text:
er sket i de seneste år i henhold til i likvidation mod Kommissionen for De Europæiske
 skærpede bestemmelser i Forbundsrepublikken Tyskland, Fællesskaber
 indebærer en risiko for spredning af alvorlige smitsomme
 sygdomme. Desuden vil risikoen for sygdomsspredning
 blive mindsket, da ulovlig bortskaffelse og foderanvendel- (Sag T-398/02)
 se hindres, og køkken- og madaffaldet vil blive behandlet
 på en videnskabeligt anerkendt måde, der slår sygdoms-
 bakterier ihjel. Der foreligger tilstrækkelige kontrolmeto-
 (2003/C 44/80)
 der til at sikre en opretholdelse af såkaldt lovlige foreha-
 vender, og foderstoffernes bestanddele kan spores. Den i
 Bundesrepublikken Tyskland indførte ordning, hvorefter
 madaffald indsamles, behandles og anvendes som foder, (Processprog: italiensk)
 stemmer således allerede overens med forordningens
 formål, og det har ikke været nødvendigt med en
 videregående fællesskabsretlig godkendelse. Forlængelsen
 af undtagelsesmuligheder skulle have været gjort afhæn-
 gig af den videnskabelige viden. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 30. december 2002 anlagt sag af Linea Gig S.r.l. i
 likvidation ved avvocati Lucio D’Amario og Bruno Calzia, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2. Det er i strid med den almindelige lighedsgrundsætning,
 at de forskellige ordninger for genanvendelse af madaffald
 i medlemsstaterne og i særdeleshed fodring med madaf-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 fald fra tilstrækkeligt og utilstrækkeligt behandlet madaf-
 fald sidestilles som følge af undtagelsesbestemmelsernes
 strenge frist. Dette er efter det for forordningen afgørende — Principalt, den anfægtede beslutning annulleres helt eller
 sygdomsprofylakseprincip ikke berettiget. Det er klart i delvis, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 henhold til den videnskabelige viden, at den form og
 måde, hvorpå madaffald behandles i Forbundsrepublik-
 ken Tyskland, er tilstrækkelig til at undgå spredning af — Subsidiært, annulleres beslutningens artikel 3, for så vidt
 sygdomsbakterier. som sagsøgeren herved pålægges en bøde.
 — Mere subsidiært, nedsættes den bøde, der er pålagt
 sagsøgeren.
 3. Undtagelsesbestemmelsernes frist er et indgreb i ejen-
 domsretten og retten til fri erhvervsudøvelse og i erhvervs-
 friheden, da sagsøger 1’s medlemmers og sagsøger 2’s — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 forretning i særlig beskyttet grad bør kunne stole på en at betale sagens omkostninger.
 videreførelse af deres virksomhed og fortsat udnyttelse af
 deres for størstedelens vedkommende først for nyligt
 — Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsøgeren dennes
 moderniserede anlæg. Deres anlæg og virksomheder er
 udgifter i forbindelse med den administrative procedure.
 blevet tilpasset strenge lovgivningsmæssige krav, der
 beror på den videnskabelige viden. De bør derfor kunne
 støtte lid til, at de kan fortsætte deres virksomhed og
 udnyttelse af anlæggene, så længe de overholder disse
 skærpede krav, og der ikke foreligger ny videnskabelig
 viden. Derudover bliver der med reglerne ikke taget Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 hensyn til, at en anden anvendelse af de berørte madaf-
 faldsgenbrugeres anlæg og erhvervsejendomme normalt
 ikke er mulig.
 Nærværende sag er anlagt til prøvelse af beslutning COMP/
 35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distri-
 bution og COMP/36.321 Omega-Nintendo doc. K(2002) 4072
 endelig af 30. oktober 2002, hvori Kommissionen fastslog, at
 sagsøgeren havde tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF, og EØS-
 ( 1) EFT L 273 af 10.10.2002, s. 1. aftalens artikel


text:
53, stk. 1, idet sagsøgeren i perioden fra den
 1. oktober 1992 til og med udgangen af december 1997 havde
 deltaget i en række aftaler og former for samordnet praksis på
 markedet for konsoller og patroner til videospil, der er
 forenelige med Nintendo-konsollen, idet genstanden for og
 formålet med de pågældende aftaler og former for samordnet
 praksis var at begrænse paralleleksporten af Nintendo-konsol-
 ler og -patroner. Sagsøgeren hævdes konkret at have deltaget i

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/34
 Rettens dom af 7. juli 2010 — Kommissionen mod Hellenic Ventures m.fl.
 (Sag T-44/06) (1)
 (Voldgiftsbestemmelse - program for oprettelse og udvikling af startkapital - opsigelse af kontrakten - sag anlagt mod selskabsdeltagere - afvisning - tilbagebetaling af forskud - renter)
 2010/C 221/53
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Patakia, som befuldmægtiget, bistået af avocat S. Chatzigiannis)
 Sagsøgte: Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE (Athen, Grækenland), Konstantinos Katsigiannis (Athen), Panagiotis Chronopoulos (Athen) og Nikolaos Poulakos (Athen) (ved avocats V. Christianos og V. Vlassi)
 Sagens genstand
 Sag anlagt i medfør af artikel 238 EF, hvori Kommissionen nedlagde påstand om, at de sagsøgte dømmes til at tilbagebetale et forskudsbeløb, som er blevet udbetalt i henhold til kontrakt »Seed Fund 601«, der er indgået mellem Kommissionen og det sagsøgte selskab.
 Konklusion
 1)
 Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE pålægges at betale Europa-Kommissionen et beløb på 70 000 EUR med tillæg af morarenter beregnet efter den belgiske lovbestemte sats fra den 25. april 1999 og indtil hele gælden er tilbagebetalt.
 2)
 I øvrigt frifindes Hellenic Ventures.
 3)
 Hellenic Ventures betaler sagens omkostninger, bortset fra de udgifter, Konstantinos Katsigiannis, Panagiotis Chronopoulos og Nikolaos Poulakos har afholdt.
 4)
 Kommissionen betaler Konstantinos Katsigiannis’, Panagiotis Chronopoulos’ og Nokolaos Poulakos’ omkostninger.
 (1) EUT C 86 af 8.4.2006.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/15
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 17. juni 2010 — Giorgos Michalias mod Christina A. Ioannou-Michalia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Anotato Dikastirio Kyprou — Republikken Cypern)
 (Sag C-312/09) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, andet afsnit - forordning (EF) nr. 1347/2000 - artikel 2, 42 og 46 - retligt samarbejde i civile sager - kompetence i ægteskabssager - en stats tiltrædelse af Den Europæiske Union - skilsmissesag indledt inden tiltrædelsen - det tidsmæssige anvendelsesområde for forordning (EF) nr. 1347/2000)
 (2010/C 288/23)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Giorgos Michalias
 Sagsøgt: Christina A. Ioannou-Michalia
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Anotato Dikastirio Kyprou — kompetence for en medlemsstats retsinstanser (Republikken Cypern) til at fortolke og anvende artikel 2, stk. 1, og artikel 42 og 46 i Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 af 29. maj 2000 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn (EFT L 160, s. 19) — skilsmissesager anlagt af ægtefællerne ved de cypriotiske domstole efter ikrafttrædelsen af forordningen, men inden Republikken Cypern blev medlemsstat — skilsmissesag anlagt af hustruen efter den 1. maj 2004 ved domstolene i en anden medlemsstat (Det Forenede Kongerige), som i hele den relevante periode var medlem af EU — begge ægtefæller var cypriotiske statsborgere, men havde fast bopæl i Det Forenede Kongerige
 Konklusion
 Rådets forordning (EF) nr. 1347/2000 af 29. maj 2000 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager samt i sager vedrørende forældremyndighed over ægtefællernes fælles børn finder ikke anvendelse på en skilsmissesag anlagt ved en stats domstole, inden denne stat blev en medlemsstat af Den Europæiske Union.
 (1) EUT C 244 af 10.10.2009.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/10
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 23. maj 2011 — André Rossius (sag C-267/10) og Marc Collard (sag C-268/10) mod État belge — SPF Finances (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance de Namur — Belgien)
 (Forenede sager C-267/10 og C-268/10) (1)
 (Artikel 6, stk. 1, TEU - artikel 35 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - besiddelse og salg af forarbejdede tobaksvarer til rygning - nationale bestemmelser, der tillader opkrævning af punktafgifter på tobaksvarer - Domstolen åbenbart inkompetent)
 2011/C 232/17
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Namur
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: André Rossius (sag C-267/10) og Marc Collard (sag C-268/10)
 Sagsøgt: État belge — SPF Finances
 Procesdeltagere: État belge — Service public fédéral Défense
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal de première instance de Namur — anmodning om præjudiciel afgørelse — fortolkning af artikel 6, stk. 1, første afsnit, TEU og artikel 35 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — forenelighed med målsætningen om at beskytte menneskers sundhed af en national lovgivning, der tillader fremstilling, import, markedsføring og salg af forarbejdede tobaksvarer til rygning, der er anerkendt som værende stærkt sundhedsskadelige — lovlighed, henset til ovennævnte regler, af nationale bestemmelser, der tillader opkrævning af punktafgifter på tobaksvarer
 Konklusion
 De Europæiske Fællesskabers Domstol har klart ikke kompetence til at besvare de spørgsmål, som Tribunal de première instance de Namur (Belgien) har forelagt ved afgørelserne af 24. marts 2010.
 (1) EUT C 221 af 14.8.2010.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative d’appel de Douai (Frankrig) den 21. december 2015 — Wenceslas de Lobkowicz mod Ministère des Finances et des Comptes publics
 (Sag C-690/15)
 (2016/C 098/27)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour administrative d’appel de Douai
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wenceslas de Lobkowicz
 Sagsøgt: Ministère des Finances et des Comptes publics
 Præjudicielt spørgsmål
 Findes der et EU-retligt princip, som er til hinder for, at en tjenestemand i Europa-Kommissionen pålægges at betale det generelle socialsikringsbidrag, den sociale opkrævning og de supplerende bidrag til denne opkrævning til satser på 0,3 % og 1,1 % af indtægter af fast ejendom, der er oppebåret i en EU-medlemsstat?


text:
4.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/13
 Rettens dom af 27. juni 2012 — Bolloré mod Kommissionen
 (Sag T-372/10) (1)
 (Konkurrence - karteller - markedet for karbonfrit papir - fastsættelse af priser - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF - beslutning truffet som følge af annullation af den første beslutning - overtrædelsen tilregnet moderselskabet, anset for direkte gerningsmand - lovhjemmel for strafansvar og straf - retssikkerhed - straffens personalitet - retfærdig rettergang - ligebehandling - rimelig frist - ret til forsvar - bøder - forældelse - formildende omstændigheder - samarbejde)
 2012/C 235/32
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bolloré (Ergué-Gabéric, Frankrig) (ved advokaterne P. Gassenbach, C. Lemaire og O. de Juvigny)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved W. Mölls, F. Castillo de la Torre og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokat N. Coutrelis)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller omgørelse af Kommissionens beslutning K(2010) 4160 endelig af 23. juni 2010 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/36.212 — Karbonfrit papir).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Bolloré bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010.


text:
21.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 21. december 2015 — Security Service Srl mod Ministero dell’Interno, Questura di Napoli, Questura di Roma
 (Sag C-692/15)
 (2016/C 106/22)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Security Service Srl
 Sagsøgt: Ministero dell’Interno, Questura di Napoli og Questura di Roma
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 I dom Kommissionen mod Italien (C-465/05, EU:C:2007:781) blev det fastslået, at den italienske stat havde tilsidesat principperne i artikel 43 og 49 EF (etableringsfrihed og fri udveksling af tjenesteydelser), idet den havde fastsat, at:
 (a)
 virksomhed som privat sikkerhedsvagt alene kan udøves, såfremt der forinden er afgivet troskabsed til Den Italienske Republik,
 (b)
 privat vagtvirksomhed kun kan udøves af tjenesteydere, som er etableret i andre medlemsstater, såfremt der er meddelt tilladelse med territorial gyldighed af præfekten, uden at der tages hensyn til de forpligtelser, som disse tjenesteydere allerede skal opfylde i deres oprindelsesmedlemsstat,
 (c)
 tilladelsen har begrænset territorial gyldighed, og udstedelsen er betinget af, hvor mange og hvor store de allerede eksisterende vagtselskaber er på det omhandlede område,
 (d)
 de private vagtselskaber skal have driftssted i hver provins, hvor de udøver virksomhed,
 (e)
 selskabernes personale individuelt skal have tilladelse til at arbejde som vagt, uden at der tages hensyn til den kontrol eller de undersøgelser, der allerede er gennemført i oprindelsesmedlemsstaten,
 (g)
 vagtselskaberne skal anvende et minimums- og/eller maksimumsantal ansatte for at kunne blive autoriseret,
 (h)
 vagtselskaberne skal stille sikkerhed hos den lokale repræsentant for den statslige finansforvaltning,
 (i)
 prisen for de private vagttjenester fastsættes i tilladelsen fra præfekten i henhold til en forudbestemt variationsmargen.
 Udelukker dette i sig selv, at den provinsielle myndighed for den offentlige sikkerhed (Questore) kan pålægge tjenesteforskrifter såsom de i hovedsagen anfægtede, hvorefter opgaverne vedrørende bestemte tjenesteydelser skal udføres ved anvendelse af et minimumsantal betjente (to)?
 2)
 Selv om der er tale om et nyt spørgsmål, foreligger der da aspekter, der svarer til den ovennævnte sag, som ville føre til samme løsning hvad angår ovennævnte artikel 43 og 49 EF?


text:
9.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/21
 Sag anlagt den 7. december 2016 af DB Schenker mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-7/12 COSTS)
 (2017/C 73/11)
 Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS (under ét »DB Schenker«) har ved advokat Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norge, som befuldmægtiget den 7. december 2016 anlagt sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden ved EFTA-Domstolen.
 Sagsøger anmoder om, at Domstolen afsiger følgende kendelse:
 1.
 Det udestående beløb, som EFTA-Tilsynsmyndigheden skal betale til Schenker North AB, Schenker Privpak AB, og Schenker Privpak AS fastsættes til 125 657 EUR.
 2.
 Dette beløb pålægges morarenter fra den dato denne kendelse forkyndes for parterne og indtil datoen for den faktiske betaling. Den rentesats, der skal anvendes, skal beregnes på grundlag af den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner den første kalenderdag i forfaldsmåneden, forhøjet med 3,5 procentpoint.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Sagsøgerne, under ét »DB Schenker«, driver koncernens aktiviteter til lands, til søs og ad jernbane i Norge, Sverige og Danmark. DB Schenker var sagsøger i sag E-7/12 anlagt ved EFTA-Domstolen mod EFTA-Tilsynsmyndigheden.
 —
 Artikel 70, stk. 1, i procesreglementet for EFTA-Domstolen lyder.
 »Opstår der tvist om, hvilke udgifter der kan kræves erstattet, træffer Retten efter begæring af en part og efter at have hørt den anden part ved kendelse afgørelse herom.«
 —
 I dommen i sag E-7/12 afgjorde EFTA-Domstolen, at EFTA-Tilsynsmyndigheden skal betale de omkostninger, der er påløbet som følge af manglende handling, og halvdelen af sagsøgers omkostninger i forbindelse med søgsmålet om ansvar uden for kontraktforhold.


text:
23 . 11 . 96 [ DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/33
 Sag anlagt den 2 . oktober 1996 af Union Carbide Cor Sagsøgeren har gjort gældende, at der foreligger en åbenbar
 poration mod Kommissionen for De Europæiske Fælles vildfarelse fra Kommissionen side, idet:
 skaber
 ( Sag T- 15 3/96 ) — den har tilsidesat sin forpligtelse til at gennemtvinge de
 vilkår, der lå til grund for godkendelsen af beslutning
 ( 96/C 354/64 ) 94/81 l /EF, og som den agter at frafalde
 — den har tilsidesat sin forpligtelse til på grundlag af de
 (Processprog: engelsk) beviser, som sagsøgeren har fremlagt, at fastslå , at de
 vilkår, der var knyttet til beslutning 94/8 1 l /EF, ikke var
 opfyldt, og at den følgelig ikke kunne frafalde disse
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2 . oktober 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De — den fastslår, at Montell ikke indtager en dominerende
 Europæiske Fællesskaber af Union Carbide Corporation stilling på verdensmarkedet for polypropylenteknologi i
 ved advokat Brian Hartnett of the Irish Bar, og med valgt fusionsforordningens artikel 2 , stk . 3's forstand
 adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Arendt &
 Medernach, postboks 39 . — den fastslår, at Montell ikke indtager en dominerende
 stilling på det vesteuropæiske marked for polypropylen
 plast i fusionsforordningens artikel 2 , stk . 3's for
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : stand .
 — Kommissionens beslutning K/96 1035 endelig udg. — Sagsøgeren har yderligere gjort gældende , at Kommissionen
 Shell/Montecatini annulleres helt eller delvist . ikke har kompetence til at ændre beslutninger, der er
 udstedt i henhold til fusionsforordningen, hvorfor beslut
 ning K/96 1035 endelig udg . er uanvendelig .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkost
 ninger, udlæg og advokatsalær i henhold til artikel 87 i
 procesreglementet for De Europæiske Fællesskabers Ret Sagsøgeren har endelig gjort gældende , at Kommissionens
 i Første Instans . beslutning er mangelfuld , idet den er vedtaget under
 tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren , der driver virksomhed på et stort antal marke
 der, herunder med udstedelse, af licenser — gennem et joint
 venture med Shell Oil — på dets Unipol PP teknologi , har
 anfægtet Kommissionens beslutning K/96 1 035 endelig udg.
 Beslutningen ændrer Kommissionens beslutning 94/8 1 l /EF, Sag anlagt den 8 . oktober 1996 af Christiane Chvatal m.fl .
 hvorved den fusion , der førte til oprettelsen af Montell — mod De Europæiske Fællesskabers Domstol
 der er et joint venture mellem Shell Petroleum NV ( Shell ), ( Sag T-l 54/96 )
 der indgår i Royal Dutch Shell Group, og Montedison ( 96/C 354/65 )
 Nederland NV ( Montedison ), en underafdeling af Monte
 catini , inden for polyolefin-sektoren — og som bl.a .
 omfatter teknologi og produktionsfaciliteter for polypropy (Processprog: fransk)
 len ( PP ) og andre organiske kemikalier inden for polyolefin
 gruppen ( sag IV/M . 269 ), fastslås at være forenelig med
 fællesmarkedet. Beslutning 94/81 l /EF er genstand for et


text:
Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 annullationssøgsmål, som sagsøgerne har anlagt i henhold den 8 . oktober 1996 anlagt sag mod De Europæiske
 til EF-traktatens artikel 173 , stk . 4 , og artikel 43 ff. i Fællesskabers Domstol af Christiane Chvatal , Jean-Yves
 procesreglementet for De Europæiske Fællesskabers Ret i Delaval , Jean Demaeght, Giovanna Dragoni , John Hambly,
 Første Instans ( sag T-322/94 , Union Carbide mod Kommis Marc Kemmerling-Laleure, Kirsten Lammar, Théo Lippert,
 sionen , EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 , s . 17 ). Antoinette Losch , Angus Mackay, Kaj Østergaard , Mau
 reen Russell , Yvette Schroeder-Goerens , Ulrike Sinter,
 Beslutning K/96 1035 endelig udg. af 24 . april 1 996 tilsigter Aristides Vlachos og Hans Weller, alle Luxembourg, ved
 at ophæve de vilkår og forpligtelser, som Kommissionen advokaterne Jean-Noël Louis , Thierry Demaseure og Ariane
 havde knyttet til beslutning 94/81 l /EF . Kommissionen Tornel , Bruxelles , og med valgt adresse i Luxembourg hos
 skønnede, at det teknologitilsagn , der er omhandlet i Fiduciaire Myson SARL , 30 , rue de Cessange .
 punkt 116 i beslutning 94/81 1 /EF, ikke længere var
 nødvendigt, på baggrund af den lovbestemte opløsning af
 Shell Oils aktiver i relation til UCC/Shell Oils licensvirk Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 somhed og UCC's erhvervelse heraf, hvorfor sammenslut
 ningen mellem Shell og Montedison kunne erklæres forene — Det fastslås , at Rådets forordning ( EF, Euratom , EKSF )
 lig med fællesmarkedet, uden at det var nødvendigt at knytte nr. 2688/95 af 1 7 . november 1995 er retsstridig, idet den
 vilkår eller forpligtelser hertil . alene finder anvendelse på de af De Europæiske Fælles-
 ---pagebreak--- Nr . C 354/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 skabers tjenestemænd , der gør tjeneste i Europa-Parla Sag anlagt den 9. oktober 1996 af Stadt Mainz mod
 mentet, hvorfor følgelig Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-155/96 )
 — Domstolens afgørelse om at meddele afslag på sagsøger ( 96/C 354/66 )
 nes ansøgninger om at medtage deres navne på den
 fortegnelse over personer, der havde tilkendegivet inter
 esse for at komme i betragtning ved en afgørelse om (Processprog: tysk)
 udtræden af tjenesten som følge af Østrigs , Finlands og
 Sveriges tiltrædelse , annulleres .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 9 . oktober 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 — Domstolen tilpligtes at betale sagens omkostninger . Europæiske Fællesskaber af Stadt Mainz, Forbundsrepu
 blikken Tyskland , ved advokaterne Martin Heidenhain,
 Bernhard Maassen, Cord-Georg Hasselmann og Horst
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Satzky , advokatfirmaet Hengeler, Mueller, Weitzel og
 Wirtz , Berlin, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Jean Hoss , advokatfirmaet Elvinger, Hoss &
 Sagsøgerne har gjort gældende , at afvisningerne af deres Prussen , 15 , Cote d'Eich .
 ansøgninger, og i fornødent omfang afvisningerne af deres
 klager herover, er retsstridige, idet de er baseret på en
 forordning, der


text:
som sådan selv er retsstridig, nemlig Rådets Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 forordning ( EF, Euratom, EKSF ) nr . 2688/95 af 17 . novem
 ber 1995 om særlige foranstaltninger for tjenestemænds
 udtræden af tjenesten i De Europæiske Fællesskaber som — Kommissionen beslutning af 17 . juli 1996 om en
 følge af Østrigs , Finlands og Sveriges tiltrædelse . I henseende statsstøtte fra Stadt Mainz til Grundstiicksverwaltungs
 til sagsøgerne er forordningen retsstridig, idet den kun gesellschaft Fort Malakoff Mainz GmbH & Co . KG
 finder anvendelse på de af De Europæiske Fællesskabers ( statsstøtte nr . K 64/94 , ex NN 2/93 ) annulleres .
 tjenestemænd , der gør tjeneste i Europa-Parlamentet .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 Det er således sagsøgernes opfattelse , at denne begrænsning
 af anvendelsesområdet for forordningen er i strid med
 fusionstraktatens artikel 24 , EF-traktatens artikel 210 , Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Unions-traktatens artikel C samt med tjenestemandsved
 tægtens artikel 1 , der indeholder et princip om , at Fælles
 skabets personale er en enhed . Den er ligeledes i strid med Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 17 . juli
 princippet om ligebehandling og forbud mod forskelsbe 1996 , hvorved denne fastslog, at salget af en ejendom , som
 handling af tjenestemænd , idet den bevirker, at tjeneste er beliggende i Mainz, til Grundstücksverwaltungsgesell
 schaft Fort Malakoff GmbH & Co . KG — der er et
 mænd , der befinder sig i samme situation, behandles
 datterselskab til Siemens AG/Siemens Nixdorf Informa
 forskelligt .
 tionssysteme AG — til en pris , som ligger under markeds
 værdien , er en statsstøtte efter EF-traktatens artikel 92 ,
 Sagsøgerne har for det andet gjort gældende, at der er begået stk . 1 , som andrager 4 904 725 DM . Støtten er ifølge
 væsentlige formelle fejl , nærmere at proceduren i vedtæg beslutningen retsstridig, fordi den er ydet i strid med
 tens artikel 10 og fusionstraktatens artikel 24 ikke er blevet traktatens artikel 93 , stk . 3 , og er uforenelig med fælles
 overholdt i forbindelse med vedtægtsændringen , for så vidt markedet, fordi den ikke opfylder undtagelses- og fritagel
 som Kommissionens forslag, på grundlag af hvilket den sesbetingelserne i henhold til artikel 92 , stk . 2 og 3 .
 omtvistede forordning blev vedtaget, hverken har været
 forelagt Vedtægtsudvalget, Europa-Parlamentet, Domsto
 len eller Revisionsretten .
 Sagsøgeren anfører, at Kommissionens beslutning ganske
 vist er rettet til Forbundsrepublikken Tyskland , men at
 sagsøgeren i beslutningen er angivet som støtteyder, hvorfor
 Sagsøgerne har for det tredje henvist til , at der er sket sagsøgeren er umiddelbart berørt deraf, da Stadt Mainz,
 tilsidesættelse af begrundelsespligten ifølge EF-traktatens såfremt beslutningen opretholdes , er forpligtet til at kræve
 artikel 190 , hvilket navnlig fremgår af, at det eneste den angiveligt tildelte støtte tilbage .
 argument i forordningens betragtninger, der kunne
 begrunde den anfægtede begrænsning, er ukorrekt. Videre anfører sagsøgeren, at den aftalte salgspris ligger
 inden for rammerne af de priser, som gælder for tilsvarende
 Det er endelig sagsøgernes


text:
opfattelse , at forordningen er ejendomme af en tilsvarende kvalitet og med en tilsvarende
 resultatet af et bevidst ønske om at favorisere én institution beliggenhed, således som det er fastslået af et udvalg af
 på de øvrige institutioners bekostning og i strid med sagkyndige . Sagsøgeren har derfor ikke ydet Fort Malakoff
 tjenestens interesse , hvilket er magtfordrejning . nogen støtte . De aftaler, som er indgået af de parter, der har
 afsluttet kontrakten om ejendommens overdragelse, er et
 økonomisk rimeligt kompromis , som ligger på linje med ,
 hvad fornuftige kontraktpartnere aftaler i sædvanlige for
 retningsforhold . Den anfægtede bestlutning har derfor ikke


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/34
 Kendelse afsagt af Domstolen (Anden Afdeling) den 12. marts 2009 — Beecham Group plc, SmithKline Beecham plc, Glaxo Group Ltd, Stafford-Miller Ltd, GlaxoSmithKline Consumer Healthcare NV og GlaxoSmithKline Consumer Healthcare BV mod Andacon NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van koophandel Brussel — Belgien)
 (Sag C-132/07) (1)
 2009/C 141/61
 Processprog: nederlandsk
 Formanden for Anden Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 117 af 26.5.2007.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Sibiu (Rumænien) den 10. februar 2014 — Dragoş Constantin Târşia mod Den rumænske stat, repræsenteret ved Ministerul Finanţelor şi Economiei, Serviciu Public Comunitar Regim Permise de Conducere şi Inmatriculare a Autovehiculelor
 (Sag C-69/14)
 2014/C 142/20
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Sibiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dragoş Constantin Târşia
 Sagsøgt: Den rumænske stat, repræsenteret ved Ministerul Finanţelor şi Economiei, Serviciu Public Comunitar Regim Permise de Conducere şi Inmatriculare a Autovehiculelor
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan artikel 17, 20, 21 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 110 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og retssikkerhedsprincippet som fastlagt i fællesskabsretten og Domstolens praksis fortolkes således, at de er til hinder for bestemmelser som artikel 21, stk. 2, i lov nr. 554/2004, hvorefter genoptagelse af sager kun er mulig for så vidt angår nationale retsafgørelser i forvaltningssager, hvor der er tale om tilsidesættelse af princippet om fællesskabsrettens forrang, mens nationale retsafgørelser på andre områder end området for forvaltningssager (civile sager og straffesager), som indebærer en tilsidesættelse af det nævnte princip om fællesskabsrettens forrang, ikke kan genoptages?


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/34
 Sag anlagt den 13. april 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-44/11)
 2011/C 186/65
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om at Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb i erstatning for den skade, som han angiveligt har lidt som følge af den anmodning, som Kommissionens læge sendte til sagsøgerens læge om at få fremlagt visse oplysninger.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at den akt uanset dens grundlag, hvorved sagsøgte afviste den anmodning, som var indeholdt i sagsøgerens notat af 6. marts 2010, er en nullitet, subsidiært annulleres den.
 —
 Om fornødent fastslås det, at den akt uanset dens grundlag, hvorved sagsøgte afviste klagen af 3. september 2010, er en nullitet, subsidiært annulleres den.
 —
 Om fornødent fastslås det, at læge M., der for tiden er tjenestemand ved Europa-Kommissionen, a) spurgte læge U., om sagsøgeren aktuelt »er i behandling med psykofarmaka (neuroleptika, antidepressiva), hvilken behandling der i givet fald er tale om, og om han modtager anden form for behandling«, b) meddelte læge U. at »i henhold til de vedtægtsmæssige bestemmelser, der finder anvendelse på alle tjenestemænd ved Europa-Kommissionen, har [ZZ] officielt haft bopæl i Bruxelles siden den 1. april 2002 og altså ikke længere i Angola, således som det er blevet besluttet af [hans] overordnede [...] og som deres patient officielt har fået meddelelse om«.
 —
 Om fornødent fastslås det, at hver enkelt af de omstændigheder, der har forvoldt den foreliggende skade, og så meget mere ved deres samlede virkning, er retsstridig.
 —
 Om fornødent fastslås det, at hver enkelt af de omstændigheder, der har forvoldt den foreliggende skade, og så meget desto mere deres samlede virkning, er retsstridig.
 —
 Kommissionen tilpligtes uden ugrundet ophold at betale sagsøgeren et beløb på 10 000 EUR, med tillæg af renter på 10 % årligt, med årlig opskrivning og med virkning fra den 5. juli 2010 eller ethvert beløb med enhver form for tillæg, som Retten måtte finde ret og rimeligt med henblik på at yde sagsøgeren godtgørelse for de foreliggende skader.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/22
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 4. november 2008 — Group Lottuss mod KHIM — Ugly (COYOTE UGLY)
 (Sag T-161/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om COYOTE UGLY som EF-figurmærke - ældre EF-ordmærke COYOTE UGLY - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 327/40)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Spanien) (ved avocats J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño og J. Arribas García)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Laporta Insa, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Ugly, Inc. (Cornwall, New York, De Forenede Stater) (ved barrister S. Malynicz, solicitors M. Blair og C. Balme)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 2. marts 2007 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (forenede sager R 165/2006-2 og R 194/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Ugly, Inc. og Group Lottuss Corp., SL.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Group Lottuss Corp., SL bærer alle sine egne omkostninger og betaler fire femtedele af Harmoniseringskontorets omkostninger og fire femtedele af de omkostninger, Ugly, Inc. har afholdt.
 3)
 Ugly bærer en femtedel af sine egne omkostninger og betaler en femtedel af Harmoniseringskontorets omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 7.7.2007.


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/3
 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter, 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 som de har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og
 Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, i 1995 (EFT 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 L 61, s. 37), for så vidt angår den del af beslutningen,
 der vedrører Den Franske Republik, har Domstolen (Sjette
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken (refe- (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 rerende dommer), og dommerne N. Colneric, C. Gulmann,
 R. Schintgen og V. Skouris; generaladvokat: S. Alber; justitssek-
 retær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 24. januar 2002
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 DOMSTOLENS DOM
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 3) Republikken Finland bærer sine egne omkostninger. (Femte Afdeling)
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999. af 24. januar 2002
 i sag C-164/99, Portugaia Construções Lda (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Tauberbischofs-
 heim) (1)
 DOMSTOLENS DOM (»Fri udveksling af tjenesteydelser — virksomheder inden for
 byggesektoren — direktiv 96/71/EF — udstationering af
 arbejdstagere — mindsteløn«)
 (Sjette Afdeling)
 af 27. november 2001 (2002/C 84/05)
 i sag C-146/99, Den Italienske Republik mod Kommissio- (Processprog: tysk)
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (»EUGFL — regnskabsafslutning — tomater — minimums- gjort i Samling af Afgørelser)
 pris til producenter«)
 (2002/C 84/04)
 I sag C-164/99, angående en anmodning, som Amtsgericht
 Tauberbischofsheim (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har
 (Processprog: italiensk) indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 straffesag mod Portugaia Construções Lda at opnå en præjudi-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- ciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens arti-
 gjort i Samling af Afgørelser) kel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF), og EF-traktatens
 artikel 60 (nu artikel 50 EF) samt Europa-Parlamentet og Rådets
 direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af
 arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser (EFT 1997
 I sag C-146/99, Den Italienske Republik (befuldmægtiget:
 L 18, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 U. Leanza, bistået af D. Del Gaizo) mod Kommissionen for
 afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: F.P. Ruggeri
 (refererende dommer) og A. La Pergola; generaladvokat: J. Mi-
 Laderchi, bistået af A. Dal Ferro), angående en påstand om
 scho; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den
 annullation af Kommissionens beslutning 1999/186/EF af
 24. januar 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 3. februar 1999 om at udelukke visse udgifter, som medlems-
 staterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og
 Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF- 1) Ved afgørelsen af, om en værtsmedlemsstats anvendelse af
 finansiering (EFT L 61, s. 34), i det omfang det ved beslutningen nationale bestemmelser om mindsteløn på tjenesteydere med
 afvises at finansiere et beløb på 7 421 939 820 ITL af de hjemsted i en anden medlemsstat er forenelig med EF-traktatens
 udgifter, som Den Italienske Republik har afholdt i form af artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og EF-traktatens


text:
støtte til forarbejdning af tomater, har Domstolen (Sjette artikel 60 (nu artikel 50 EF), påhviler det myndighederne, og i
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og påkommende tilfælde de nationale domstole, at efterprøve,
 dommerne N. Colneric, C. Gulmann (refererende dommer), om disse bestemmelser objektivt set fremmer beskyttelsen af
 V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: C. Stix- udstationerede arbejdstagere. I den forbindelse er lovgivers
 Hackl; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 27. novem- erklærede hensigt ikke afgørende, men kan dog udgøre et
 ber 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: holdepunkt for det med bestemmelserne forfulgte formål.
 ---pagebreak--- C 84/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 2) Den omstændighed, at en indenlandsk arbejdsgiver ved indgåel- 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtigelser i
 se af en kollektiv firmaoverenskomst kan betale en lavere løn henhold til Rådets direktiv 78/687/EØF af 25. juli 1978
 end den mindsteløn, som er fastsat i en kollektiv overenskomst, om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte
 der er erklæret for almindeligt gældende, mens en arbejdsgiver bestemmelser om virksomhed som tandlæge, idet den har fastsat
 med hjemsted i en anden medlemsstat ikke har mulighed herfor, bestemmelser om en anden uddannelsesordning for adgangen
 udgør en uberettiget begrænsning af retten til fri udveksling af til virksomheden som tandlæge, der ikke er i overensstemmelse
 tjenesteydelser. med direktivet.
 2) I øvrigt frifindes Den Italienske Republik.
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 3) Den Italienske Republik og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber bærer hver sine omkostninger.
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 29. november 2001
 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-202/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1) (Femte Afdeling)
 (»Traktatbrud — direktiv 78/687/EØF — opretholdelse af af 29. november 2001
 en anden uddannelsesordning for adgang til virksomheden
 som tandlæge — opretholdelse af muligheden for læger, der i sag C-221/99, Giuseppe Conte mod Stefania Rossi
 er omhandlet i artikel 19 i direktiv 78/686/EØF, for både at (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Giudice di pace
 være optaget i læge- og i tandlægeregisteret«) di Genova) (1)
 (2002/C 84/06) (»Arkitekthonorarer — summarisk procedure ved udstedelse
 af betalingspålæg — udtalelse fra en faglig organisation —
 (Processprog: italiensk) EF-traktatens artikel 5 og 85 (nu artikel 10 EF og 81 EF)«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (2002/C 84/07)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: italiensk)
 I sag C-202/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 ber (befuldmægtigede: E. Traversa og B. Mongin) mod Den gjort i Samling af Afgørelser)
 Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 P.G. Ferri), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter Rådets
 direktiv 78/687/EØF af 25. juli 1978 om samordning af I sag C-221/99, angående en anmodning, som Giudice di pace
 de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om di Genova (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 virksomhed som tandlæge (EFT L 233, s. 10), idet den Domstolen for i den for nævnte


text:
ret verserende sag, Giuseppe
 har opretholdt en anden uddannelsesordning for adgang til Conte mod Stefania Rossi, at opnå en præjudiciel afgørelse
 virksomheden som tandlæge, der ikke er i overensstemmelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 5 og 85 (nu
 med direktiv 78/687/EØF, og ved at give læger, der udøver artikel 10 EF og 81 EF), har Domstolen (Femte Afdeling),
 virksomhed som tandlæger, mulighed for både at være optaget sammensat af formanden for Fjerde Afdeling, S. von Bahr,
 i læge- og i tandlægeregisteret, har Domstolen (Femte Afdeling), som fungerende formand for Femte Afdeling, og dommerne
 sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward, A. La Pergola, M. Wathelet (refererende
 D.A.O. Edward (refererende dommer), A. La Pergola, L. Sevón dommer) og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: P. Léger;
 og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: P. Léger; justitssekre- justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein,
 tær: fuldmægtig L. Hewlett, den 29. november 2001 afsagt den 29. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 dom, hvis konklusion lyder således: således:


text:
C 158/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 5.7.2003
 Indsigelsesafdelingens Forkastelse af indsigelsen. Godtgørelsessektionen, bevirkede, at der ikke blev opnået
 afgørelse: kvalificeret flertal, og at Toldkodeksudvalget derfor ikke frem-
 satte nogen udtalelse, hvilket er til hinder for, at Kommissionen
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen. selv kan træffe en afgørelse, sådan som det skete. Sagsøgeren
 relse: har ligeledes gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af
 artikel 906 i forordning nr. 2454/93 (4), idet Kommissionen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, ikke senest 15 dage efter modtagelsen af sagens akter, som
 litra b), i forordning nr. 40/94. blev tilsendt den af de franske toldmyndigheder, fremsendte
 kopi heraf til medlemsstaterne. Sagsøgeren har ligeledes gjort
 gældende, at der er sket en tilsidesættelse af Toldkodeksudval-
 gets forretningsorden, idet sagsøgerens indlæg ikke blev sendt
 til de faste repræsentationer og til udvalgets medlemmer inden
 for en frist på fjorten dage før mødet. Sagsøgeren har videre
 gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 3
 i forordning nr. 1/1958 (5), idet visse repræsentanter for
 Sag anlagt den 18. april 2003 af Common Market Fertili- medlemsstaterne ikke modtog en kopi af sagens akter på deres
 zers (CMF) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- eget sprog. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at retten til
 skaber kontradiktion er blevet tilsidesat, idet Kommissionen nægtede
 sagsøgeren ret til en høring og ikke gav sagsøgeren adgang til
 de dokumenter, sagsøgeren havde anmodet om i overensstem-
 (Sag T-134/03)
 melse med forordning nr. 1049/2001 (6). Endelig har sagsøge-
 ren gjort gældende, at den anfægtede beslutning savner
 (2003/C 158/44) begrundelse.
 (Processprog: fransk)
 For så vidt angår sagens realitet har sagsøgeren gjort gældende,
 at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn, idet den
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der fandt, at betingelserne i artikel 239 i forordning nr. 2913/92
 den 18. april 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ikke var opfyldt. Sagsøgeren har anført, at der er tale om en
 Europæiske Fællesskaber af Common Market Fertilizers (CMF), særlig situation på grund af fejl begået af toldspeditøren, der
 Bruxelles, ved avocats Alastair Sutton og Nathalie Flandin.
 har opført et fiktivt lager uden sagsøgerens vidende, såvel som
 på grund af, at der ikke er sket omgåelse af forordning
 nr. 3319/94. Sagsøgeren har ligeledes henvist til, at sagsøgeren
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ikke kan bebrejdes nogen handlinger, og at sagsøgeren ikke
 har udvist nogen form for åbenbar forsømmelighed.
 — Kommissionens beslutning REM 02/02 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1 ) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse
 af en EF-toldkodeks (EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1).
 (2 ) Rådets forordning (EF) nr. 3319/94 af 22.12.1994 om indførelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 af en endelig antidumpingtold på importen af opløsninger af
 urinstof og ammoniumnitrat med oprindelse i Bulgarien og Polen
 eksporteret af selskaber, der ikke er fritaget for tolden, og om
 Sagsøgeren er grossist inden for kemiske produkter og navnlig endelig opkrævning af den midlertidige told (EFT L 350 af
 kvælstofopløsninger. Sagsøgeren har over for de


text:
franske 31.12.1994, s. 20).
 toldmyndigheder fremsat en anmodning i medfør af arti- (3 ) Rådets afgørelse af 28.6.1999 om fastsættelse af de nærmere
 kel 239 i forordning (EF) nr. 2913/92 ( 1) om fritagelse for vilkår for udøvelsen af de gennemførelsesbeføjelser, der tillægges
 afgifter i medfør af artikel 3, stk. 1, i forordning (EF) nr. 3319/ Kommissionen (EFT L 184 af 17.7.1999, s. 23).
 94 (2). Denne anmodning blev overgivet til Kommissionen af (4 ) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om
 de franske myndigheder. I den anfægtede beslutning afviste visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF)
 Kommissionen fritagelsen. nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253 af
 11.10.1993, s. 1).
 (5 ) Rådets forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det
 Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område (EFT
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren fremført tre anbringen- 1952-1958, s. 59).
 der vedrørende den påståede tilsidesættelse af såvel væsentlige (6 ) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001
 formkrav som krav vedrørende realiteten. For så vidt angår af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og
 tilsidesættelsen af væsentlige formkrav har sagsøgeren for det Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31.5.2002, s. 43).
 første gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af EF-
 traktatens artikel 7 samt af artikel 5 i Rådets afgørelse nr. 468/
 1999 (3). Sagsøgeren har endvidere anført, at anvendelsen af
 princippet om stemmevægte, som omhandlet i EF-traktatens
 artikel 205, for den endelige afstemning i Toldkodeksudvalget,


text:
C 318/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 10 . 97
 De Europæiske Fællesskaber ved Wouter Wils, Kommissio 60 ), men at bøderne som følge af denne dom ikke læn
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt gere har noget retligt grundlag og derfor skal tilbage
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, betales (præmis 64-95 ).
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch
 berg, til prøvelse af dom afsagt den 10. juli 1997 af De
 H EFT C 252 af 16 . 8 . 1997, s . 28 .
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden
 ( 2 ) Sag 97/86, Sml . 1988 , s. 2181 .
 Udvidede Afdeling) i sag T-227/95 ( J ), AssiDomån Kraft (3 ) Forenede sager 42/59 og 49/59, Sml. 1954-1964, s. 247, org.
 Products AB m.fl . mod Kommissionen for De Europæiske ref.: Rec . s . 99 .
 Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 Den anfægtede dom fra Retten i Første Instans ophæves, Sag anlagt den 15 . september 1997 af Kommissionen for
 og der træffes endelig afgørelse i sagen, idet annullations De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 påstanden afvises, subsidiært idet Kommissionen frifindes,
 og sagsøgerne i første instans tilpligtes at betale sagens ( Sag C-318/97)
 omkostninger i begge instanser.
 ( 97/C 318/23 )
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 15 . september 1997 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 Kommissionen gør gældende, at dommen hviler på en for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved José
 kert fortolkning af traktatens artikel 176, som desuden er Luis Iglesias Buhigues, som befuldmægtiget, og med valgt
 i strid med traktatens artikel 173 og 189 . Endelig er den adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wag
 anfægtede doms præmisser selvmodsigende på flere punk ner-Centret C 254 .
 ter :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Rettens fortolkning af artikel 176 har ikke støtte i
 Domstolens domme i Asteris-sagen (2 ) og Snupat-sag
 erne ( 3 ), hvortil der henvises i den anfægtede doms — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 præmis 69 og 70. Ingen af disse domme giver noget forpligtelser efter artikel 5 og 189 i traktaten om
 svar på, om en virksomhed, som Kommissionen har oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, da det ikke
 pålagt en bøde for en overtrædelse af konkurrencereg inden for den fastsatte frist har vedtaget og gennemført
 lerne, og som ikke har anlagt annullationssøgsmål til de love og administrative bestemmelser, som er nød
 prøvelse af beslutningen, men har betalt bøden, senere vendige for at efterkomme Rådets direktiv 93/13/EØF
 kan kræve bøden tilbagebetalt, fordi Retten har annul af 5 . april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbru
 leret de bøder, der blev pålagt andre virksomheder, geraftaler (').
 som anlagde sag til prøvelse af Kommissionens beslut
 ning.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost
 — Den anfægtede dom er en hån mod tomånedersfristen ninger.
 i EF-traktatens artikel 173 . Den er desuden i strid med


text:
traktatens artikel 189, idet den står i modstrid med
 beslutningers individuelle karakter. Det følger af en Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 forordnings generelle karakter, at en annullation af for
 ordningen fra Rettens side ikke alene påvirker retsstil
 lingen for parterne i sagen for Retten, men for alle, Da EF-traktatens artikel 189, stk. 3 , og artikel 5 , stk. 1 , er
 som forordningen finder anvendelse på. Beslutninger bindende for medlemsstaterne, er disse forpligtet til at ved
 er derimod individuelle forvaltningsakter, der påvirker tage de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme de
 individuelle adressaters retsstilling. Hvis en adressat direktiver, som er rettet til dem, inden for den herfor fast
 anfægter eri beslutning og opnår en annullation heraf, satte frist. For det foreliggende direktivs vedkommende
 påvirker dette alene retsstillingen for den sagsøger, der udløb den fastsatte frist den 31 . december 1994, uden at
 får medhold.
 Spanien havde vedtaget de nødvendige bestemmelser.
 — Det er klart selvmodsigende samtidig at fastslå, at de (') EFT L 95 af 21 . 4 . 1993 , s . 29 .
 beslutninger, hvorved der blev pålagt de svenske adres
 sater bøder, vedbliver med at være gyldige og ikke kan
 være annulleret ved cellulosedommen (præmis 58 og


text:
12.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 337/14
 Sag anlagt den 6. juli 2015 — Østrig mod Kommissionen
 (Sag T-356/15)
 (2015/C 337/17)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Østrig (ved C. Pesendorfer, som befuldmægtiget, og advokat H. Kristoferitsch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse (EU) 2015/658 af 8. oktober 2014 om støtteforanstaltning SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), som Det Forenede Kongerige påtænker at tildele Hinkley Point C Nuclear Power Station (meddelt under nummer C[2014] 7142) (EUT 2015 L 109, s. 44), annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført ti anbringender.
 1.
 Første anbringende: Fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF — fejlagtig markedsdefinition og fejlagtig antagelse om, at der forelå markedssvigt
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette godkendte den påtænkte støtte i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet den fejlagtigt lagde til grund, at der forelå et selvstændigt marked for kerneenergi, og –lige så fejlagtigt — antog, at der forelå et markedssvigt på dette marked.
 2.
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF — fejlagtig vurdering af kernekraftværket som »ny energi«
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at afgørelsen også er behæftet med ugyldighed, eftersom Kommissionen med urette har gjort gældende, at den omhandlede teknologi udgør ny teknologi.
 3.
 Tredje anbringende: Fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF — fejlagtig antagelse om, at der foreligger investeringsstøtte
 Sagsøgeren har inden for rammerne af dette klagepunkt gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt antog, at der med hensyn til de påtænkte foranstaltninger var tale om ren investeringsstøtte. Støtten går imidlertid langt ud over en ren investeringsstøtte, og udgør en driftsstøtte, der i henhold til Unionens retsinstansers praksis er ulovlig.
 4.
 Fjerde anbringende: Fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF — der foreligger ikke et mål af fælles interesse
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den anfægtede afgørelse ligeledes er behæftet med ugyldighed, for så vidt som der ikke i modsætning til det af Kommissionen hævdede foreligger en fælles interesse som omhandlet i artikel 107, stk. 3, litra c).
 5.
 Femte anbringende: utilstrækkelig definition af støtten
 Republikken Østrig har endvidere støttet sit søgsmål på, at Kommissionen definerede støtten på fuldstændigt utilstrækkelig vis.
 6.
 Sjette anbringende: Fejlagtig anvendelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF — foranstaltningerne er ikkehensigtsmæssige
 Kommissionens betragtninger vedrørende statsstøttens hensigtsmæssighed er ifølge sagsøgeren hverken korrekte eller forståelige, hvilket indebærer, at afgørelsen er ugyldig.
 7.
 Syvende anbringende: tilsidesættelse af grundlæggende krav til udbudsproceduren
 Sagsøgeren har inden for rammerne af dette anbringende gjort gældende, at støtten ikke skulle have været godkendt, eftersom Det Forenede Kongerige ikke afholdt en udbudsprocedure og tilsidesatte de EU-retlige principper om ligebehandling og gennemsigtighed.
 8.
 Ottende anbringende: tilsidesættelse af garantimeddelelsen (1)
 Sagsøgeren har herved gjort gældende, at den som en del af statsstøtten godkendte statsgaranti ikke blev undersøgt efter de i garantimeddelelsen fastsatte kriterier.
 9.
 Niende anbringende: manglende overholdelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk. 2,


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-170/07) (1)
 (Traktatbrud - interne afgifter - krav om teknisk kontrol af importerede brugte køretøjer - artikel 28 EF og 30 EF - direktiv 96/96/EF - anerkendelse af teknisk kontrol foretaget i andre medlemsstater)
 (2008/C 183/06)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Hottiaux og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen (ved E. Ośniecka-Tamecka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 28 EF — national lovgivning, som kræver teknisk kontrol af importerede brugte køretøjer inden deres indregistrering, hvorimod tilsvarende indenlandske køretøjer ikke er undergivet et sådan krav
 Konklusion
 1)
 Den Polske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28 EF, idet den stiller krav om teknisk kontrol af importerede brugte køretøjer, der tidligere har været indregistreret i andre medlemsstater, inden deres indregistrering i Polen.
 2)
 Republikken Polen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 183 af 4.8.2007.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/12
 Appel iværksat den 7. april 2014 af Eleonora Giulia Calvi til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 31. marts 2014 i sag T-159/14, Eleonora Giulia Calvi mod Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol
 (Sag C-171/14 P)
 (2015/C 007/16)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Eleonora Giulia Calvi (ved avvocati M. Schirò og G. Crespi)
 Den anden part: Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol
 Domstolen (Sjette Afdeling) har ved kendelse af 9. oktober 2014 forkastet appellen som åbenbart ugrundet.


text:
23.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/11
 Rettens dom af 5. februar 2015 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-387/12) (1)
 ((EUGFL - Garantisektionen - EGFL og ELFUL - udgifter, som er udelukket fra finansiering - frugt og grøntsager - tomatforarbejdningssektoren - støtte til producentorganisationer - udgifter afholdt af Italien - artikel 7, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1258/1999 - artikel 31, i forordning (EF) nr. 1290/2005 - fast korrektion))
 (2015/C 096/13)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato S. Fiorentino)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Rossi og D. Bianchi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2012/336/EU af 22. juni 2012 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (EUT L 165, s. 83).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 319 af 20.10.2012.


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/3
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. juni 2011 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-383/09) (1)
 (Traktatbrud - habitatdirektivet - utilstrækkelige foranstaltninger med henblik på at beskytte arten Cricetus cricetus (den europæiske hamster) - beskadigelse af levesteder)
 2011/C 226/04
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved O. Beynet og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik (ved G. de Bergues og S. Menez, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — undladelse af at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme artikel 12, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) — utilstrækkelige foranstaltninger for at beskytte arten Cricetus cricetus (den europæiske hamster) — forringelse af levesteder
 Konklusion
 1)
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, som ændret ved Rådets direktiv 2006/105/EF af 20. november 2006, idet den ikke har etableret et program med foranstaltninger til streng beskyttelse af arten den europæiske hamster (Cricetus cricetus).
 2)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 312 af 19.12.2009.


text:
14.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 414/7
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 22. oktober 2015 — PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek og Jarosław Stefanek mod Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Naczelny Sąd Administracyjny — Polen)
 (Sag C-277/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - beskatning - merværdiafgift - sjette direktiv - ret til fradrag - afslag - salg foretaget af en enhed, som anses for ikke-eksisterende))
 (2015/C 414/09)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek og Jarosław Stefanek
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
 Konklusion
 1)
 Bestemmelserne i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2002/38/EF af 7. maj 2002, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter en afgiftspligtig person nægtes retten til at fradrage den merværdiafgift, som skyldes eller er erlagt for varer, der er blevet leveret til den pågældende, med den begrundelse, at fakturaen er blevet udstedt af en erhvervsdrivende, som i lyset af kriterierne i denne lovgivning skal anses for en ikke-eksisterende erhvervsdrivende, og at det er umuligt at fastslå identiteten på den faktiske leverandør af varerne, medmindre det på grundlag af objektive forhold og uden at det hermed kræves af den afgiftspligtige person, at denne foretager kontroller, som ikke påhviler den pågældende, godtgøres, at denne afgiftspligtige person vidste eller burde have vidst, at den nævnte levering var led i merværdiafgiftssvig, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 303 af 8.9.2014.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/60
 Sag anlagt den 15. februar 2010 — Sphere Time mod KHIM — Punch (ure)
 (Sag T-68/10)
 2010/C 100/89
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sphere Time société anonyme (Windhof, Luxembourg) (ved lawyer C. Jäger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Punch, société par actions simplifiée (Nice, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 2. december 2009 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1130/2008-3) annulleres, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at bekræfte gyldigheden af det registrerede EF-design, der er rejst indsigelse imod.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger og iværksætte foranstaltninger, så den anden part i sagen for appelkammeret betaler sagsøgerens omkostninger i forbindelse med ugyldighedsindsigelsen og appelsagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: Et for »ure« registreret design
 Indehaver af EF-designet: Sphere Time société anonyme
 Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: Punch, société par actions simplifiée
 Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Det anfægtede EF-design erklæret ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 4, 5 og 6 i Rådets forordning nr. 6/2002, idet appelkammeret med urette anså det anfægtede design for at mangle individuel karakter og for ikke at være nyt. Tilsidesættelse af artikel 61, stk. 2, i Rådets forordning nr. 6/2002, idet appelkammeret ikke har foretaget en korrekt vurdering af sagsøgerens argumenter og af de beviser, denne har fremlagt under sagen, samt at det har fejlfortolket den frihed, designeren har, og lagt en forkert vurdering til grund for sin afgørelse, hvorved det har gjort sig skyldigt i magtfordrejning.


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/15
 Sag anlagt den 28. juli 2015 — U-R LAB mod KHIM (THE DINING EXPERIENCE)
 (Sag T-422/15)
 (2015/C 328/14)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: U-R LAB (Paris, Frankrig) (ved advokat G. Barbaut)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »THE DINING EXPERIENCE« — registreringsansøgning nr. 12 587 697
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. maj 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2541/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 5. februar 2015 — Hauptzollamt Frankfurt am Main mod Duval GmbH & Co. KG
 (Sag C-44/15)
 (2015/C 127/17)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hauptzollamt Frankfurt am Main
 Sagsøgt: Duval GmbH & Co. KG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det undtagelsesvis kun det udstyr, der står opført i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system til pos. 9025 KN, afsnit B (Termometre og pyrometre, også med registreringsanordning — punkt 08.0-28.0), der i mangel af en abstrakt definition af, hvad der udgør et termometer under pos. 9025 KN, skal tariferes i pos. 9025 KN (»Termometre og pyrometre«)?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 skal besvares benægtende: Kan det udledes af listen over udstyr i de forklarende bemærkninger til det harmoniserede system til pos. 9025 KN, at anordninger, som ikke indeholder de funktioner, der indgår i dette udstyr (temperaturbestemmelse ved hjælp af f.eks. mekanisk udvidelse af væsker eller metaller, fysiske ændringer eller elektriske impulser etc.), ikke kan tariferes i pos. 9025 KN?
 3)
 Såfremt også spørgsmål 2 skal besvares benægtende: Er et termometer i den forstand, hvori udtrykket er brugt i pos. 9025 KN, også en anordning, der angiver, at den eneste temperatur, der skal måles på en genstand, har nået en fastsat værdi (tærskelværdien), selv om anordningen ikke opfylder kriterier så som måleresultatets reproducerbarhed, kontinuerlig visning af temperaturen og muligheden for en multifunktionel udnyttelse af udstyret?


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/3
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. november 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 (Sag C-118/07) (1)
 (Traktatbrud - artikel 307, stk. 2, EF - manglende vedtagelse af egnede foranstaltninger for at fjerne uoverensstemmelser mellem de bilaterale aftaler, indgået med tredjelande før medlemsstatens tiltrædelse af Den Europæiske Union, og EF-traktaten - bilaterale aftaler vedrørende investeringer indgået af Republikken Finland med Den Russiske Føderation, Republikken Belarus, Folkerepublikken Kina, Malaysia, Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka og Republikken Usbekistan)
 2010/C 24/03
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Huttunen, H. Støvlbæk et B. Martenczuk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Finland (ved J. Heliskoski, som befuldmægtiget)
 Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma og C. Blaschke, som befuldmægtigede), Republikken Ungarn (ved J. Fazekas, som befuldmægtiget), Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas, som befuldmægtiget), og Republikken Østrig (ved C. Pesendorfer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 307, stk. 2, EF — undladelse af at bringe egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne de uoverensstemmelser med traktaten, som følger af de bestemmelser om betalingsoverførsler, der er indeholdt i de bilaterale investeringsaftaler, som Republikken Finland har indgået med Den Russiske Føderation, Hviderusland, Kina, Malaysia, Sri Lanka og Usbekistan
 Konklusion
 1)
 Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 307, stk. 2, EF, idet den ikke har bragt egnede midler i anvendelse for at fjerne de uoverensstemmelser med hensyn til kapitaloverførselsbestemmelserne i de bilaterale investeringsaftaler om fremme og gensidig beskyttelse af investeringer, som Finland har indgået med henholdsvis den tidligere Union af Socialistiske Sovjetrepublikker, som Den Russiske Føderation er succederet i (aftale undertegnet den 8.2.1989), Republikken Belarus (aftale undertegnet den 28.10.1992), Folkerepublikken Kina (aftale undertegnet den 4.9.1984), Malaysia (aftale undertegnet den 15.4.1985), Den Demokratiske Socialistiske Republik Sri Lanka (aftale undertegnet den 27.4.1985) og Republikken Usbekistan (aftale undertegnet den 1.10.1992).
 2)
 Republikken Finland betaler sagens omkostninger.
 3)
 Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Litauen, Republikken Ungarn og Republikken Østrig bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/15
 Rettens dom af 12. september 2013 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-142/08) (1)
 (Sprogordninger - meddelelser om almindelige udvælgelsesprøver med henblik på ansættelse af administratorer og assistenter - fuldstændig offentliggørelse på tre officielle sprog - oplysninger vedrørende meddelelser om udvælgelsesprøver - offentliggørelse på alle de officielle sprog - prøvernes sprog - valg af det andet sprog blandt tre officielle sprog)
 2013/C 313/26
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato P. Gentili)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Spanien (først ved F. Díez Moreno, derefter ved abogados del Estado N. Díaz Abad og J. García-Valdecasas Dorrego)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af meddelelserne om almindelige udvælgelsesprøver, dels EPSO/AD/116/08 og EPSO/AS/117/08 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af administratorer (AD 8) og ekspeditionssekretærer (AD 11) på området for bekæmpelse af svig, dels EPSO/AST/45/08 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af assistenter (AST4) på samme område, offentliggjort på tysk, engelsk og fransk i Den Europæiske Unions Tidende af 23. januar 2008 (EUT C 16 A, henholdsvis s. 1 og s. 16).
 Konklusion
 1)
 Meddelelserne om almindelige udvælgelsesprøver EPSO/AD/116/08 og EPSO/AS/117/08 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af administratorer (AD 8) og ekspeditionssekretærer (AD 11) på området for bekæmpelse af svig, og EPSO/AST/45/08 med henblik på oprettelse af en reserveliste til ansættelse af assistenter (AST4) på samme område, offentliggjort på tysk, engelsk og fransk i Den Europæiske Unions Tidende af 23. januar 2008, annulleres.
 2)
 Kongeriget Spanien, Den Italienske Republik og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 142 af 7.6.2008.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Köln (Tyskland) den 3. juli 2006 — Deutsche Post AG mod Forbundsrepublikken Tyskland, adciteret: Firma Marketing Service Magdeburg GmbH
 (Sag C-287/06)
 (2006/C 261/11)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Köln.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Deutsche Post AG
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Adciteret: Firma Marketing Service Magdeburg GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal artikel 47, stk. 2, EF, sammenholdt med artikel 95 EF samt artikel 12, femte led, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 97/67/EF, som affattet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/39/EF af 10. juni 2002 (1), fortolkes således, at en befordringspligtig virksomhed, som anvender særlige takster for erhvervskunder, der indleverer forsorterede postforsendelser til postnettet i brevcentre, er forpligtet til også at anvende disse særlige takster over for andre virksomheder, som afhenter postforsendelser hos afsenderen og indleverer disse forsorteret til postnettet på det samme indleveringssted og på de samme betingelser som erhvervskunderne, og at den befordringspligtige virksomhed ikke kan nægte dette under henvisning til, at den er forpligtet til at udføre befordringspligtige ydelser?
 (1) EFT L 176, s. 21.


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/22
 Rettens dom af 7. november 2014 — Kaatsu Japan mod KHIM (KAATSU)
 (Sag T-567/12) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket KAATSU - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ret til forsvar - artikel 75, andet punktum, i forordning nr. 207/2009))
 (2014/C 462/34)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kaatsu Japan Co. Ltd (Tokyo, Japan) (ved M. Edenborough, QC)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar og I. Harrington, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. oktober 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 435/2012-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet KAATSU som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Kaatsu Japan Co. Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 63 af 2.3.2013.


text:
C 55/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 DOMSTOLENS DOM vet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende sag,
 (Fùrste Afdeling) Ballast Nedam Groep NV mod Belgische Staat, at opnå en
 prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af Domsto-
 af 18. december 1997 lens dom af 14. april 1994, sag C-389/92, Ballast Nedam
 i sag C-309/96, Daniele Annibaldi mod Sindaco del Groep (Sml. I, s. 1289), har Domstolen (Tredje Afdeling),
 Comune di Guidonia og Presidente Regione Lazio (an- sammensat af dommer J. C. Moitinho de Almeida som
 modning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura circondariale fungerende afdelingsformand, og dommerne J.-P. Puisso-
 di Roma Ð Afdelingen i Tivoli) (1) chet (refererende dommer) og L. Sevón; generaladvokat:
 A. La Pergola; justitssekretñr: R. Grass, den 18. december
 (Landbrug Ð naturpark og arkñologisk område Ð ùko- 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 nomisk virksomhed Ð beskyttelse af grundrettigheder Ð
 uden for Domstolens prùvelsesret)
 (98/C 55/21) Rådets direktiv 71/304/EéF af 26. juli 1971 om ophñ-
 velse af begrñnsninger i den frie udveksling af tjeneste-
 (Processprog: italiensk) ydelser inden for området offentlige bygge- og anlñgskon-
 trakter og ved tildeling af offentlige bygge- og anlñgskon-
 trakter gennem agenturer og filialer og Rådets direktiv 71/
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive 305/EéF af 26. juli 1971 om samordning af fremgangs-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) måderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og
 anlñgskontrakter skal fortolkes således, at den myndighed,
 I sag C-309/96, angående en anmodning, som Pretura cir- som skal tage stilling til en godkendelsesansùgning indgi-
 condariale di Roma Ð Afdelingen i Tivoli, i medfùr af EF- vet af den dominerende juridiske person i en koncern, er
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den forpligtet til at tage hensyn til oplysningerne vedrùrende
 for nñvnte ret verserende sag Daniele Annibaldi mod Sin- de selskaber, der hùrer til koncernen, ved bedùmmelsen af
 daco del Comune di Guidonia og Presidente Regione Lazio den pågñldende juridiske persons egnethed i overensstem-
 at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen melse med de kriterier, der er fastlagt i artikel 23-28 i
 af EF-traktatens artikel 40, stk. 3, og fñllesskabsrettens direktiv 71/305/EéF, når det er godtgjort, at den juridiske
 almindelige grundsñtninger, har Domstolen (Fùrste Afde- person reelt disponerer over de kvalifikationer, som selska-
 ling), sammensat af D. A. O. Edward (refererende dom- berne besidder, og som er nùdvendige til udfùrelsen af
 mer), som fungerende afdelingsformand, og dommerne P. kontrakterne.
 Jann og L. Sevón; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekre-
 tñr: R. Grass, den 18. december 1997 afsagt dom, hvis (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 konklusion lyder således:
 Domstolen er ikke kompetent til at besvare de spùrgsmål,
 der er forelagt af Pretura circondariale di Roma.
 (1) EFT C 336 af 9.11.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 15. januar 1998
 i sag C-37/95, Belgische Staat mod Ghent Coal Terminal
 DOMSTOLENS DOM NV (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Belgiens Hof
 (Tredje Afdeling) van Cassatie) (1)
 af 18. december 1997 (Mervñrdiafgift Ð sjette momsdirektiv Ð artikel 17 Ð
 i sag C-5/97, Ballast Nedam Groep NV


text:
mod Belgische fradragsret Ð berigtigelse af fradrag)
 Staat (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Belgiens (98/C 55/23)
 Raad van State) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser Ð offentlige bygge- og
 anlñgskontrakter Ð godkendelse af entreprenùrer Ð den (Processprog: nederlandsk)
 relevante enhed)
 (98/C 55/22)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 (Processprog: nederlandsk) offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive I sag C-37/95, angående en anmodning, som Belgiens Hof
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) van Cassatie i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har ind-
 givet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende sag
 I sag C-5/97, angående en anmodning, som Belgiens Raad Belgische Staat mod Ghent Coal Terminal NV at opnå en
 van State i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har indgi- prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af artikel 17
 ---pagebreak--- 20.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 55/13
 i Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 om frie bevñgelighed inden for Fñllesskabet (EFT 1968 II,
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsñt- s. 467), har Domstolen, sammensat af formanden for
 ningsafgifter Ð det fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet Tredje og Femte Afdeling, C. Gulmann, som fungerende
 beregningsgrundlag (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1), har prñsident, afdelingsformñndene H. Ragnemalm, M.
 Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af formanden for Wathelet og R. Schintgen samt dommerne G. F. Mancini,
 Sjette Afdeling, H. Ragnemalm, som fungerende formand J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray,
 for Anden Afdeling, og dommerne G. F. Mancini (refere- D. A. O. Edward (refererende dommer), J.-P. Puissochet,
 rende dommer) og G. Hirsch; generaladvokat: D. Ruiz- G. Hirsch, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: F. G.
 Jarabo Colomer; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr Jacobs; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett, den
 H. A. Rühl, den 15. januar 1998 afsagt dom, hvis konklu- 15. januar 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 sion lyder således:
 1) EF-traktatens artikel 48 og artikel 7, stk. 1 og 4, i
 Artikel 17 i Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj Rådets forordning nr. 1612/68/EéF af 15. oktober
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning 1968 om arbejdskraftens frie bevñgelighed inden for
 om omsñtningsafgifter Ð det fñlles mervñrdiafgiftssy- Fñllesskabet er til hinder for en bestemmelse i en kol-
 stem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at lektiv overenskomst for offentligt ansatte i en med-
 den tillader en afgiftspligtig, der optrñder i denne egen- lemsstat, hvorefter der for sådanne offentligt ansatte
 skab, at fradrage den moms, som han skal betale for sker automatisk oprykning efter otte års beskñftigelse
 goder, der er leveret ham, eller for tjenesteydelser, der er inden for en lùnramme i overenskomsten, og der her-
 udfùrt for ham med henblik på investeringsarbejder, der ved ikke tages hensyn til tilsvarende beskñftigelsespe-
 skal anvendes som led i afgiftspligtige transaktioner. Fra- rioder, der tidligere er tilbagelagt inden for det offent-
 dragsretten bevares, når den afgiftspligtige på grund af lige i en anden medlemsstat.
 omstñndigheder, som han ikke har indflydelse på, aldrig
 har gjort brug af de nñvnte goder og tjenesteydelser til
 gennemfùrelse af afgiftspligtige transaktioner. I givet fald


text:
2) En bestemmelse i en kollektiv overenskomst, der med-
 kan levering af et investeringsgode i lùbet af berigtigelses- fùrer en forskelsbehandling, der er i strid med trakta-
 perioden give anledning til en berigtigelse af fradraget på tens artikel 48 og med artikel 7, stk. 1, i forordning
 de betingelser, der er fastsat i artikel 20, stk. 3, i direktiv nr. 1612/68/EéF, er i medfùr af forordningens
 77/388/EéF. artikel 7, stk. 4, retligt ugyldig. Den nationale ret skal
 derfor på den gruppe, der stilles ugunstigt på grund af
 forskelsbehandlingen, anvende de samme regler som
 (1) EFT C 101 af 22.4.1995.
 dem, der gñlder for de ùvrige arbejdstagere, og den
 behùver ikke at anmode om eller afvente, at bestem-
 melsen ophñves ved overenskomstforhandlinger eller
 på anden måde.
 (1) EFT C 64 af 2.3.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 af 15. januar 1998
 i sag C-15/96, Kalliope Schöning-Kougebetopoulou mod
 Freie und Hansestadt Hamburg (anmodning om prñjudi-
 ciel afgùrelse fra Arbeitsgericht Hamburg) (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (Fri bevñgelighed for personer Ð kollektiv overenskomst
 for offentligt ansatte Ð automatisk oprykning på grundlag af 15. januar 1998
 af anciennitet Ð faglig erfaring erhvervet i en anden i sag C-44/96, Mannesmann Anlagenbau Austria AG m.fl.
 medlemsstat) mod Strohal Rotationsdruck GesmbH (anmodning om
 (98/C 55/24) prñjudiciel afgùrelse fra Bundesvergabeamt) (1)
 (Offentlige kontrakter Ð fremgangsmåderne med hensyn
 (Processprog: tysk) til indgåelse af offentlige bygge- og anlñgskontrakter Ð
 statens trykkeri Ð underafdeling, der driver forretnings-
 virksomhed)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive (98/C 55/25)
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Processprog: tysk)
 I sag C-15/96, angående en anmodning, som Arbeitsge-
 richt Hamburg (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 ret verserende sag Kalliope Schöning-Kougebetopoulou offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 mod Freie und Hansestadt Hamburg at opnå en prñjudi-
 ciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 48 og af artikel 7, stk. 1 og 4, i Rådets forordning I sag C-44/96, angående en anmodning, som Bundesverga-
 nr. 1612/68/EéF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens beamt (éstrig) i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/32
 Appel iværksat den 28. februar 2007 af Eurostrategies SPRL til prøvelse af kendelse afsagt den 1. december 2006 af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-203/06, Eurostrategies sprl mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-122/07 P)
 (2007/C 95/60)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Eurostrategies SPRL (ved solicitors R.A. Lang og S. Crosby)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelsen afsagt af Retten i Første Instans den 1. december 2006 i sag T-203/06 ophæves for så vidt angår grundene.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale appelsagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1.
 Retten i Første Instans (herefter »Retten«) har tilsidesat princippet om parternes ligestilling i henhold til artikel 6, stk. 1, i den europæiske menneskerettighedskonvention og EU-traktaten, idet den afviste at høre appellantens udlægning for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt appellanten havde modtaget forhåndsunderretning eller ej, hvilket, såfremt det var blevet modtaget, ville have forlænget Kommissionens frist med femten dage, hvorfor der ikke ville have været behov for anlæggelse af et søgsmål.
 Retten undlod endvidere at høre appellantens udlægning for så vidt angår en anden skrivelse, der af Kommissionen hævdedes sendt pr. e-mail, men som faktisk blev sendt pr. telefax.
 2.
 Retten har tilsidesat Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter, idet den lagde til grund, at Kommissionen var berettiget til en femten dages forlængelse af fristen i henhold til forordningens artikel 8, stk. 2, selv om det ikke var godtgjort, at de for en sådan forlængelse nødvendige betingelser var opfyldt. En af de nødvendige betingelser er, at »den, der har fremsat begæringen er blevet underrettet«. Det eneste Kommissionen førte bevis for var imidlertid, at en e-mail var blevet sendt og ikke, at den var blevet modtaget. Appellanten gør gældende, at en e-mail ikke har retsvirkning, før den er blevet set af modtageren. Underretning fandt således ikke sted og kravene i artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 var ikke opfyldt.
 3.
 Retten har tilsidesat en obligatorisk processuel bestemmelse, idet den undlod at foretage en afvejning ved kendelsens afsigelse. Appellanten henviser til artikel 47, stk. 1, og artikel 67, stk. 3, i procesreglement for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans fastsat den 2. maj 1991 som eksempler på behovet for at foretage afvejninger.
 4.
 Retten foretog et åbenbart fejlskøn, idet den foretog en urigtig gengivelse af den åbenbare betydning af de foreliggende beviser, der på ingen måde godtgør, at Kommissionen har foretaget underretning af appellanten for så vidt angår dens anmodning om en forlængelse på femten dage.
 5.
 Subsidiært i forhold til det fjerde anbringende gøres det gældende, at Retten har tilsidesat fællesskabsretten, idet den lagde til grund, at en e-mail har retsvirkning fra den er sendt og ikke først, når den er modtaget.
 (1) EFT L 145, s. 43.


text:
C 3/42 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2001) Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2001)
 1765 endelig udg. af 11. juli 2001, hvori der erklæres at 1760 endelig udg. af 11. juli 2001, hvori der erklæres at
 foreligge statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, i foreligge statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, i
 forbindelse med skattelempelserne i henhold til den fjerde forbindelse med skattelempelserne i henhold til artikel 26 i
 tillægsbestemmelse i Norma Foral (provinslov) 7/1996 af Norma Foral (provinslov) 24/1996 af 5. juli 1996 om
 26. december 1996 og den tiende tillægsbestemmelse i Norma beskatning af selskaber (Lovtidende for Territorio Histórico de
 Foral 4/1998 af 2. december 1998, hvorefter der ydes Alava af 9.8.1996), hvorefter der gives en nedsættelse på 99 %,
 virksomheder, der investerer i Territorio Histórico de Vizcaya, 75 %, 50 % og 25 % af det positive beskatningsgrundlag for
 en skattelempelse på 45 % af den del af deres investeringer i selskabsskatten i de første fire skatteår for virksomheder,
 nye faste materielle anlægsaktiver, der overstiger 2,5 mia. ESP der iværksætter en erhvervsmæssig virksomhed i Territorio
 (15 025 303 EUR). Histórico de Alava efter lovens ikrafttrædelse, forudsat at de
 har indbetalt en selskabskapital på mere end 20 mio. ESP
 (120 202 EUR), at de investerer mere end 80 mio. ESP
 (430 810 EUR) og skaber mere end ti arbejdspladser.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-225/01.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-225/01.
 Sag anlagt den 22. oktober 2001 af Confederación Empre-
 sarial Vasca mod Kommissionen for De Europæiske Sag anlagt den 22. oktober 2001 af Confederación Empre-
 Fællesskaber sarial Vasca mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber.
 (Sag T-267/01)
 (Sag T-268/01)
 (2002/C 3/72)
 (2002/C 3/73)
 (Processprog: spansk)
 (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Europæiske Fællesskaber af Confederación Empresarial Vasca, den 22. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Bilbao (Spanien), ved advokat Marcos Araujo Boyd. Europæiske Fællesskaber af Confederación Empresarial Vasca,
 Bilbao (Spanien), ved advokat Marcos Araujo Boyd.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 11. juli 2001 om den — Kommissionens beslutning af 11. juli 2001 om den
 statsstøtteordning, som Spanien anvender for visse nystif- statsstøtteordning, som Spanien anvender for visse nystif-
 tede virksomheder i provinsen Alava, annulleres. tede virksomheder i provinsen Vizcaya (Spanien), annul-
 leres.
 — Subsidiært: Artikel 3 og 4 i Kommissionens beslutning af — Subsidiært: Artikel 3 og 4 i Kommissionens beslutning af
 11. juli 2001 om den statsstøtteordning, som Spanien 11. juli 2001 om den statsstøtteordning, som Spanien
 anvender for visse nystiftede virksomheder i provinsen anvender for visse nystiftede virksomheder i provinsen
 Alava, annulleres, idet det vil være uretmæssigt at gen- Vizcaya, annulleres, idet det vil være uretmæssigt at
 nemføre forpligtelsen til at tilbagesøge de beløb, som


text:
gennemføre forpligtelsen til at tilbagesøge de beløb, som
 Hacienda Foral de Alava har undladt at opkræve i henhold Hacienda Foral de Vizcaya har undladt at opkræve i
 til de omtvistede skattebestemmelser. henhold til de omtvistede skattebestemmelser.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/43
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2001) Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2001)
 1763 endelig udg. af 11. juli 2001, hvori der erklæres at 1761 endelig udg. af 11. juli 2001, hvori der erklæres at
 foreligge statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, i foreligge statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, i
 forbindelse med skattelempelserne i henhold til artikel 26 i forbindelse med skattelempelserne i henhold til artikel 26 i
 Norma Foral (provinslov) 3/1996 af 26. juni 1996, hvorefter Norma Foral (provinslov) 7/1996 af 4. juli 1996 om beskat-
 der gives en nedsættelse på 99 %, 75 %, 50 % og 25 % af det ning af selskaber (Lovtidende for Territorio Histórico de
 positive beskatningsgrundlag for selskabsskatten i de første fire Guipúzcoa af 10.7.1996), hvorefter der gives en nedsættelse
 skatteår for virksomheder, der iværksætter en erhvervsmæssig på 99 %, 75 %, 50 % og 25 % af det positive beskatningsgrund-
 virksomhed i Territorio Histórico de Vizcaya efter lovens lag for selskabsskatten i de første fire skatteår for virksomheder,
 ikrafttrædelse, forudsat at de har indbetalt en selskabskapital der iværksætter en erhvervsmæssig virksomhed i Territorio
 på mere end 20 mio. ESP (120 202 EUR), at de investerer mere Histórico de Guipúzcoa efter lovens ikrafttrædelse, forudsat at
 end 80 mio. ESP (430 810 EUR) og skaber mere end ti de har indbetalt en selskabskapital på mere end 20 mio. ESP
 arbejdspladser. (120 202 EUR), at de investerer mere end 80 mio. ESP
 (430 810 EUR) og skaber mere end ti arbejdspladser.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-225/01. Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 som i sag T-225/01.
 Sag anlagt den 22. oktober 2001 af Confederación Empre- Sag anlagt den 22. oktober 2001 af Confederación Empre-
 sarial Vasca mod Kommissionen for De Europæiske sarial Vasca mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber Fællesskaber
 (Sag T-269/01) (Sag T-270/01)
 (2002/C 3/74) (2002/C 3/75)
 (Processprog: spansk) (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 den 22. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Confederación Empresarial Vasca,
 Europæiske Fællesskaber af Confederación Empresarial Vasca,
 Bilbao (Spanien), ved advokat Marcos Araujo Boyd.
 Bilbao (Spanien), ved advokat Marcos Araujo Boyd.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 11. juli 2001 om den
 — Kommissionens beslutning af 11. juli 2001 om den statsstøtteordning, som Spanien anvender for virksom-
 statsstøtteordning, som Spanien anvender for visse nystif- heder i provinsen Guipúzcoa, i form af skattelempelse på
 tede virksomheder i


text:
provinsen Guipúzcoa (Spanien), 45 % af investeringer, annulleres.
 annulleres.
 — Subsidiært: Artikel 3 og 4 i Kommissionens beslutning af
 — Subsidiært: Artikel 3 og 4 i Kommissionens beslutning af 11. juli 2001 om den statsstøtteordning, som Spanien
 11. juli 2001 om den statsstøtteordning, som Spanien anvender for visse nystiftede virksomheder i provinsen
 anvender for visse nystiftede virksomheder i provinsen Guipúzcoa, i form af en skattelempelse på 45 % af
 Guipúzcoa, annulleres, idet det vil være uretmæssigt at investeringer, annulleres, idet det vil være uretmæssigt at
 gennemføre forpligtelsen til at tilbagesøge de beløb, som gennemføre forpligtelsen til at tilbagesøge de beløb, som
 Hacienda Foral de Guipúzcoa har undladt at opkræve i Hacienda Foral de Guipúzcoa har undladt at opkræve i
 henhold til de omtvistede skattebestemmelser. henhold til de omtvistede skattebestemmelser.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/37
 princippet er tilsidesat ved, at der er anvendt engelsk under i Det Forenede Kongerige. Ifølge sagsøgeren er alle disse
 udvælgelsesproceduren og begået en række andre fejl under betragtninger fejlagtige, idet der ikke ville opstå nogle væsentli-
 proceduren. Ifølge sagsøgeren er den trufne afgørelse heller ge sociale problemer, hvis British Energy blev insolvent, og
 ikke begrundet. den anfægtede beslutning er derfor i strid med pkt. 23, litra
 c), i rammebestemmelserne. Sagsøgeren har endvidere gjort
 gældende, at den omhandlede støtte ikke er begrænset til det
 beløb, der er nødvendigt for at British Energy kan fortsætte
 sine aktiviteter, hvilket begrundes med, at hvis British Energy
 blev sat under administration i henhold til engelsk insolvensret,
 ville omkostningerne ved fortsættelse af aktiviteterne muligvis
 være mindre. På denne baggrund finder sagsøgeren ligeledes,
 at beslutningen er i strid med pkt. 23, litra e) i rammebestem-
 Sag anlagt den 14. april 2003 af AES Drax Power Limited melserne. Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber beslutning er i strid med pkt. 23, litra a) i rammebestemmelser-
 ne, idet den ikke tager højde for, at den omhandlede støtte
 ydes i form af et kontantbeløb, som deponeres af regeringen.
 (Sag T-124/03) Ifølge sagsøgeren fjerner disse deponeringer markedsrisikoen
 ved at handle med British Energy, og er derfor ikke sammenfal-
 dende med lån eller statsgaranterede lån, som omhandlet i
 (2003/C 135/59) pkt. 23, litra a) i rammebestemmelserne. Endelig har sagsøge-
 ren anført, at sagsøgte har overskredet grænserne for sin
 skønsudøvelse i henhold til EF-traktaten og de generelle EU-
 (Processprog: engelsk) retlige principper, idet der ikke er taget hensyn til virkningerne
 af den omhandlede støtte for British Energys konkurrrenter.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (1 ) EFT 1999 C 288, s. 2.
 den 14. april 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af AES Drax Power Limited, Selby
 (Det Forenede Kongerige), ved K.P.E. Lasok QC og Solicitor
 E. Gibson-Bolton.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Der anordnes den bevisoptagelse, som er fornøden med
 henblik på afklaring af sagens faktiske omstændigheder. Sag anlagt den 14. april 2003 af Reckitt Benckiser (España),
 S.L., mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 — Den anfægtede beslutning af 27. november 2002 om (Varemærker og Design)
 statsstøtte NN101/02 til British Energy plc. annulleres.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger. (Sag T-126/03)
 (2003/C 135/60)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen blev affattet på: engelsk)
 I september 2002 tildelte den britiske regering statsstøtte til
 redning af British Energy plc., som er en af hovedproducenter-
 ne af elektricitet i Det Forenede Kongerige og er kernekraft-
 værksoperatør. Ved den anfægtede beslutning fastslog sagsøg-
 te, at denne statsstøtte var forenelig med EF-traktaten. Sagsøge- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ren, en af British Energys konkurrenter, har anlagt sag med den 14. april 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 påstand om annullation af


text:
denne beslutning, idet den har i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Reckitt Benckiser
 anført, at Kommissionen handlede i strid med dens egne (España), S.L., Barcelona (Spanien), ved advokat Monica Esteve
 rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukture- Sanz.
 ring af kriseramte virksomheder ( 1). Sagsøgeren har bestridt
 sagsøgtes anbringende om, at British Energy uden den om-
 handlede støtte ville være insolvent og måtte have indstillet
 sine aktiviteter, og at dette ville have alvorlige konsekvenser Den anden part i sagen for appelkammeret var ALADIN
 både for den nukleare sikkerhed og for forsyningssikkerheden Gesellschaft für innovative mikrobiologische Systeme GmbH.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/48
 Rettens dom af 10. december 2009 — Antwerpse Bouwwerken mod Kommissionen
 (Sag T-195/08) (1)
 (Offentlige kontrakter - EF-udbudsprocedure - opførelse af en produktionshal for referencematerialer - afvisning af en ansøgers bud - annullationssøgsmål - retlig interesse - formaliteten - fortolkning af et krav i udbudsbetingelserne - overensstemmelse mellem tilbud og kravene i udbudsbetingelserne - udøvelse af beføjelsen til at anmode om yderligere oplysninger om buddene - erstatningssøgsmål)
 2010/C 24/83
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Antwerpse Bouwwerken NV (Anvers, Belgien) (først ved avocats J. Verbist og D. de Keuster, derefter ved avocats J. Verbist, B. van de Walle de Ghelcke og A. Vandervennet)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. Manhaeve, som befuldmægtiget, bistået af avocat M. Gelders)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Kommissionens beslutning om afvisning af det bud, der var afgivet af sagsøgeren inden for rammerne af et begrænset udbud vedrørende opførelse af en produktionshal for referencematerialer på et område tilhørende Institut for Referencematerialer og -målinger i Geel (Belgien) og tildeling af den offentlige kontrakt til en anden ansøger, dels påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren hævder at have lidt som følge af Kommissionens beslutning.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Antwerpse Bouwwerken NV betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne vedrørende sagen om foreløbige forholdsregler i sag T-195/08 R.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.