text:
5.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 291/3
 Sag anlagt den 25. juli 2013 — La Ferla mod Kommissionen og ECHA
 (Sag T-392/13)
 2013/C 291/03
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Leone La Ferla SpA (Melilli, Italien) (ved advokaterne G. Passalacqua, J. Occhipinti og G. Calcerano)
 Sagsøgte: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) og Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 De anførte anfægtede retsakter annulleres i deres helhed eller i det omfang, det findes rimeligt og i overensstemmelse med sagsøgerens interesser.
 —
 Følgelig tilpligtes ECHA at tilbagebetale de beløb, som er blevet opkrævet hos sagsøgeren med urette, med tillæg af lovbestemte renter og kompensation for værdiforringelse fra den dato, hvor Leone La Ferla SpA’s indbetalinger blev krediteret ECHA, og indtil betaling sker.
 —
 Kumulativt eller alternativt tilpligtes ECHA at erstatte det af Leone La Ferla Spa lidte tab, svarende til de ovennævnte beløb, som er blevet opkrævet hos sagsøgeren med urette, med tillæg af lovbestemte renter og kompensation for værdiforringelse fra den dato, hvor Leone La Ferla SpA’s indbetalinger blev krediteret ECHA, og indtil betaling sker.
 —
 ECHA og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i den foreliggende sag anfægter den afgørelse, hvorved ECHA — ud fra den opfattelse, at sagsøgeren ikke har godtgjort at være en lille eller mellemstor virksomhed (SMV) — har pålagt denne at betale registreringsgebyr til den takst, som gælder for store virksomheder, og betale den dertil svarende administrationsafgift.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1)
 Med det første anbringende gør sagsøgeren gældende, at ECHA retsstridigt har overskredet sine beføjelser, der begrænser sig til gennemførelse af proceduren til kontrol af, at den sagsøgende virksomhed har ret til den reducerede takst, som er forbeholdt SMV’er, idet ECHA dels har sat sig i Kommissionens sted ved at træffe afgørelse vedrørende denne ret, dels vilkårligt har anvendt materielle kriterier med henblik på at fastslå, om sagsøgeren havde retlig status af SMV, der går videre end de kriterier, som Kommissionen har fastsat i forordning (EF) nr. 340/2008 (1).
 Beføjelsen til at træffe afgørelse vedrørende retten til den reducerede takst, som er forbeholdt SMV’er, forudsætter således en bedømmelse af, om kriterierne i henstilling 2003/361/EF om fællesskabsfinansiering af SMV’er finder anvendelse på den registrerede virksomhed med hensyn til dennes størrelse — en bedømmelse, som det ikke tilkommer ECHA’s sekretariat, men alene Kommissionen at foretage, eftersom der hverken i REACH-forordningen eller Kommissionens gennemførelsesforordninger findes noget ad hoc-begreb.
 Med hensyn til at fastslå den retlige status af SMV er det desuden udtrykkeligt fastsat i Kommissionens forordning (EF) nr. 340/2008, at underkriterierne i henstilling 2003/361/EF vedrørende kapitalandele i andre virksomheder udelukkende finder anvendelse på virksomheder, der ikke har hjemsted i Den Europæiske Union. Heraf følger modsætningsvis, at disse kriterier ikke kan anvendes ved bedømmelsen af størrelsen af en virksomhed, der har hjemsted i Unionen, med henblik på at efterprøve, om denne virksomhed har ret til den reducerede takst.
 2)
 Med det andet anbringende har sagsøgeren anført, at ECHA under alle omstændigheder konkret har foretaget en retsstridig anvendelse af de førnævnte underkriterier, idet agenturet


text:
ikke har taget hensyn til, at Leone La Ferla SpA er en familievirksomhed, eftersom hele dets kapital ejes af de tre La Ferla-brødre. Af denne grund burde der ikke, end ikke ved anvendelsen af de nævnte underkriterier, være blevet lagt vægt på partnerskaber og forbindelser til andre virksomheder, henset til at ingen af de andre virksomheder med tilknytning til sagsøgeren udøver aktiviteter på samme marked eller på tilstødende markeder (artikel 3, stk. 3, i bilag I til henstilling 361/2003/EF).
 3)
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at det er retsstridigt, at den anfægtede retsakt er undertegnet af ECHA’s administrerende direktør, henset til at REACH-forordningen ikke giver ECHA’s administrerende direktør beføjelse til at vedtage afgørelser vedrørende størrelsen af de virksomheder, der anmoder om at blive registreret.
 4)
 Med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at afgørelse ECHA MB/D/29/2010 og MB/D/21/2012/D, hvorved ECHA har fastsat »administrationsafgiften« ved vilkårligt at lade den variere mellem flere forskellige værdier, mens den i realiteten pålægges med det højeste beløb, er retsstridige. Disse afgørelser er retsstridige — hvilket medfører, at gennemførelsesforanstaltningerne er retsstridige — eftersom det tilkommer Kommissionen at fastsætte de præcise beløbsstørrelser for takster og afgifter i henhold til REACH-forordningen (ECHA kan kun klassificere »andre« ydelser end dem, der er specifikke for REACH-systemet), og eftersom »administrationsafgiften« tilfalder ECHA’s budget. Desuden skal denne »afgift«, eftersom den udgør en administrativ sanktion, som har til formål at afholde virksomhederne fra uhensigtsmæssig adfærd eller tilbageholdelse af oplysninger, fastsættes af medlemsstaterne i medfør af REACH-forordningen.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 340/2008 af 16.4.2008 om gebyrer og afgifter til Det Europæiske Kemikalieagentur i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), EUT L 107, s. 6.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
4.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Spanien) den 18. april 2016 – Elecdey Carcelén S.A. mod Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 (Sag C-215/16)
 (2016/C 243/18)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Elecdey Carcelén S.A.
 Sagsøgt: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 På baggrund af de »støtteordninger«, der er defineret i artikel 2, litra k), i direktiv 2009/28/EF, og som omfatter skatteincitamenter i form af skattenedsættelse, skattefritagelse og skatterefusion som instrumenter, hvormed målene for forbrug af vedvarende energi, der er fastsat i direktiv 2009/28/EF, skal nås, skal de nævnte incitamenter eller foranstaltninger anses for at være obligatoriske og er bindende for medlemsstaterne, og skal de anses for at have direkte virkning, således at de kan påberåbes direkte af de berørte borgere for enhver offentlig instans, herunder for retslige eller administrative myndigheder?
 2)
 Eftersom listen over de i spørgsmålet ovenfor nævnte »støtteordninger« omfatter, »men er ikke begrænset til« skatteincitamenter, der består i skattenedsættelse, skattefritagelse og skatterefusion, spørges, om dette skal forstås således, at disse incitamenter netop omfatter en manglende beskatning, dvs. et forbud mod enhver form for konkret og individuel afgiftspålæggelse, ud over de almindelige skatter, der pålægges økonomisk virksomhed og produktion af elektricitet, af energi fra vedvarende energikilder? Som led heri fremsættes følgende spørgsmål: Skal det ovennævnte generelle forbud [således] ligeledes anses for at omfatte et forbud mod sammenfald, dobbeltbeskatning, eller overlapning med hensyn til flere almindelige eller individuelle afgifter, som pålægges de forskellige faser i virksomheden i form af produktion af vedvarende energi, når de rammer den samme afgiftsudløsende begivenhed, der pålægges den omhandlede afgift på vindkraft?
 3)
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares benægtende, og det accepteres, at energi fra vedvarende energikilder pålægges afgifter, spørges, om begrebet »særlige formål« i henseende til det i artikel 1, stk. 2, i direktiv 2008/118/EF foreskrevne skal fortolkes således, at formålet skal være eksklusivt, og endvidere således, at den afgift, som vedvarende energi pålægges, ud fra sin opbygning skal have en egentlig ikke-skattemæssig karakter og ikke blot en budget- eller opkrævningsmæssig karakter?
 4)
 Henset til, at artikel 4 i direktiv 2003/96/EF, som med hensyn til de afgiftssatser, som medlemsstaterne skal fastsætte for energiprodukter og elektricitet, som reference benytter de ved direktivet fastsatte minimussatser, forstået som summen af alle de direkte eller indirekte afgifter, der pålægges disse produkter ved overgangen til forbrug, indebærer dette da, at de afgiftssatser, som kræves i dette direktiv, ikke omfatter nationale afgifter, som ikke er af en egentlig ikke-skattemæssig karakter i betragtning af såvel deres opbygning som deres specifikke formål, som fortolket under hensyn til svaret på det foregående spørgsmål?
 5)
 Udgør begrebet omkostninger, der er anvendt i artikel 13, stk. 1, litra e), i direktiv 2009/28/EF, et selvstændigt begreb i EU-retten, som skal fortolkes i videre forstand, således at det omfatter og er synonymt med begrebet


text:
afgift generelt?
 6)
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende, spørges om følgende: Kan de i artikel 13, stk. 1, litra e), omtalte omkostninger, som forbrugerne skal betale, alene omfatte de afgifter og skatter, som i givet fald har til formål at kompensere for de skader, som forårsages miljøet, og som har til formål med det oppebårne beløb at kompensere for disse skader, men derimod ikke de afgifter eller gebyrer, som idet de pålægges ikke-forurenende energi, har et hovedsageligt budget- eller opkrævningsmæssigt formål?


text:
C 213/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.9.2003
 som de nationale bestemmelser, som finder anvendelse vedrørende DOMSTOLENS KENDELSE
 fastsættelse af de foreløbige forholdsregler, ikke er mindre gunstige
 end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national
 ret, og at de heller ikke i praksis gør det umuligt eller uforholdsmæssigt
 (Sjette Afdeling)
 vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til
 Fællesskabets retsorden.
 af 28. marts 2003
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002.
 i sag C-75/02 P, Territorio Histórico de Álava — Diputa-
 ción Foral de Álava, Territorio Histórico de Bizkaia —
 Diputación Foral de Bizkaia, Territorio Histórico de
 Gipuzkoa — Diputación Foral de Gipuzkoa y Juntas
 Generales de Gipuzkoa og Comunidad Autónoma del País
 Vasco — Gobierno Vasco mod Kommissionen for De
 DOMSTOLENS KENDELSE Europæiske Fællesskaber (1)
 (Femte Afdeling)
 (»Appel — statsstøtte — støtte til jern- og stålindustrien —
 annullationssøgsmål — artikel 33 KS — søgsmål, der er
 af 27. marts 2003 indgivet af en selvstyrende region i en medlemsstat —
 åbenbart, at appellen skal forkastes«)
 i sag C-1/02 SA, Antippas mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (2003/C 213/07)
 (Begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller
 udlæg i fordringer mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) (Processprog: spansk)
 (2003/C 213/06)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-75/02 P, Territorio Histórico de Álava — Diputación
 Foral de Álava, Territorio Histórico de Bizkaia — Diputación
 Foral de Bizkaia, Territorio Histórico de Gipuzkoa — Diputa-
 I sag C-1/02 SA, Antippas, et congolesisk selskab, Kinshasa ción Foral de Gipuzkoa y Juntas Generales de Gipuzkoa og
 (Den Demokratiske Republik Congo), ved avocat M. Spandre, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- (advokat: R. Falcón y Tella), angående appel af kendelse afsagt
 mægtigede: M. De Pauw og B. Martenczuk), angående en den 11. januar 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg i Første Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i sag T-77/01,
 fordringer mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Diputación Foral de Álava m.fl. mod Kommissionen (Sml.
 ber, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelings- II, s. 81), hvorved Retten afviste det annullationssøgsmål,
 formanden, M. Wathelet, og dommerne C.W.A. Timmermans, appellanterne havde anlagt til prøvelse af Kommissionens
 P. Jann, S. von Bahr (refererende dommer) og A. Rosas; beslutning 2001/168/EKSF af 31. oktober 2000 om de spanske
 generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den love om selskabsskat (EFT 2001 L 60, s. 57), hvori der er
 27. marts 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: nedlagt påstand om ophævelse af denne kendelse, den anden
 part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: G. Rozet og J.L. Buendía Sierra), har
 1) Begæringen tages ikke til følge. Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, J.-P. Puissochet (refererende dommer), og dommerne
 2) Antippas betaler sagens omkostninger. C. Gulmann, F. Macken, N. Colneric og J.N.


text:
Cunha Rodrigues;
 generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den
 28. marts 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 ( 1) EFT C 247 af 12.10.2002.
 1) Appellen forkastes.
 ---pagebreak--- 6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/5
 2) Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, En afgift som afgiften på virksomheders nettoformue udgør ikke en
 Territorio Histórico de Bizkaia — Diputación Foral de Bizkaia, afgift med tilsvarende økonomisk virkning som en kapitaltilførselsaf-
 Territorio Histórico de Gipuzkoa — Diputación Foral de gift og er derfor ikke uforenelig med Rådets direktiv 69/335/EØF af
 Gipuzkoa y Juntas Generales de Gipuzkoa og Comunidad 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved Rådets
 Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco betaler sagens direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985.
 omkostninger.
 (1 ) EFT C 261 af 26.10.2002.
 ( 1) EFT C 109 af 4.5.2002.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 DOMSTOLENS KENDELSE se afsagt den 7. april 2003 af Landgericht Stuttgart i sag
 om notaromkostninger med procesdeltagerne: 1. Notar
 Mathias Längst, 2. Firma SABU Schuh & Marketing GmbH,
 (Første Afdeling) 3. Präsident des Landgerichts Stuttgart og 4. Bezirksrevi-
 sor des Landgerichts Stuttgart
 af 27. marts 2003
 (Sag C-165/03)
 i sag C-306/02, Petrolvilla & Bortolotti SpA m.fl. mod
 Agenzia delle Entrate per la Provincia di Trento (anmod- (2003/C 213/09)
 ning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria
 di primo grado di Trento) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — direktiv 69/335/ Ved kendelse afsagt den 7. april 2003, indgået til Domstolens
 EØF — kapitaltilførselsafgift — afgift på virksomheders Justitskontor den 10. april 2003, har Landgericht Stuttgart i
 nettoformue) sag om notaromkostninger med procesdeltagerne: 1. Notar
 Mathias Längst, 2. Firma SABU Schuh & Marketing GmbH,
 3. Präsident des Landgerichts Stuttgart og 4. Bezirksrevisor des
 (2003/C 213/08) Landgerichts Stuttgart, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 69/
 (Processprog: italiensk) 335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter (EFT
 1969 II, s. 405), som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EF af
 10. juni 1985 (EFT L 156, s. 23):
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) 1. Skal gebyrer for oprettelse af et notarialdokument for
 en retshandel, der er omfattet af direktivet, når der i
 modsætning til de faktiske omstændigheder, der lå til
 grund for EF-Domstolens kendelse af 21. marts 2002 i
 sag C-264/00, »Gründerzentrum-Betriebs-GmbH«, er tale
 I sag C-306/02, angående en anmodning, som Commissione om en tjenestemandsansat notar inden for rammerne af
 tributaria di primo grado di Trento (Italien) i medfør af en ordning som den, der gælder i den württembergske
 artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte del af delstaten Baden-Württemberg (Oberlandesgerichts-
 ret verserende sager, Petrolvilla & Bortolotti SpA m.fl. mod bezirk Stuttgart), hvor både tjenestemandsansatte og
 Agenzia delle Entrate per la Provincia di Trento, at opnå selvstændigt erhvervsdrivende notarer udøver virksom-
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets hed, og hvor notaren i begge tilfælde selv er gebyrfor-
 direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om


text:
kapitaltilførselsafgif- dringshaver, men hvor de tjenestemandsansatte notarer i
 ter (EFT 1969 II, s. 405), som ændret ved Rådets direktiv 85/ henhold til en delstatslov skal overføre en — standardise-
 303/EØF af 10. juni 1985 (EFT L 156, s. 23), har Domstolen ret — del af gebyrerne til staten, som har notaren i sin
 (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wa- tjeneste, og som anvender disse indtægter til finansiering
 thelet, og dommerne P. Jann (refererende dommer) og A. Rosas; af de opgaver, der påhviler den, betragtes som en afgift i
 generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktiv 69/
 27. marts 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: 335, som ændret?


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 12. juli 2010 — X mod Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-334/10)
 ()
 2010/C 246/50
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Har en afgiftspligtig, der midlertidigt anvender et investeringsgode, der er bestemt for hans virksomhed, til privat brug for sig selv, i henhold til sjette direktivs (1) artikel 6, stk. 2, første afsnit, litra a) og b), artikel 11, punkt A, stk. 1, litra c), og artikel 17, stk. 2, ret til at fradrage momsen af udgifter til varige ændringer, der udelukkende er gennemført med henblik på den private brug?
 2)
 Har det for besvarelsen af dette spørgsmål nogen betydning, om den afgiftspligtige ved erhvervelsen af investeringsgodet er blevet faktureret moms, som han har fradraget?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/16
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 21. december 2016 — Sidika Ucar (C-508/15) og Recep Kilic (C-509/15) mod Land Berlin (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Berlin — Tyskland)
 (Forenede sager C-508/15 og C-509/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - associeringsaftalen EØF-Tyrkiet - afgørelse nr. 1/80 - artikel 7, stk. 1 - opholdsret for familiemedlemmer til en tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat - betingelser - intet krav om, at den tyrkiske arbejdstager har tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i de første tre år af familiemedlemmets ophold))
 (2017/C 053/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Sidika Ucar (C-508/15) og Recep Kilic (C-509/15)
 Sagsøgte: Land Berlin
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 1, første led, i Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen skal fortolkes således, at denne bestemmelse giver en tyrkisk arbejdstagers familiemedlem, som har fået tilladelse til at indrejse i medlemsstaten med henblik på familiesammenføring, og som siden sin indrejse på denne medlemsstats område har boet sammen med den tyrkiske arbejdstager, ret til ophold i værtsmedlemsstaten, selv om den periode på mindst tre år, i hvilken arbejdstageren har haft tilknytning til det lovlige arbejdsmarked, ikke ligger i umiddelbar forlængelse af det pågældende familiemedlems indrejse til værtsmedlemsstaten, men ligger efter dette tidspunkt.
 (1) EUT C 16 af 18.1.2016.


text:
22 . 2 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/ 17
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11 . december 1996 den 12 . december 1996
 i de forenede sager T-l 77/94 og T-377/94, Henk Altmann
 i sag T-70/94, Comafrica SpA og Dole Fresh Fruit Europe m.fl. og Margaret Casson m.fl. mod Kommissionen for De
 Ltd & Co. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles Europæiske Fællesskaber O
 skaber ( 1 )
 (Fællesforetagendet JET — krav om status som midlertidig
 (Fælles markedsordning — bananer — annullationssøgs ansat)
 mål — formaliteten — nedsættelseskoefficientens lovlighed
 97/C 54/25 )
 — erstatningssøgsmål)
 ( 97IC 54/24 ) (Processprog: engelsk)
 I de forenede sager T-l 77/94, Henk Altmann, Wantage
 (Processprog: engelsk) Oxon ( Det Forenede Kongerige ), og 56 øvrige sagsøgere,
 ved Kenneth Parker, QC, og Barrister Rhodri Thompson,
 med møderet i England og Wales, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Elvinger og Hoss, 15, Cote
 d'Eich, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 I sag T-70/94, Comafrica SpA, Genova ( Italien ), og Dole
 ber ( befuldmægtiget: Hans Gerald Crossland ), støttet af
 Fresh Fruit Europe Ltd & Co., Hamburg (Tyskland ), ved
 solicitor Bernard O'Connor og med valgt adresse i Luxem Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede : Diego
 bourg hos advokatfirmaet Stanbrook and Hooper, ved ad Canga Fano og Jan-Peter Hix, samt oprindeligt ved Yves
 vokat Arsène Kronshagen, 12, boulevard de la Foire, mod Crétien ), og T-377/94 , Margaret Casson, Chilton, Oxon
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld ( Det Forenede Kongerige ), og 13 øvrige sagsøgere , ved
 mægtigede: Eugenio de March, Xavier Lewis og John Kenneth Parker, QC, og Barrister Rhodri Thompson med
 Handoll ), støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien møderet i England og Wales, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos advokaterne Elvinger og Hoss, 15 , Cote
 og Nordirland ( befuldmægtigede : først S. Lucinda Hudson
 d'Eich, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 og derefter John E. Collins, Lindsay Nicoll og David An
 derson ), hvori der er nedlagt påstand dels om annullation ber ( befuldmægtigede : Hans Gerald Crossland og Julian
 Currall ), støttet af Rådet for Den Europæiske Union ( be
 af artikel 1 i Kommissionens forordning ( EF) nr. 3190/93
 af 19 . november 1993 om fastsættelse af den fælles ned fuldmægtigede : Diego Canga Fano og Jan-Peter Hix, samt
 sættelseskoefficient til beregning af den mængde bananer, oprindeligt ved Yves Crétien ), angående en hovedpåstand
 der skal tildeles erhvervsdrivende i kategori A og B af det om annullation af afgørelsen om afvisning af sagsøgernes
 krav om at blive overført til Kommissionens personale
 årlige toldkontingent i 1994, dels om erstatning for det
 tab, sagsøgerne har lidt som følge af afgørelser om fastsæt som midlertidigt ansatte samt angående et krav om erstat
 telse af nedsættelseskoefficienterne for 1993 og 1994, der ning for den herved lidte skade, har Retten ( Anden Afde
 påstås at være retsstridige, har Retten


text:
( Fjerde Afdeling ), ling ), sammensat af afdelingsformanden , H. Kirschner, og
 sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dom dommerne C. W. Bellamy og A. Kalogeropoulos; justitsse
 kretær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den 12 . december
 merne P. Lindh og J. D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig
 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 J. Palacio Gonzålez, den 11 . december 1996 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 1 ) Det tages til efterretning, at sagsøger nr. 26 i sag T
 177/94, D. Hurford, har bævet sagen. Sag T-177/94
 slettes for hans vedkommende af registeret.
 1 ) Kommissionen frifindes.
 2 ) Kommissionens afgørelser om ikke at ansætte de
 øvrige sagsøgere i midlertidige EF-stillinger, henholds
 vis af 14. januar og 16. september 1994, annulleres.
 2 ) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger in solidum.
 3 ) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3 ) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland 4 ) Kommissionen betaler sagsøgernes omkostninger, bort
 bærer sine egne omkostninger. set fra D. Hurford's omkostninger, og sine egne om
 kostninger. D. Hurford og intervenienten bærer hver
 især deres egne omkostninger.
 (') EFT nr. C 103 af 11 . 4 . 1994 .
 (') EFT nr. C 188 af 9 . 7. 1994 .


text:
C 261/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.10.2002
 Sag anlagt den 26. september 2002 af Kommissionen for direktiverne. Disse frister er udløbet, uden at Den Franske
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik Republik har gennemført de nødvendige bestemmelser til
 opfyldelse af de direktiver, der er nævnt i Kommissionens
 påstand.
 (Sag C-343/02)
 (1 ) EFT L 127 af 9.5.2001, s. 38.
 (2002/C 261/19) (2 ) EFT L 127 af 9.5.2001, s. 42.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. sep-
 tember 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af Sag anlagt den 26. september 2002 af Kommissionen for
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved A. Bordes, De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag C-344/02)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt (2002/C 261/20)
 følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. sep-
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine tember 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 forpligtelser i henhold til: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved A. Bordes,
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 — Kommissionens direktiv 2001/32/EF af 8. maj 2001
 om anerkendelse af beskyttede zoner, som er udsat Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 for særlige plantesundhedsrisici i Fællesskabet og følgende påstande:
 om ophævelse af direktiv 92/76/EØF ( 1), og
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 — Kommissionens direktiv 2001/33/EF af 8. maj 2001 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 ændring af bilagene i Rådets direktiv 2000/29/EF direktiv 2000/16/EF af 10. april 2000 om ændring af
 om foranstaltninger mod indslæbning i Fællesskabet Rådets direktiv 79/373/EØF om handel med foderblan-
 af skadegørere på planter eller planteprodukter og dinger og Rådets direktiv 96/25/EF om omsætning af
 mod deres spredning inden for Fællesskabet ( 2), fodermidler (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme
 direktivet, og idet den under alle omstændigheder har
 idet den ikke har gennemført de nødvendige lov- og
 forvaltningsforskrifter med henblik på at opfylde oven- undladt at give Kommissionen meddelelse herom.
 nævnte to direktiver eller i al fald ikke har givet Kommis- — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 sionen meddelelse herom. ninger.
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 EF-traktatens artikel 249, hvorefter et direktiv med hensyn til
 de tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter rettes til, indebærer en forpligtelse til at overholde fristen for
 gennemførelse af et direktiv. Fristen udløb den 3. maj 2001,
 uden at Den Franske Republik har gennemført de nødvendige
 I henhold til artikel 249 EF er et direktiv bindende for den bestemmelser for at efterkomme det direktiv, der er henvist til
 medlemsstat, som det rettes til, med hensyn til det tilsigtede i Kommissionens påstande.
 formål. Heraf følger, at medlemsstaterne er forpligtet til at
 overholde de frister for gennemførelsen, der er fastsat i (1 ) EFT L 105 af 3.5.2000, s. 36.


text:
Nr. C 247/4 IDA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 8 . 96
 DOMSTOLEN
 Sag anlagt den 24 . maj 1996 af Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg 1 ) Det fastslås , at Den Hellenske Republik har tilsidesat de
 ( Sag C- 179/96 ) forpligtelser, der følger af fællesskabsretten, nærmere
 bestemt af EF-traktatens artikel 48 og artikel 52 , af
 ( 96/C 247/05 )
 artikel 7 i forordning nr . 1 6 12/68 ( 1 ), af artikel 7 i
 forordning nr . 1251/70 ( 2 ), af direktiv 75/34/EØF ( 3 ), og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den af artikel 3 i forordning nr . 1408/71 ( 4 ), idet Den
 24 . maj 1996 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem Hellenske Republik ved retsforskrifter eller administra
 bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tiv praksis, alene på grund af statsborgerskabet, ude
 ved juridisk konsulent Dimitrios Gouloussis , som befuld lukker arbejdstagere fra andre EF-lande eller selvstæn
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos dige erhvervsdrivende, såvel som medlemmer af deres
 Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. familier, dels fra at blive anerkendt som børnerig familie
 og således fra at få betalt den herfor gældende ydelse,
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande : dels fra ydelse af børnetilskud .
 2 ) Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens
 1 ) Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har
 omkostninger .
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens
 artikel 59 , idet det efter luxembourgsk lovgivning
 kræves, at generalbefuldmægtigede skal have hjemsted Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( for juridiske personers vedkommende ) eller bopæl og
 opholdssted ( for fysiske personers vedkommende ) i I artikel 7, stk . 2 , i forordning nr . 1612/68 , som gennem
 Luxembourg, og at direktører, generalbefuldmægti fører traktatens artikel 48 bestemmes, at en arbejdstager,
 gede, inspektører, agenter og mæglere og andre, som der er statsborger i en medlemsstat, nyder samme sociale og
 udøver forsikringsvirksomhed, skal have bopæl i skattemæssige fordele som indenlandske arbejdstagere, og
 Luxembourg. efter Domstolens faste praksis kan denne bestemmelse ikke
 fortolkes indskrænkende . Det er Kommissionens opfattelse ,
 2 ) Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale at det er en social fordel i bestemmelsens forstand, at der kan
 sagens omkostninger . tillægges status som børnerig familie, og at der skal ydes
 tillæg herfor, såvel som der skal udbetales børnetilskud,
 således som det som ovenfor nævnt sker for børnerige
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: familier . Endvidere er der intet demografisk, politisk hen
 syn , der kan retfærdiggøre diskriminerende foranstaltninger
 Den hindring for den fri udveksling af tjenesteydelser i form til skade for EF-borgere, som bor og arbejder i Græken
 af forsikringsvirksomhed, som den omhandlede lovgivning land .
 medfører, når tjenesteyderen er etableret i en anden med
 lemsstat end den, hvor ydelsen leveres, er i åbenbar strid med
 (') EFT 1968 II , s . 477 .
 EF-traktatens artikel 59 , idet det herved bliver umuligt at ( ? ) EFT 1970 II


text:
, s . 348 .
 udøve beskæftigelse som ledende medarbejder eller formid ( ; ) EFT 1975 , L 14, s . 10,
 ler af tjenesteydelser i Luxembourg for statsborgere, der er ( 4 ) EFT 1971 II, s . 366 .
 etableret i en anden EF-medlemsstat end Luxembourg.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelser
 Sag anlagt den 3 . juni 1996 af Kommissionen for De afsagt den 21 . februar og 15 . maj 1996 af Pretura
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik Circondariale di Roma — Sezione distaccata di Tivoli — i
 ( Sag C-185/96 ) straffesagerne mod Mario Modesti og Lahlou Hassan
 ( 96/C 247/06 ) ( Sag C-191 /96 og C-196/96 )
 ( 96/C 247/07 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 3 . juni 1996 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Ved kendelser afsagt den 21 . februar og 15 . maj 1996 ,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria indgået til Domstolens Justitskontor den 3 . juni og den
 Patakia , medlem af Kommissionens Juridiske Tjeneste, og 10 . juni 1 996 , har Pretura Circondariale di Roma — Sezione
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Carlos Gomez distaccata di Tivoli, i straffesagerne mod Mario Modesti og
 de la Cruz, også medlem af Kommissionens Juridiske Lahlou Hassan forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg. Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af nogle
 ---pagebreak--- 24 . 8 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 247/5
 spørgsmål, der er identiske med de spørgsmål, der er forelagt forordning ( EØF ) nr. 1637/91 ( ) af 13 . juni 1991 om
 i sag C-101 /96 (*). fastsættelse af en godtgørelse i forbindelse med nedsæt
 telsen af de i artikel 5c i forordning ( EØF ) nr. 804/68 ( 2 )
 (M EFT nr. C 158 af 1 . 6 . 1996 , s . 3 . omhandlede referencemængder og af en godtgørelse for
 definitivt ophør med mælkeproduktion, og i henhold til
 princippet om ligebehandling i traktatens artikel 40 ,
 stk . 3 , idet den — i forbindelse med tildeling på ny af de
 referencemængder, der er frigjort ved ordningen om
 Sag anlagt den 10. juni 1996 af Forbundsrepublikken definitivt ophør med mælkeproduktion i henhold til
 Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fælles Rådets forordning ( EØF ) nr. 1637/91 — har indført en
 skaber mekanisme, hvorefter for det første producenter uden
 ( Sag C-195/96 ) fortrinsstilling ikke får den nedsættelse af reference
 mængden, som blev foretaget i løbet af ottende periode,
 ( 96/C 247/08 ) ophævet, men udsættes for en yderligere og definitiv
 nedsættelse af referencemængderne, og for det andet
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den tildelingen på ny af de frigjorte referencemængder til
 10 . juni 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De producenterne foretages i forhold til den ophørs
 Europæiske Fællesskaber af Forbundsrepublikken Tysk mængde, der er registreret hos deres opkøber .
 land ved Ministerialrat Ernst Roder og Oberregierungsrat
 Bernd Kloke, begge Forbundsøkonomiministeriet,


text:
D-53107
 2 . Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 Bonn, som befuldmægtigede .
 omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 1 ) Kommissionens beslutning af 13 . marts 1996 om
 statsstøtte ydet af delstaten Bayern til EKSF-stålvirk Sagen drejer sig om den situation, der er opstået navnlig efter
 somheden Neue Maxhiitte Stahlwerke GmbH, Sulz udstedelsen af bekendtgørelsen af 6 . april 1992 om forde
 bach-Rosenberg — K(96 ) 1203 endelig udg. — annul lingen af de referencemængder, der er frigjort i henhold til
 leres . dekret nr . 91-835 af 30 . august 1991 , der er offentliggjort i
 Journal officiel de la République fran^aise af 3 . maj 1992 ,
 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin s . 6123 .
 ger .
 Søgsmålsgrunde og væsentlige argumenter: Vedrørende den diskriminerende fordeling af mængderne i
 den nationale reserve :
 — Tilsidesættelse af væsentligste formkrav ( begrundelses
 pligten i henhold til EKSF-traktatens artikel 15 ). Princippet om ligebehandling ( EF-traktatens artikel 40,
 — Fejlagtig anvendelse af EKSF-traktatens artikel 4 , stk. 3 ) forbyder enhver fordeling af referencemængder, der
 litra c ), og artikel 83 . gør tildelingen til bestemte producenter afhængig af de
 mængder, der er frigjort af andre producenter, der leverer til
 De væsentligste argumenter er identiske med dem, der er samme opkøber. Dette gælder såvel ved fordelingen af de
 fremført i sag C-3 99/95 ( J ). disponible mængder, der hidrører fra produktionsophør,
 som for de mængder, der opstår ved en lineær nedsættelse .
 (M EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 , s . 5 . Behovet for en decentral forvaltning, som de franske
 myndigheder har påberåbt sig, kan ikke begrunde, at dette
 princip ikke overholdes .
 Kommissionen afviser argumentet om, at ligevægten mellem
 Sag anlagt den 11 . juni 1996 af Kommissionen for De regioner og virksomheder skal opretholdes . I stedet for at
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik fremme en regional ligevægt fører den forbindelse, der efter
 den franske ordning skabes mellem niveauet for tildeling af
 ( Sag C-198/96 ) referencemængder i et indsamlingsområde og ophørsmæng
 ( 96/C 247/09 den i samme område, til, at de mest effektive regioner
 straffes .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 11 . juni 1996 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Xavier Vedrørende den manglende overholdelse af artikel 2, stk . 4 ,
 Lewis som befuldmægtiget og med valgt adresse i Luxem litra a ), i forordning nr . 1637/91 :
 bourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret,
 Kirchberg. Bekendtgørelsen af 6 . april 1992 overholder ikke den
 forpligtelse, som medlemsstaterne har til at retablere de
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : referencemængder, der er blevet nedsat i løbet af ottende
 periode (i Frankrig med 2,15% ). Selv om Onilait ifølge
 1 . Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de bekendtgørelsens artikel 4 retablerer referencemængderne
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets ved at foretage


text:
2 . 9 . 95 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 229/3
 tilladelse fra myndighederne i værtsstaten for at udøve ling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn,
 erhvervsmæssig beskæftigelse, samt at en sådan beskæf samt dommerne C. N. Kakouris ( refererende dommer) og
 tigelse uundgåeligt indebærer, at arbejdstageren har J. L. Murray; generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær:
 opholdsret. ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 15 . juni
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 3 ) Artikel 6, stk . 2, i afgørelse nr. 1 /80 giver ikke en tyrkisk
 statsborger, der har udøvet lovlig beskæftigelse i en Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at den forelæggende
 medlemsstat, ret til ophold på denne medlemsstats retsinstans efter reglerne i national ret fastslår, at der er
 område, efter at han har været udsat for en arbejds blevet taget bekræftende til genmæle over for appellanternes
 ulykke og som følge deraf er blevet varigt arbejdsudyg påstande, og at hovedsagerne dermed efter omstændighe
 tig. derne er bortfaldet. Så længe den forelæggende retsinstans
 ikke har fastslået, at påstanden, hvorefter der er taget
 bekræftende til genmæle, efter reglerne i national ret ikke
 0 ) EFT nr. C 338 af 15 . 12 . 1993 . har medført hovedsagernes bortfald, savner Domstolen
 ( 2 ) EFT nr. 217 af 29 . 12 . 1964, s . 3685/64 . kompetence til at besvare de præjudicielle spørgsmål.
 ( J ) EFT nr . C 316 af 23 . 11 . 1993 .
 ( 2 ) EFT nr . L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 6 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Fjerde Afdeling )
 af 15 . juni 1995
 i de forenede sager C-422/93 , C-423/93 og C-424/93 , DOMSTOLENS DOM
 Teresa Zabala Erasun mod Instituto Nacional de Empleo, ( Femte Afdeling)
 Elvira Encabo Terrazos mod Instituto Nacional de Empleo
 og Francisco Casquero Carrillo mod Instituto Nacional de af 15 . juni 1995
 Empleo ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal i sag C-220/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (*)
 Vasco ( Spanien )) ( l ) (Traktatbrud — direktiv 92/44/EØF — telekommunika
 (Præjudiciel forelæggelse — vilkårene for den forelæggende tion — etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb)
 rets opretholdelse afde forelagte spørgsmål — rækkevidden 95/C 229/05 )
 af Domstolens kompetence)
 ( 95/C 229/04
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-220/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ( befuldmægtigede: Anders C. Jessen og J.-F . Pas
 I de forenede sager C-422/93 , C-423/93 og C-424/93 , quier) mod Storhertugdømmet Luxembourg ( befuldmægti
 angående en række anmodninger, som Tribunal Superior de get: N. Schmit), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Justicia de la Comunidad Autonoma del Pais Vasco Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forplig
 ( Spanien ) i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har telser i


text:
henhold til EF-traktatens artikel 189, stk . 3 , og
 indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende artikel 15 i Rådets direktiv 92/44/EØF af 5 . juni 1992 om
 sager Teresa Zabala Erasun mod Instituto Nacional de etablering af ONP-vilkår for faste kredsløb ( 2 ), principalt
 Empleo, Elvira Encabo Terrazos mod Instituto Nacional de idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love
 Empleo og Francisco Casquero Carrillo mod Instituto og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 Nacional de Empleo at opnå en præjudiciel afgørelse efterkomme bestemmelserne i dette direktiv, subsidiært idet
 vedrørende fortolkningen af artikel 4 , stk . 1 , litra g ), det ikke straks har underrettet Kommissionen om disse
 artikel 4, stk. 2 , artikel 5 og artikel 97 i Rådets forordning foranstaltninger, har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammen
 ( EØF ) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne
 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige P. Jann, J. C. Moitinho de Almeida , D. A. O. Edward
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter ( refererende dommer ) og L. Sevón; generaladvokat: M. B.
 inden for Fællesskabet, som kodificeret ved Rådets forord Elmer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 15 . juni
 ning ( EØF ) nr. 2001 /83 ( 2), har Domstolen ( Fjerde Afde 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 ---pagebreak--- Nr . C 229/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2 . 9 . 95
 1 ) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine for DOMSTOLENS DOM
 pligtelser i henhold til artikel 15 i Rådets direktiv af 29. juni 1995
 92/44/EØF af5. juni 1992 om etablering af ONP-vilkår
 for faste kredsløb, idet det ikke inden for den fastsatte i sag C-135/93 , Kongeriget Spanien mod Kommissionen for
 frist har vedtaget de love og administrative bestemmel De Europæiske Fællesskaber (')
 ser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets (Annullationssøgsmål — retsakt udstedt på grundlag af
 bestemmelser. EØF-traktatens artikel 93, stk. 1 — forlængelse — antagelse
 til realitetsbehandling)
 2 ) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens om ( 95/C 229/07
 kostninger. (Processprog: spansk)
 0 ) EFT nr . C 254 af 10 . 9 . 1994 . (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 ( 2 ) EFT nr. L 165 af 19 . 6 . 1992 , s . 27. offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-135/93 , Kongeriget Spanien ( befuldmægtigede :
 Alberto Navarro Gonzålez og Abogado del Estado Miguel
 Bravo-Ferrer Delgado ) mod Kommissionen for De Euro
 pæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Francisco Enrique
 Gonzålez Diaz og Michel Nolin ), hvorunder der dels er
 DOMSTOLENS DOM nedlagt påstand om, at Kommissionens beslutning af
 23 . december 1992 om ikke at ændre EF-rammebestemmel
 af 29. juni 1995 serne for statsstøtte til motorkøretøjsindustrien og om at
 i sag C-391 /92, Kommissionen for De Europæiske Fælles forlænge disse bestemmelsers gyldighed, indtil en ny gen
 skaber mod Den Hellenske Republik ( 1 ) nemgang bliver arrangeret af Kommissionen, erklæres for
 (Frie


text:
varebevægelser — forarbejdet mælk til spædbørn — en nullitet eller i givet fald annulleres , dels er nedlagt påstand
 udelukkende salg gennem apoteker) om, at forlængelsen af rammebestemmelsernes gyldighed, jf,
 beslutning 91/C 81 /05 (2 ), annulleres, for så vidt som denne
 ( 95/C 229/06 )
 beslutning danner grundlag for beslutningen af 23 . decem
 ber 1992 , har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C.
 (Processprog: græsk) Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene F. A. Schockwei
 ler ( refererende dommer ) og P. J. G. Kapteyn samt dom
 merne G. F. Mancini , C. N. Kakouris, J. C. Moitinho de
 (Foreløbig oversættelse: Den endelige oversættelse vil blive Almeida , J. L. Murray, D. A. O. Edward, G. Hirsch,
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvokat: C. O. Lenz;
 justitssekretær: R. Grass, den 29 . juni 1995 afsagt dom, hvis
 I sag C-391 /92 , Kommissionen for De Europæiske Fælles konklusion lyder således :
 skaber ( befuldmægtigede : først ved R. Pellicer og M. V. Mel
 gar, og senere ved H. Van Lier og M. V. Melgar, bistået af 1 ) Sagsøgte frifindes.
 advokat N. Dontas, Athen ) mod Den Hellenske Republik 2 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 ( befuldmægtigede : P. Kamarineas, P. Athanasson og C.
 Sitara ), hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at (') EFT nr . C 139 af 18 . 5 . 1993 .
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter ( 2 ) EFT nr . C 81 af 26 . 3 . 1991 , s . 4 .
 EØF-traktatens artikel 30 ved at have foreskrevet i arti
 kel 10 i ministeriel bekendtgørelse nr. A2/oik . 361 af
 29 . januar 1988 , at forarbejdet mælk til spædbørn kun må
 sælges i apoteker, har Domstolen, sammensat af præsiden DOMSTOLENS DOM
 ten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene F. A. ( Fjerde Afdeling )
 Schockweiler ( refererende dommer ), P. J. G. Kapteyn,
 C. Gulmann og P. Jann, samt dommerne G. F. Mancini, af 29. juni 1995
 C. N. Kakouris, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray, i sag C-437/93 , Hauptzollamt Heilbronn mod Temic
 D. A. O. Edward, J.-P . Puissochet, G. Hirsch og H. Ragne Telefunken microelectronic GmbH ( anmodning om præju
 malm; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: fuld diciel afgørelse fra Bundesfinanzhof) ( ] )
 mægtig L. Hewlett, den 29 . juni 1995 afsagt dom, hvis
 (Toldprocedure for aktiv forædling — afslutning ved
 konklusion lyder således :
 anvendelse af ordningen for forarbejdning under toldkon
 trol — kvantitative begrænsninger)
 1 . Den Hellenske Republik frifindes. ( 95/C 229/08 )
 (Processprog: tysk)
 2 . Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (') EFT nr . C 326 af 11 . 12 . 1992 . offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-437/93 , angående en anmodning, som Bundesfi
 nanzhof ( Tyskland ) i medfør af EØF-traktatens artikel 177


text:
C 101/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 26.4.2003
 sag, Adolf Truley GmbH mod Bestattung Wien GmbH, at opnå DOMSTOLENS DOM
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1,
 litra b), i Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om
 samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (EFT (Femte Afdeling)
 L 199, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne C.W.A. Tim- af 27. februar 2003
 mermans (refererende dommer), P. Jann, S. von Bahr og
 A. Rosas; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: ekspedi-
 tionssekretær H.A. Rühl, den 27. februar 2003 afsagt dom, i sag C-389/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 hvis konklusion lyder således: skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland ( 1)
 (»Traktatbrud — artikel 23 EF og 25 EF — afgift med
 tilsvarende virkning — eksport af affald — Basel-konventio-
 1) Begrebet »almenhedens behov« i artikel 1, litra b), andet afsnit, nen — forordning nr. 259/93 — bidrag til en solidaritets-
 i Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning fond«)
 af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb er et selvstændigt
 fællesskabsretligt begreb.
 (2003/C 101/07)
 2) Begravelses- og bedemandsvirksomhed kan opfylde almenhedens (Processprog: tysk)
 behov. Den omstændighed, at en regional eller lokal myndighed
 har en lovbestemt forpligtelse til at varetage bisættelser — og i (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 givet fald afholde omkostningerne herved — i tilfælde, hvor gjort i Samling af Afgørelser)
 disse ikke er blevet gennemført inden for en bestemt frist efter
 udfærdigelsen af dødsattesten, udgør et indicium for, at der
 foreligger et sådant behov hos almenheden.
 I sag C-389/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: J.C. Schieferer) mod Forbundsrepublikken
 3) Den omstændighed, at der består en udviklet konkurrence, gør Tyskland (befuldmægtiget: B. Muttelsee-Schön, bistået af H.-
 det ikke i sig selv muligt at fastslå, at der ikke er tale om J. Koch), angående en påstand om, at det fastslås, at Forbundsre-
 almenhedens behov uden for det industrielle eller forretnings- publikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 mæssige område. Det tilkommer den forelæggende ret at til artikel 23 EF og 25 EF, idet den har udstedt Gesetz über
 bedømme, om der er tale om et sådant behov eller ej, idet der die Überwachung und Kontrolle der grenzüberschreitenden
 skal tages hensyn til samtlige relevante retlige og faktiske Verbringung von Abfällen (Abfallverbringungsgesetz) [lov om
 omstændigheder, herunder de omstændigheder, der var afgøren- overvågning af og kontrol med grænseoverskridende overførsel
 de i forbindelse med oprettelsen af det pågældende organ, og de af affald (lov om overførsel af affald)] af 30. september
 betingelser, der regulerer dets virksomhed. 1994 (BGBl. 1994 I, s. 2771), hvorved der etableres en
 solidaritetsfond for tilbageførsel af affald, og hvorved ekspor-
 tører af affald til bl.a. de øvrige medlemsstater pålægges at
 bidrage til fonden, har Domstolen (Femte Afdeling), sammen-
 4) En almindelig efterfølgende kontrol opfylder ikke det kriterium sat af dommer D.A.O. Edward som fungerende formand for
 om kontrol med driften, der findes i artikel 1, litra b), andet Femte Afdeling og dommerne A. La Pergola, P. Jann, S. von
 afsnit, tredje led, i


text:
direktiv 93/36. Derimod er et sådant Bahr og A. Rosas (refererende dommer); generaladvokat:
 kriterium opfyldt i tilfælde, hvor de offentlige myndigheder ikke A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl,
 kun kontrollerer det omhandlede organs årsregnskaber, men den 27. februar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 også organets drift på grundlag af talmæssig rigtighed, således:
 forskriftsmæssighed, sparsommelighed, rentabilitet og formåls-
 tjenlighed, og hvor de samme offentlige myndigheder har
 kompetence til at aflægge besøg i selskabets driftslokaler og 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i
 anlæg samt til at videregive resultaterne af disse kontrolbesøg henhold til artikel 23 EF og 25 EF, idet den i Gesetz über
 til en regional eller lokal myndighed, der gennem et andet die Überwachung und Kontrolle der grenzüberschreitenden
 selskab ejer kapitalen i det omhandlede selskab. Verbringung von Abfällen, (Abfallverbringungsgesetz) af
 30. september 1994 har bestemt, at der ved overførsel af affald
 til andre medlemsstater er pligt til at betale et bidrag til
 solidaritetsfonden for tilbageførsel af affald.
 ( 1) EFT C 372 af 23.12.2000. 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1 ) EFT C 4 af 6.1.2001.


text:
20 . 12 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 387/ 11
 erklæres ulovlig, alene for så vidt angår den støtte, der Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 er ydet med virkning fra den 1 . juli 1990 . afsagt den 30. oktober 1997 af Tribunal de commerce
 (Anden Afdeling), Tournai, i sagen General Motors Cor
 poration mod Yplon SA
 (') Vedrørende støtte ydet af regionen Friuli-Venezia Giulia til
 vognmandsvirksomheder i regionen . ( Sag C-375/97)
 ( 2 ) EFT L 130 af 15 . 6 . 1970 , s . 1 .
 ( 97/C 387/17)
 Ved kendelse afsagt den 30 . oktober 1997, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 3 . november 1997, har Tri
 bunal de commerce (Anden Afdeling ), Tournai, i sagen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse General Motors Corporation mod Yplon SA forelagt De
 afsagt den 20. oktober 1997 af Bayerischer Verwaltungs Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 gerichtshof i sagen Anton Feyrer mod Landkreis Rottal præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 lnn, og Landesanwaltschaft Bayern som det offentliges
 repræsentant
 (Sag C-374/97) Hvilken præcis betydning skal der tillægges udtrykket
 » varemærkets renommé « i artikel 13a, stk. 1 , litra c), i
 ( 97/C 387/ 16 ) den ensartede Benelux-lov, der er indført ved ændringspro
 tokollen med virkning fra den 1 . januar 1996, og gælder
 dette » renommé « for hele Benelux-området eller for en del
 af dette ?
 Ved kendelse afsagt den 20 . oktober 1997, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 3 . november 1997, har
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof i sagen Anton Feyrer
 mod Landkreis Rottal-Inn, og Landesanwaltschaft Bayern
 som det offentliges repræsentant, forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål :
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 30. oktober 1997 af Arrondissementsrechtbank,
 1 ) Kan en borger modsætte sig opkrævning af større Rotterdam, i ankesagen mod Florus Ariël Wijsenbeek
 afgifter end de faste beløb i henhold til nr. 1 i bilaget (Sag C-3 78/97 )
 vedrørende artikel 2, stk . 1 , i Rådets direktiv 85/73/
 EØF ('), som affattet ved Rådets direktiv 93/ 118/ ( 97/C 387/ 18
 EF (2 ), når medlemsstaten ikke har gennemført direktiv
 93/ 118/EF inden for gennemførelsesfristen ?
 Ved dom afsagt den 30 . oktober 1997, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 5 . november 1997, har Arrondisse
 2 ) Kan en medlemsstat, uden at yderligere betingelser er mentsrechtbank, Rotterdam, i ankesagen mod Florus Ariël
 opfyldt, under henvisning til nr. 4, litra b ), i bilaget Wijsenbeek forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 vedrørende artikel 2, stk . 1 , i Rådets direktiv 85/73/ en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 EØF, som affattet ved direktiv 93/118/EF, opkræve mål :
 større afgifter end de faste beløb, så længe de opkræ
 vede afgifter ikke overstiger de faktiske omkostninger ?
 Skal EF-traktatens artikel 7 A, stk. 2, som bestemmer, at
 det indre marked indebærer et område uden indre grænser
 3 ) Afhænger medlemsstaternes beføjelse til at opkræve et ved


text:
fri bevægelighed for personer, og EF-traktatens
 større beløb end EF-afgifterne i henhold til artikel 2, artikel 8 A, som giver enhver unionsborger ret til at færdes
 stk . 3 , i Rådets direktiv 85/73/EØF, som affattet ved og opholde sig frit på medlemsstaternes område , fortolkes
 direktiv 93/118/EF, af den samlede afgift, der opkræ således, at de er til hinder for, at en medlemsstats natio
 ves i hele medlemsstaten, og de faktiske undersøgelses nale lovgivning indeholder en forpligtelse, hvis tilsidesæt
 udgifter i hele medlemsstaten, eller er det, hvis med telse er strafbar, til at vise et pas, når en person ( uanset
 lemsstaten har delegeret beføjelser til at opkræve afgif om denne er borger i Den Europæiske Union ) ankommer
 terne til de kommunale myndigheder, tilstrækkeligt, at til en medlemsstat, og denne person ankommer til denne
 den samlede afgift, der opkræves af den pågældende medlemsstat via de nationale lufthavne som rejsende fra
 kommunale myndighed, ikke overstiger denne myndig en anden medlemsstat ?
 heds faktiske undersøgelsesudgifter ?
 {') EFT L 32 af 5 . 2 . 1985 , s . 14 . Er nogen anden bestemmelse i fællesskabsretten til hinder
 ( z ) EFT L 340 af 31 . 12 . 1993 , s . 15 . for en sådan forpligtelse ?


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/10
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 15. maj 2008 — Nancy Delay mod Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Repubblica italiana (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte d'appello di Firenze — Italien)
 (Sag C-276/07) (1)
 (Arbejdskraftens frie bevægelighed - forskelsbehandling på grundlag af nationalitet - kategorien »udvekslingslektorer« - tidligere lektorer i fremmedsprog - anerkendelse af velerhvervede rettigheder)
 (2008/C 171/17)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte d'appello di Firenze
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nancy Delay
 Sagsøgt: Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Repubblica italiana
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte d'appello di Firenze — fortolkning af artikel 39 EF — anerkendelse af rettigheder erhvervet af tidligere lektorer i fremmedsprog — lektorer, der er ansat i henhold til en overenskomst om kulturel udveksling med andre medlemsstater (»lettori di scambio«) — anvendelse af de principper, der følger af C-212/99 og C-119/04
 Konklusion
 Artikel 39, stk. 2, EF er til hinder for, at en person, som befinder sig i den situation, som sagsøgeren i hovedsagen befinder sig i, på det tidspunkt, hvor en tidsbegrænset ansættelseskontrakt som udvekslingslektor erstattes af en kontrakt om ansættelse på ubestemt tid som sprogmedarbejder, der har det pågældende sprog som modersmål, nægtes anerkendelse af de rettigheder, som vedkommende har erhvervet fra datoen for sin første ansættelse, med konsekvenser for løn, anciennitet og arbejdsgiverens betaling af sociale sikringsbidrag, forudsat at en indenlandsk arbejdstager, som befinder sig i en sammenlignelig situation, ville have haft ret til en sådan anerkendelse. Det tilkommer den nationale domstol at efterprøve, om dette er tilfældet i hovedsagen.
 (1) EUT C 211 af 8.9.2007.


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/21
 Domstolens kendelse af 20. januar 2009 — Jörn Sack mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-38/08 P) (1)
 (Appel - personalesag - løn - ikke anvendelse af tillæg som fastsat for kontorchefer til en juridisk rådgiver i lønklasse A*14 - ligebehandlingsprincippet)
 2009/C 141/36
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Jörn Sack (ved Rechtsanwalt D. Mahlo)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Wägenbaur og J. Currall, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den 11. december 2007 i sag T-66/05, Sack mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af afgørelser om fastsættelse af appellantens løn for perioden fra maj 2004 til februar 2005, en påstand om en fornyet beregning af denne løn og en påstand om annullation af den stiltiende afvisning af appellantens klage — ikke anvendelse af tillæg som fastsat for kontorchefer til en juridisk rådgiver i lønklasse A*14 i Kommissionens Juridiske Tjeneste, der har sikret koordineringen af en arbejdsgruppe — tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Jörn Sack betaler ud over sine egne omkostninger ligeledes Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
9.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/61
 Sag anlagt den 4. april 2007 af Private Barnehagers Landsforbund mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-5/07)
 (2007/C 186/10)
 Ved EFTA-Domstolen er der den 4. april 2007 anlagt sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden af Private Barnehagers Landsforbund ved Peter Dyrberg og Ingvald Falch, Advokatfirmaet Schjødt, Dronning Mauds gt 11, Oslo, Norge
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 39/07/KOL af 27. februar 2007 om offentlig finansiering af kommunale daginstitutioner i Norge annulleres.
 2.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagsøger er foreningen af private børnehaver i Norge.
 —
 Sagsøgeren hævder, at Norges system til finansiering af børnehaver indebærer statsstøtte, som er uforenelig med EØS-aftalen.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse nr. 39/07/KOL af 27. februar 2007 fastslog, at det omtvistede system ikke indebar statsstøtte, under henvisning til at en børnehave for det første ikke kan betragtes som en virksomhed, og at foranstaltningen for det andet ikke påvirker samhandelen på tværs af grænserne. Hvis der var tale om støtte, mente EFTA-Tilsynsmyndigheden desuden, at den ville være forenelig med EØS-aftalen i henhold til aftalens artikel 59, stk. 2.
 —
 Sagsøgeren hævder, at EFTA-Tilsynsmyndigheden:
 —
 har tilsidesat sin forpligtelse til at indlede en formel undersøgelsesprocedure
 —
 har fortolket og anvendt artikel 59, stk. 2 og artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen forkert
 —
 har overtrådt artikel 16 i tilsyns- og domstolsaftalen, som fastsætter, at beslutninger skal begrundes, og krænket principperne for god forvaltningspraksis, især forpligtelsen til at gennemføre en upartisk og omhyggelig undersøgelse af sagen.


text:
12.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 263/10
 Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af Fürstliches Landgericht den 9. april 2013 i sagen Metacom AG mod advokatfirmaet Zipper & Collegen
 (Sag E-6/13)
 2013/C 263/11
 Fürstliches Landgericht (Liechtenstein) har ved skrivelse af 9. april 2013, som indgik til EFTA-Domstolens Justitskontor den 15. april 2013, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse i sagen Metacom AG mod advokatfirmaet Zipper & Collegen angående følgende spørgsmål:
 1.
 Kan en europæisk advokat, der anlægger en sag i en anden EØS-stat i eget navn og ikke i medfør af en fuldmagt fra en anden, støtte ret på Rådets direktiv 77/249/EØF af 22. marts 1977 om lettelser med henblik på den faktiske gennemførelse af advokaters fri udveksling af tjenesteydelser (1)?
 2.
 Er en forpligtelse for europæiske advokater til at melde sig hos værtslandets myndigheder (således som det i dette tilfælde er foreskrevet i § 59 i Liechtensteins Rechtsanwaltsgesetz) forenelig med direktiv 77/249/EØF og særlig med direktivets artikel 7?
 3.
 Hvis spørgsmål 2 besvares bekræftende: Kan den omstændighed, at en europæisk advokat, der udøver virksomhed i form af tjenesteydelser, har undladt at sørge for tilmelding i værtslandet, i henhold til direktiv 77/249/EØF medføre, at den pågældende advokat ikke kan kræve salær efter den tarif, der gælder i værtslandet (i Liechtenstein den tarif, der er fastsat i Gesetz über den Tarif für Rechtsanwälte und Rechtsagenten og i Verordnung über die Tarifansätze der Entlohnung für Rechtsanwälte und Rechtsagenten)?
 4.
 Kan i et tilfælde, hvor en europæisk advokat, der udøver virksomhed i form af tjenesteydelser, først har meldt sig hos myndighederne i værtslandet på et senere tidspunkt, denne efterfølgende registrering så medføre, at advokaten kun kan kræve salær efter den tarif, der gælder i værtslandet, for perioden efter anmeldelsen, men ikke for retslige skridt, som han har taget før denne dato?
 5.
 Afhænger besvarelsen af spørgsmål 3 og 4 i henhold til direktiv 77/249/EØF af, om retten i værtslandet ved sagens begyndelse gjorde den europæiske advokat, der udøver virksomhed i form af tjenesteydelser, opmærksom på den lovbestemte forpligtelse til at lade sig melde hos myndighederne i den pågældende stat?
 (1) EFT L 78 af 26.3.1977, s. 17.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/47
 Sag anlagt den 29. august 2008 — 2nine mod KHIM — Pacific Sunwear of California (nollie)
 (Sag T-363/08)
 (2008/C 272/91)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: 2nine Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor S. Palmer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: — Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 16. juni 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R-1590/2007-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Der træffes sådanne andre foranstaltninger, som Retten finder hensigtsmæssige.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Pacific Sunwear of California, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »nollie« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 og 26 — ansøgning nr. 4 602 017
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: 2nine Ltd
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »NOLI« med den internationale varemærkeregistrering nr. 839 740 for varer i klasse 3, 18, 24 og 25; det i Det Forenede Kongerige under nr. 2 361 525 registrerede ordmærke »NOLI« for varer i klasse 3, 18, 24 og 25.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og afslag på ansøgningen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Delvis annullation af den anfægtede afgørelse
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke fandt, at der var risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker i henseende til alle de omtvistede varer. Tilsidesættelse af artikel 74, stk. 1, i Rådets forordning nr. 40/74, idet appelkammeret undlod eller forsømte at tage behørigt hensyn til de fremførte kendsgerninger, beviser og argumenter.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/16
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Anden Afdeling)
 den 9. juni 2005
 i sag T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - indsigelse - tilbagekaldelse af indsigelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 (2005/C 229/34)
 Processprog: tysk
 I sag T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG, Berlin (Tyskland), ved Rechtsanwalt K.-D. Rathke, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühlendahl og G. Schneider), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten: Roberto Traiteur SASU (tidligere Roberto S.A), Chevilly (Frankrig), ved avocat R. Milchior, angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. februar 2002 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1155/2000-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG og Roberto S.A., har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 9. juni 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Det er ikke længere fornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 202 af 24.8.2002.


text:
18.12.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 366/13
 DOMSTOLENS DOM stiger direkte proportionalt med den tegnede kapital, har ikke
 karakter af vederlag i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 artikel 12, stk. 1, litra e), i direktiv 69/335, som affattet ved
 (Sjette Afdeling) direktiv 85/303.
 af 29. september 1999 4) Artikel 10 i direktiv 69/335, som affattet ved direktiv 85/303,
 afføder rettigheder, som borgerne kan gøre gældende for de
 nationale domstole.
 i sag C-56/98, Modelo SGPS SA mod Director-Geral
 dos Registos e Notariado (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Supremo Tribunal Administrativo) (1) (1) EFT C 113 af 11.4.1998.
 (Direktiv 69/335/EØF — kapitaltilførselsafgifter — gebyrer
 for oprettelse af et i notarialdokument, hvorved en udvidelse
 af kapitalen i et kapitalselskab samt en ændring af dets navn
 og hjemsted attesteres)
 DOMSTOLENS DOM
 (1999/C 366/20)
 (Sjette Afdeling)
 (Processprog: portugisisk)
 af 5. oktober 1999
 i sag C-179/95, Kongeriget Spanien mod Rådet for Den
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- Europæiske Union (1)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Fiskeri — forordning om begrænsning og fordeling mellem
 I sag C-56/98, angående en anmodning, som Supremo Tribu- medlemsstaterne af, fiskerimulighederne — udveksling af
 nal Administrativo (Portugal) i medfør af EF-traktatens arti- fiskekvoter — annullation)
 kel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende sag, Modelo SGPS SA mod (1999/C 366/21)
 Director-Geral dos Registos e Notariado, procesdeltager: Mini-
 stério Público, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af artikel 4, stk. 3, artikel 10 og artikel 12, stk. 1, (Processprog: spansk)
 litra e), i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om
 kapitaltilførselsafgifter (EFT 1969 II, s. 405), som affattet ved
 Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985 (EFT L 156, (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 s. 23), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelings- gjort i Samling af Afgørelser)
 formanden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne J.L. Murray og
 H. Ragnemalm (refererende dommer); generaladvokat: G. Cos-
 mas; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 29. september I sag C-179/95, Kongeriget Spanien (befuldmægtigede: A. Na-
 varro González og R. Silva de Lapuerta) mod Rådet for
 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J. Carbery og
 G.-L. Ramos Ruano), støttet af Kommissionen for De Europæi-
 1) Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilfør- ske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og B. Vilá
 selsafgifter, som affattet ved Rådets direktiv 85/303/EØF af Costa), angående en påstand om annullation af punkt 1,
 10. juni 1985, skal fortolkes således, at gebyrer, der opkræves 1.1, andet afsnit, nr. i), sidste komma, i bilag IV til Rådets
 for oprettelse af et notarialdokument, hvorved en af direktivet forordning (EF) nr. 685/95 af 27. marts 1995 om forvaltning
 omfattet disposition attesteres, inden for rammerne af en ordning, af fiskeriindsatsen, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse
 der er kendetegnet ved, at notarerne er statstjenestemænd, og ved, fiskeressourcer i Fællesskabet (EFT L 71, s. 5), og af rubrik
 at gebyrerne til dels overføres til staten for at finansiere dennes nr. 5 vedrørende


text:
ansjoser i bilag I til Rådets forordning (EF)
 opgaver, udgør skatter eller afgifter i direktivets forstand. nr. 746/95 af 31. marts 1995 om ændring af forordning (EF)
 nr. 3362/94 om fastsættelse for 1995 af de samlede tilladte
 2) Gebyrer for oprettelse af et notarialdokument, hvorved en fangstmængder for visse fiskebestande og grupper af fiskebe-
 udvidelse af selskabskapitalen i et kapitalselskab samt en ændring stande samt af visse betingelser for fiskeri af disse fangstmæng-
 af dets navn og hjemsted attesteres, er i princippet forbudt i der (EFT L 74, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammen-
 medfør af direktivets artikel 10, litra c), når i de udgør skatter sat af formanden for Anden Afdeling, G. Hirsch (refererende
 eller afgifter i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktiv dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og
 69/335, som affattet ved direktiv 85/303. dommerne J.L. Murray og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 S. Alber; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-
 3) En afgift, der som de i hovedsagen omhandlede gebyrer opkræves Hubeau, den 5. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 for oprettelse af et notarialdokument, hvorved en udvidelse af lyder således:
 selskabskapitalen i et kapitalselskab samt en ændring af dets
 navn og hjemsted attesteres, og hvis størrelse uden begrænsninger 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/11
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 24. november 2005 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-236/02) (1)
 (»Tjenestemænd - omplacering i tjenestens interesse - annullationssøgsmål - begrundelse - omsorgspligt - ret til kontradiktion - magtfordrejning - vedtægtens artikel 25 og 26 - åbenbart urigtigt skøn - erstatningssøgsmål«)
 (2006/C 22/21)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) [ved: avocat L. Garofalo]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [ved: E. de March og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. dal Ferro ]
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 18. marts 2002, hvorved sagsøgeren blev omplaceret fra Generaldirektoratet for Udvikling, Kommissionens delegation i Luanda (Angola), til samme generaldirektorat i Bruxelles, af alle forudgående, konnekse og/eller afledte, retsakter, i særdeleshed de retsakter, der vedrører en eventuel ansættelse af en anden tjenestemand i sagsøgerens stilling, samt af Kommissionens skrivelser af 13. og 14. november 2001 og af udtalelsen eller udtalelserne fra Styringsudvalget for Kommissionens Delegationer, dels en påstand om tilkendelse af de tillæg, der var forbundet med sagsøgerens tjeneste i Angola, samt tilkendelse af en erstatning for det lidte tab.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger, herunder omkostningerne vedrørende sagen om foreløbige forholdsregler for Retten.
 (1) EUT C 233 af 28.9.2002.


text:
27.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/4
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 26. oktober 2016 — Ismael Fernández Oliva mod Caixabank SA (sag C-568/14), Jordi Carné Hidalgo og Anna Aracil Gracia mod Catalunya Banc SA (sag C-569/14) og Nuria Robirosa Carrera og César Romera Navales mod Banco Popular Español SA (sag C-570/14) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona — Spanien)
 (Forenede sager C-568/14 — C-570/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - artikel 99 i Domstolens procesreglement - aftaler, der indgås mellem forbrugere og erhvervsdrivende - realkreditaftaler - gulvklausul - kollektivt søgsmål - individuelt søgsmål, der har samme genstand - foreløbige forholdsregler))
 (2017/C 063/06)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ismael Fernández Oliva (sag C-568/14), Jordi Carné Hidalgo og Anna Aracil Gracia SA (sag C-569/14) og Nuria Robirosa Carrera og César Romera Navales (sag C-570/14)
 Sagsøgte: Caixabank SA (sag C-568/14), Catalunya Banc SA (sag C-569/14) og Banco Popular Español SA (sag C-570/14)
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der ikke giver den ret, ved hvilken en forbruger har anlagt et individuelt søgsmål med henblik på, at det fastslås, at et vilkår i en kontrakt, der binder forbrugeren til en erhvervsdrivende, er urimeligt, mulighed for så længe den finder det nyttigt af egen drift at vedtage foreløbige forholdsregler i afventning af, at der afsiges endelig dom i et verserende kollektivt søgsmål, hvis afgørelse kan lægges til grund for det individuelle søgsmål, når sådanne forholdsregler er nødvendige for at sikre den fulde virkning af den retlige afgørelse, som træffes om eksistensen af de rettigheder, som forbrugeren har gjort krav på i henhold til direktiv 93/13.
 (1) EUT C 46 af 9.2.2015.


text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. januar 2007 — Osman Ocalan på vegne af Kurdistan Workers' Party (PKK) og Serif Vanly på vegne af Kurdistan National Congress (KNK) mod Rådet for Den Europæiske Union, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-229/05 P) (1)
 (Appel - specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme - annullationssøgsmål - formaliteten)
 (2007/C 56/08)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Osman Ocalan på vegne af Kurdistan Workers' Party (PKK) og Serif Vanly på vegne af Kurdistan National Congress (KNK) (ved M. Muller, QC, barristers E. Grieves og P. Moser samt solicitor J.G. Peirce)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan og M. Bishop, som befuldmægtigede), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved R. Caudwell, som befuldmægtiget) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Appel til prøvelse af kendelse afsagt den 15. februar 2005 af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-229/05, PKK og KNK mod Rådet for Den Europæiske Union, hvorved Retten afviste en påstand om annullation af Rådets afgørelse 2002/334/EF af 2. maj 2002 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme, og om ophævelse af afgørelse 2001/927/EF (EFT L 116, s. 3) — søgsmålsret og søgsmålskompetence
 Konklusion
 1)
 Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte kendelse af 15. februar 2005 i sag T-229/02, PKK og KNK mod Rådet, ophæves, for så vidt som det søgsmål, som Osman Ocalan har anlagt på vegne af Kurdistan Workers' Party (PKK), herved er blevet afvist.
 2)
 I øvrigt forkastes appellen.
 3)
 Serif Vanly, der handler på vegne af Kurdistan National Congress (KNK), betaler omkostningerne vedrørende den af ham iværksatte appel.
 4)
 Det søgsmål, som er anlagt af Osman Ocalan på vegne af PKK, afvises, for så vidt det er rettet mod Rådets afgørelse 2002/334/EF af 2. maj 2002 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2001/927/EF.
 5)
 Det søgsmål, som er anlagt af Osman Ocalan på vegne af PKK, antages til realitetsbehandling, for så vidt det er rettet mod Rådets afgørelse 2002/460/EF af 17. juni 2002 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2002/334/EF. Sagen hjemvises til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans med henblik på, at denne træffer afgørelse om sagens realitet.
 6)
 Afgørelsen om de omkostninger, der er afholdt af Osman Ocalan på vegne af PKK, udsættes.
 (1) EUT C 86 af 8.4.2006.


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/42
 Sag anlagt den 20. november 2014 — TVR Automotive mod KHIM — Cardoni (TVR ENGINEERING)
 (Sag T-781/14)
 (2015/C 026/54)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Det forenede kongerige) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Fabio Cardoni (Milano, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Fabio Cardoni
 Det omtvistede varemærke: registreringsansøgning nr. 1 1 1 32 602
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. september 2014 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2532/2013-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og Fabio Cardoni tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/22
 Rettens dom af 15. december 2016 — DEI mod Kommissionen
 (Sag T-421/09 RENV) (1)
 ((Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - det græske marked for levering af brunkul og det græske engrosmarked for elektricitet - en beslutning om indførelse af specifikke tiltag for at afhjælpe de konkurrencebegrænsende virkninger af en overtrædelse af artikel 86, stk. 1, EF sammenholdt med artikel 82 EF - artikel 86, stk. 3, EF - begrundelsespligt - proportionalitet - aftalefrihed))
 (2017/C 038/29)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Athen, Grækenland) (ved advokat P. Anestis)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Hellenske Republik (ved P. Mylonopoulos og K. Boskovits, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Christoforou, som befuldmægtiget, bistået af advokat A. Oikonomou)
 Sagens genstand
 Et søgsmål støttet på artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 6244 endelig af 4. august 2009 om indførelse af specifikke tiltag for at afhjælpe de konkurrencebegrænsende virkninger af overtrædelsen, der blev fastslået i Kommissionens beslutning af 5. marts 2008 vedrørende Den Hellenske Republiks tildeling eller opretholdelse af DEI’s rettigheder til udvinding af brunkul.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 3)
 Den Hellenske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 11 af 16.1.2010.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tallinna Halduskohus (Estland) den 7. april 2008 — Rakvere Lihakombinaat AS mod Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
 (Sag C-140/08)
 (2008/C 171/23)
 Processprog: estisk
 Den forelæggende ret
 Tallinna Halduskohus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rakvere Lihakombinaat AS
 Sagsøgt: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal frosset, maskinsepareret kød, som er fremkommet ved maskinel udbening af høns (maskinsepareret kød er første gang defineret i punkt 1.14 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29.4.2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (1)), pr. 1. maj henføres under KN-kode 0207 14 10 eller KN-kode 0207 14 99 i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (2)?
 2)
 Såfremt den i spørgsmål 1.1 beskrevne vare skal henføres under KN-kode 0207 14 10, forelægges følgende præjudicielle spørgsmål:
 2.1)
 Er artikel 4, stk. 1 og 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 (3) til hinder for, at størrelsen af en markedsaktørs overskudslager fastsættes således, at det gennemsnitlige lager pr. 1. maj i de sidste — højest — fire aktivitetsår, som går forud for 1. maj 2004, multipliceret med 1,2 (som overskudslager) automatisk fratrækkes overskudslagret?
 I bekræftende fald ville det da forholde sig anderledes, såfremt størrelsen af overførselslagret og overskudslagret kunne fastsættes under hensyntagen til en vækst i markedsaktørens produktions-, forarbejdnings- eller salgsmængde, den tid det tager landbrugsprodukter at modne færdig, tidspunktet, hvor lagrene blev opbygget, eller andre forhold, som er uafhængige af markedsaktøren?
 2.2)
 Er opkrævningen af afgift på overskudslagre i overensstemmelse med formålet i Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003, såfremt det fastslås, at markedsaktøren havde et overskudslager den 1. maj 2004, men han godtgør, at han ved afsætningen af overskudslagret efter den 1. maj 2004 ikke har opnået konkrete fordele i form af en prisforskel?
 (1) EUT L 139, s. 55.
 (2) EFT L 256, s. 1.
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 1972/2003 af 10.11.2003 om overgangsforanstaltninger for samhandelen med landbrugsprodukter som følge af Tjekkiets, Estlands, Cyperns, Letlands, Litauens, Ungarns, Maltas, Polens, Sloveniens og Slovakiets tiltrædelse (EUT L 293, s. 3).


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 12. januar 2006
 i sag C-183/03, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EUGFL - beslutning 2003/102/EF - udgifter udelukket fra fællesskabsfinansiering - ordningen for markafgrøder)
 (2006/C 60/01)
 Processprog: tysk
 I sag C-183/03, angående et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, anlagt den 24. april 2003, af Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtigede: W.-D. Plessing og A. Tiemann) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: N. Niejahr og G. Braun), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J. Malenovský, S. von Bahr (refererende dommer), A. Borg Barthet og A. Ó Caoimh; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 12. januar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 146 af 21.6.2003.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/13
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 4. juni 2009 — Belgische Staat mod KBC Bank SA (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel og Rechtbank van eerste aanleg te Brugge, Belgien)
 (Forenede sager C-439/07 og C-499/07) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - artikel 43 EF og 56 EF - direktiv 90/435/EØF - artikel 4, stk. 1 - nationale bestemmelser, som tilsigter at ophæve dobbeltbeskatning af udloddet udbytte - udelukkende fradrag for modtaget udbytte i moderselskabets beskatningsgrundlag, i det omfang moderselskabet har et skattepligtigt overskud)
 2009/C 205/24
 Processprog: nederlandsk
 De forelæggende retter
 Hof van beroep te Brussel og Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Belgische Staat (sag C-439/07) og Beleggen, Risicokapitaal, Beheer NV (sag C-499/07)
 Sagsøgte: KBC Bank SA (sag C-439/07) og Belgische Staat (sag C-499/07)
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Hof van beroep te Brussel — fortolkning af artikel 43 EF og 56 EF og artikel 4, stk. 1, første led, samt stk. 2 i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6) — nationale bestemmelser om ophævelse af dobbeltbeskatning af udloddet udbytte — fradragsordning for endeligt beskattet overskud
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 1, første led, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der med hensyn til fritagelsen af udbytte, som et moderselskab med hjemsted i denne medlemsstat modtager fra et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, bestemmer, at udbyttet indgår i moderselskabets beskatningsgrundlag for derefter at fratrækkes i dette beskatningsgrundlag med 95 %, for så vidt som der for den omhandlede skatteperiode efter fradrag for andre fritagne udbytter består et overskud, og som indebærer,
 —
 at modselskabet, når det ikke har noget eller ikke har opnået et tilstrækkeligt skattepligtigt overskud i det skatteår, hvor udbyttet blev udloddet, i et efterfølgende skatteår bliver beskattet af det udloddede udbytte, der er modtaget
 eller at
 —
 tabet i dette skatteår kompenseres gennem udlodning af udbytte og ikke svarende til det udloddede beløb kan fremføres til det efterfølgende skatteår.
 2)
 Artikel 4, stk. 1, første led, i direktiv 90/435, sammenholdt med samme artikels stk. 2, skal fortolkes således, at den ikke pålægger medlemsstaterne nødvendigvis at tillade, at overskud, som udloddes til et moderselskab med hjemsted i denne stat af et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, kan fradrages fuldstændigt i moderselskabets overskud for det pågældende skatteår, og at et herved fremkommet tab kan fremføres til et senere skatteår. Det tilkommer medlemsstaterne på baggrund af dels forholdene i deres nationale retsorden, dels den mulighed, der er fastsat i nævnte artikel 4, stk. 2, at fastsætte nærmere bestemmelser om, hvordan det resultat, der er foreskrevet i artiklens stk. 1, første led, sikres.
 Når en medlemsstat har valgt fritagelsesordningen i artikel 4, stk. 1, første


text:
led, i direktiv 90/435, og medlemsstatens skattelovgivning i princippet tillader, at tab fremføres til efterfølgende skatteår, er denne bestemmelse imidlertid til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, der medfører, at et moderselskabs tab, som kan fremføres, nedsættes, således at det højst svarer til det modtagne udbytte.
 3)
 Såfremt den i national ret valgte regulering af rent interne forhold er tilpasset fællesskabsretten, tilkommer det alene den nationale retsinstans under hensyn til kompetencefordelingen mellem de nationale retter og Domstolen, som følger af artikel 234 EF, at vurdere de nøjagtige retsvirkninger af denne henvisning til fællesskabsretten, da spørgsmålet om de begrænsninger, som den nationale lovgiver måtte have opstillet med hensyn til anvendelsen af fællesskabsretten på rent nationale forhold, henhører under den pågældende medlemsstats ret og dermed under dennes retsinstansers eksklusive kompetence.
 4)
 Såfremt udbytte fra et selskab med hjemsted i et tredjeland ved anvendelsen af en medlemsstats lovgivning behandles mindre fordelagtigt end udbytte fra et selskab med hjemsted i medlemsstaten, tilkommer det den nationale ret under hensyn til såvel den nationale lovgivnings formål som de faktiske omstændigheder i den verserende sag at efterprøve, om artikel 56 EF finder anvendelse, og om bestemmelsen i givet fald er til hinder for nævnte forskelsbehandling.
 5)
 Artikel 43 EF er ikke til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter et moderselskab med hjemsted i en medlemsstat, som modtager udbytte udloddet af et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, kun kan fradrage udbyttet i sin skattepligtige indkomst inden for grænserne af det overskud, der er opnået i det skatteår, hvor udbyttet blev udloddet, hvorimod det er muligt at få fuldt fradrag for det udloddede udbytte, hvis selskabet havde oprettet et fast driftssted i den anden medlemsstat, forudsat at behandlingen af udbytte fra enheder, der er oprettet i en anden medlemsstat, ikke er diskriminerende i forhold til behandlingen af udbytte fra sammenlignelige indenlandske enheder.
 (1) EUT C 315 af 22.12.2007.
 EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 29. august 2011 — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold mod Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 (Sag C-443/11)
 2011/C 355/12
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold
 Sagsøgt: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Gælder den udfyldende virkning af den under forordning nr. 1408/71 (1) afsagte Miethe-dom (2) stadig under forordning nr. 883/2004 (3) med den følge, at en atypisk grænsearbejder har ret til at vælge den medlemsstat, i hvilken han vil stille sig til rådighed for arbejdsformidlingen, og hvorfra han oppebærer en arbejdsløshedsydelse, idet hans chancer for på ny at blive integreret i arbejdsprocessen er størst i den medlemsstat, han har valgt? Eller garanterer artikel 65 i forordning nr. 883/2004 set under et allerede i tilstrækkeligt omfang, at en helt arbejdsløs arbejdstager får en ydelse på vilkår, der er de mest gunstige for ham med henblik på at søge arbejde, og har Miethe-dommen mistet sin virkning?
 2)
 Er EU-retten, in casu artikel 45 TEUF eller artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 (4), til hinder for, at en medlemsstat på grundlag af sin nationale lovgivning afviser at tildele en vandrende arbejdstager (grænsearbejder), der er blevet helt arbejdsløs, en arbejdsløshedsydelse, når denne arbejdstager havde sit seneste arbejde i denne stat, og det må antages, at det er i denne stat, han på grund af sine sociale og familiemæssige bånd har de største chancer for på ny at blive integreret i arbejdsprocessen, og afslaget meddeles af den ene grund, at han bor i en anden medlemsstat?
 3)
 Hvorledes lyder — henset til artikel 87, stk. 8, i forordning nr. 883/2004, artikel 17 i EU’s charter om grundlæggende rettigheder samt retssikkerhedsprincippet — svaret på det foregående spørgsmål, såfremt en sådan arbejdstager, allerede før forordning nr. 883/2004 trådte i kraft, på grundlag af lovgivningen i det tidligere beskæftigelsesland havde fået tilkendt en arbejdsløshedsydelse, hvis maksimale udbetalings- og genoplivningsperiode endnu ikke var udløbet på ikrafttrædelsestidspunktet (men hvor ydelsen blev indstillet, fordi den arbejdsløse havde fået nyt arbejde)?
 4)
 Vil besvarelsen af spørgsmål 2 lyde anderledes, såfremt den pågældende arbejdsløse grænsearbejder har fået tilsagn om, at han kan anmode om genoplivning af sin ret til ydelsen, såfremt han efter at have fundet nyt arbejde på ny skulle blive arbejdsløs, og oplysningen herom ikke synes at have været korrekt eller fri for tvetydigheder, fordi gennemførelsespraksis var uklar?
 (1) Rådets forordning af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).
 (2) Dom af 12.6.1986 (sag C-1/85, Sml. s. 1837).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166, s. 1).
 (4) Rådets forordning af 15.10.1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467).


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bezirksgericht Ried i.I (Østrig) den 30. marts 2009 — straffesag mod Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova og Nousia Nettuno
 (Sag C-116/09)
 2009/C 129/16
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bezirksgericht Ried i.I
 Parter i hovedsagen
 Tiltalte: Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova og Nousia Nettuno
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF (traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab i dennes affattelse af 2.10.1997, som senest ændret ved [traktaten om] Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union af 25.4.2005 (1)) fortolkes således, at den er til hinder for en forskrift, hvorefter drift af hasardspil i kasinoer udelukkende er forbeholdt selskaber i aktieselskabsform med hjemsted på denne medlemsstats område, og dermed forudsætter stiftelse eller erhvervelse af et kapitalselskab, der er beliggende i denne medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for et nationalt monopol på bestemte hasardspil, som eksempelvis hasardspil i kasinoer, når der i den pågældende medlemsstat ikke findes en sammenhængende og systematisk politik med det formål at begrænse hasardspil, eftersom nationale koncessionshavere opmuntrer til deltagelse i hasardspil — såsom statslige sportsvæddemål og lotterier — og reklamerer herfor (i fjernsyn, aviser og tidsskrifter), idet reklamerne endog indebærer, at der kort tid før lottotrækningen tilbydes et kontant beløb for en spillekupon (»TOI TOI TOI — Glaub’ ans Glück«) (»Held og lykke — Tro på heldet«)?
 3)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for en forskrift, hvorefter samtlige koncessioner til at drive hasardspil og kasinoer i henhold til en national spillelovgivning tildeles for en periode på 15 år på grundlag af en ordning, der udelukker ansøgere fra fællesskabsområdet (som ikke er hjemmehørende i denne medlemsstat) fra proceduren for tildeling af koncessioner?
 (1) EUT L 157, s. 11.


text:
8 . 3 . 97 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/7
 ning, bør ansøgningen om certifikatet ikke afslås alene DOMSTOLENS DOM
 af denne grund. (Sjette Afdeling )
 af 23 . januar 1997
 C ) EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 i sag C-3 14/95 , Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber mod Den Italienske Republik ( ')
 (Traktatbrudssøgsmål — manglende gennemførelse af di
 rektiver om sundhedsmæssige og dyresundhedsmæssige
 problemer)
 97IC 74/ 13 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling) (Processprog: italiensk)
 af 23 . januar 1997
 (Foreløbig oversœttelse. Den endelige oversœttelse vil blive
 i sag C-246/95 , Myrianne Coen mod Etat beige ( an offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 modning om præjudiciel afgørelse fra Belgiens Conseil
 d'État) H
 I sag C-314/95 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 (Midlertidig ansat — ansættelsesprocedure — indkaldelse skaber ( befuldmægtiget: Eugenio de March ) mod Den Ita
 af ansøgninger fra medlemsstaterne — søgsmål ved de lienske Republik ( befuldmægtiget: professor Umberto Le
 nationale retter) anza, bistået af Pier Giorgio Ferri ), hvori der er nedlagt
 ( 97IC 74/12 ) påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har
 tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktaten og Rådets di
 rektiv 92/45/EØF (EFT nr. L 268 af 14 . 9 . 1992, s . 35 ),
 92/46/EØF ( EFT nr. L 268 af 14. 9 . 1992, s. 1 ), 92/65/
 (Processprog: fransk) EØF ( EFT nr. L 268 af 14 . 9 . 1992, s . 54 ), 92/88/EØF
 ( EFT nr. L 321 af 6. 11 . 1992, s. 24 ), 92/116/EØF ( EFT
 nr. L 62 af 15 . 3 . 1993 , s . 1 ), 92/117/EØF (EFT nr. L 62
 af 15 . 3 . 1993 , s. 38 ) og 92/118/EØF (EFT nr. L 62 af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversœttelse vil blive 15 . 3 . 1993 , s. 49 ), da den ikke inden for de foreskrevne
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) frister har vedtaget de love og administrative bestemmel
 ser, som er nødvendige for at efterkomme direktiverne, har
 Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 manden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. Murray, C. N.
 I sag C-246/95 , angående en anmodning, som Belgiens Kakouris ( refererende dommer ), G. Hirsch og H. Ragne
 Conseil d'État i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 malm; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitsse
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende kretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den
 sag Myrianne Coen mod Etat beige at opnå en præjudiciel 23 . januar 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens
 artikel 179 og vedtægten for tjenestemænd i De Europæ
 iske Fællesskaber, har Domstolen (Anden Afdeling), sam 1 ) Den Italienske Republik bar tilsidesat sine forpligtelser
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dom efter henholdsvis artikel 23, 32, 29, 2, 3, 17 og 20 i
 merne G. Hirsch og R. Schintgen ( refererende dommer); nedennævnte direktiver, da den ikke inden for