er blevet tilsidesat, da den berørte er frataget den beskyttelse, som den grundlæggende rettighed indebærer. Kun hvis appellantens påstand om, at hans grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat, er helt ubegrundet, eller hvis det er åbenbart, at de faktiske omstændigheder, han har fremført ved sammenligningen af forholdene, ikke begrunder denne påstand, kan Retten afvise at foretage en undersøgelse af realiteten vedrørende tilsidesættelsen af den grundlæggende rettighed. Dette er dog ikke tilfældet i det foreliggende tilfælde. Retten har derfor tilsidesat de grundlæggende principper for en normal procedure. Allerede derfor kan dommen, med den begrundelse den indeholder, ikke stadfæstes.


text:
8.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/45
 Sag anlagt den 15. oktober 2007 — Earth Products mod KHIM — Meynard Designs (EARTH)
 (Sag T-389/07)
 (2007/C 297/91)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Earth Products, Inc. (Carlsbad, De Forenede Stater) (ved lawyer M. Graf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Meynard Designs, Inc. (Waltham, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 9. august 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres, for så vidt som den opretholdt Indsigelsesafdelingens afgørelse.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Earth Products, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »EARTH« for varer i klasse 25 — ansøgning nr. 2 907 608
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Meynard Designs, Inc.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket og det nationale figurmærke »EARTH« for varer i klasse 3, 14, 18, 25 og 35
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge i det hele
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94, da de omtvistede varemærker hverken visuelt eller fonetisk ligner hinanden.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/16
 Rettens dom af 13. september 2013 — Poste Italiane mod Kommissionen
 (Sag T-525/08) (1)
 (Statsstøtte - forrentning af midler fra løbende postkonti placeret hos det italienske finansministerium - beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet og kræver tilbagesøgning heraf - begrebet statsstøtte - fordel)
 2013/C 313/29
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Poste Italiane SpA (Rom, Italien) (ved advokaterne A. Fratini, A. Sandulli og F. Filpo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Cattabriga og D. Grespan, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2009/178/EF af 16. juli 2008 om Italiens statsstøtte til forrentning af Poste Italianes anfordringskonti hos finansministeriet (C 42/06 (ex NN 52/06)) (EUT 2009 L 64, s. 4).
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning 2009/178/EF af 16. juli 2008 om Italiens statsstøtte til forrentning af Poste Italianes anfordringskonti hos finansministeriet (C 42/06 (ex NN 52/06) annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler Poste Italianes sagsomkostninger.
 (1) EUT C 44 af 21.2.2009.


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/26
 Rettens dom af 1. december 2016 — Z mod Den Europæiske Unions Domstol
 (Sag T-532/15 P) (1)
 ((Appel - personalesag - tjenestemænd - bedømmelsesrapport - Personalerettens upartiskhed - habilitetsindsigelse mod medlemmer af dommerkollegiet - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse))
 (2017/C 022/33)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Z (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat F. Rollinger)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Unions Domstol (først ved A. Placco, derefter ved J. Inghelram og Á. Almendros Manzano, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Anden Afdeling) den 30. juni 2015 i sag F-64/13, Z mod Den Europæiske Unions Domstol, med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Z betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 16 af 18.1.2016.