text:
24.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 202/21
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 af den 14. maj 2002 af den 3. juli 2002
 i sag T-81/00, Associação Comercial de Aveiro mod i sag T-179/00, A. Menarini — Industrie Farmaceutiche
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) Riunite Srl mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (1).
 (Socialpolitik — Den Europæiske Socialfond — annulla-
 tionssøgsmål — nedsættelse af finansielt tilskud — begrun- (Rådets direktiv 92/27/EØF — etikettering af et lægemiddel
 delse — åbenbart urigtigt skøn) — centraliseret procedure for godkendelse af lægemidler —
 indsættelse af den lokale repræsentants logo i det blå felt,
 der findes på den ydre emballage til et lægemiddel)
 (2002/C 202/29)
 (2002/C 202/30)
 (Processprog: portugisisk)
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-81/00, Associação Comercial de Aveiro, Aveiro
 (Portugal), ved avocats J. Amaral e Almeida og B. Diniz de
 Ayala, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: H. Spe- I sag T-179/00, A. Menarini — Industrie Farmaceutiche
 yart og M. França), angående en påstand om annullation af Riunite Srl, Firenze (Italien), ved avocats D. Waelbroeck og
 Kommissionens beslutning K(99) 3721 af 30. november 1999 D. Brinckman, og med valgt adresse i Luxembourg, støttet
 om nedsættelse af det tilskud fra Den Europæiske Socialfond, af European Federation of Pharmaceutical Industries and
 som i forbindelse med projekt nr. 891038/P 3 er tilkendt Associations, Bruxelles, ved D. Anderson, QC, barrister J. Strat-
 Associação Comercial de Aveiro, har Retten (Femte Afdeling), ford og solicitors I. Dodds-Smith og A. Wearing, og med valgt
 sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: fuldmægtig Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Wainwright og H. Støvl-
 J. Plingers, den 14. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion bæk), angående en påstand om annullation af Kommissionens
 lyder således: afgørelse af 17. april 2000 om afslag på sagsøgerens anmod-
 ning om tilladelse til at bruge selskabets logo i det blå felt, der
 findes på emballagen til lægemidlet OPTRUMA, som er blevet
 1) Kommissionens beslutning K(99) 3721 af 30. november godkendt efter den centraliserede godkendelsesprocedure, har
 1999 om nedsættelse af Den Europæiske Socialfonds tilskud Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 til Associação Comercial de Aveiro i forbindelse med projekt M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekre-
 nr. 891038/P 3 annulleres, for så vidt som det for rubrik tær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den 3. juli 2002
 14.3.9 — udgifter til leje og husleje, bestemmes, at beløbet for afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 de ydelser, der er faktureret af SI — Sistemas de Informação
 Lda, nedsættes.
 1) Kommissionens afgørelse af 17. april 2000 om afslag på
 sagsøgerens anmodning om tilladelse til at bruge selskabets
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. logo i det blå felt, der findes på emballagen til lægemidlet
 OPTRUMA, som er blevet godkendt efter den centraliserede
 3) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en godkendelsesprocedure, annulleres.
 tredjedel af sagsøgerens omkostninger.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/5
 Sag anlagt den 20. januar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Danmark
 (Sag C-19/05)
 (2005/C 93/10)
 Processprog: dansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. januar 2005 (fax 14.1.) anlagt sag mod Kongeriget Danmark af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved N. B. Rasmussen og G. Wilms, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Danmark ved ikke at have betalt Kommissionen et beløb på 18 687 475 DKK i egne indtægter samt morarenter heraf fra den 27. juli 2000, har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler det i henhold til fællesskabsretten og særligt EF-traktatens artikel 10 samt artikel 2 og 8 i Rådets afgørelse 94/728/EF, Euratom (1) af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter;
 —
 Kongeriget Danmark tilpligtes at afholde de med sagen forbundne omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Det i påstanden nævnte beløb udgør den told de danske toldmyndigheder har forsømt at opkræve i perioden 1994-1997 af en virksomhed, de nævnte myndigheder fejlagtigt havde givet tilladelse til at indføre visse varer til nulsats. Tilladelsen var givet, som vedrørende varer bestemt til indbygning i, eller som udstyr eller udrustning til, skibe, både eller fartøjer i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 (2) af 23. juli 1987, om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, bilag 1, afsnit II. Varerne var imidlertid bestemt til fremstilling af containere, og kunne, som også senere erkendt af de danske myndigheder, ikke være omfattet af den nævnte bestemmelse.
 De danske myndigheder har retstridigt undladt at stille de nævnte beløb i egne indtægter til Kommissionens rådighed. De anbringender der gøres gældende i denne henseende svarer til de anbringender Kommissionen har gjort gældende i sin stævning mod Danmark i sag C-392/02 (3).
 (1) EFT L 293 af 12.11.1994, s. 9.
 (2) EFT L 256 af 7.9.1987, s. 1.
 (3) EUT C 31 af 8.2.2003, s. 4.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/55
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 — Europa-Parlamentets afgørelse af 11. juni 2001, hvorefter — Kommissionens beslutninger om på Det Europæiske
 saldoen over sagsøgerens forfremmelsespoint efter den- Fællesskabs vegne at anlægge sag mod sagsøgerne den
 nes forfremmelse i 2000 er nulstillet, annulleres. 9. januar 2002 ved United States District Court for the
 Eastern District of New York, sagsnummer CV-02.0164,
 annulleres.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 — Kommissionen tilpligtes at betale nærværende sagsom-
 kostninger, herunder sagsøgerens og eventuelle interveni-
 enters.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har rejst indsigelse mod Europa-Parlamentets afgø-
 relse, hvorefter saldoen for sagsøgerens forfremmelsespoint
 efter dennes forfremmelse i 2000 er nulstillet. Sagsøgeren Sagsøgerne er af Europa-Kommissionen blevet sagsøgt ved en
 kunne således ikke til den nye lønklasse overføre de forfrem- domstol i USA i en sag angående påstand om erstatning for
 melsespoint, han har opnået ud over det antal point, der var manglende betaling af skyldig told og moms og for anden
 nødvendige for at blive forfremmet. økonomisk og ikke-økonomisk skade forvoldt ved den mang-
 lende betaling. Det er blevet gjort gældende, at betaling af told
 og moms blev unddraget ved indsmugling af cigaretter til
 Nulstillingen følger af en overgangsordning til gennemførelse Den Europæiske Union. Det er tredje gang, at Europa-
 af Europa-Parlamentets nye forfremmelsesordning. I henhold Kommissionen har anlagt en sådan sag (1). Under den nu
 til denne overgangsordning nulstilles saldoen over forfremmel- verserende sag optræder Kommissionen tillige som befuld-
 sespoint automatisk efter en forfremmelse, mens det i den mægtiget for medlemsstaterne i forbindelse med inddrivelsen
 permanente forfremmelsesordning bestemmes, at forfremmel- af de skyldige afgifter.
 sespoint, der er tildelt efter, at det antal point, der kræves til en
 forfremmelse, er nået, overføres til den nye lønklasse.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag T-260/01 fremførte (2).
 Den anfægtede afgørelse indebærer ifølge sagsøgeren en tilside-
 sættelse af vedtægtens artikel 45 og af forbuddet mod forskels-
 behandling. (1) Beslutningen om at anlægge den første sag er blevet anfægtet
 under sag T-379/00 (EFT C 79 af 13.3.2001) og beslutningen om
 at anlægge den anden sag under de forenede sager T-260/01 og
 T-272/01 (EFT C 3 af 5.1.2002, s. 39 og s. 45).
 (2) EFT C af 5.1.2002, s. 39.
 Sag anlagt den 15. februar 2002 af Japan Tobacco Inc.
 og JT International S.A. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 14. februar 2002 af José Cuenda Guijarro
 mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-31/02)
 (Sag T-32/02)
 (2002/C 109/106)
 (2002/C 109/107)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Japan Tobacco Inc. og JT Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 International S.A. ved Onno W. Brouwer og Paul Lomas, den 14. februar 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæi-
 Freshfields Bruckhaus Deringer, London (Det Forenede Konge- ske Union af José Cuenda Guijarro,


text:
med bopæl i Bruxelles, ved
 rige). avocat Jean-Noël Louis, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 109/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Rådets afgørelse om at nægte sagsøgeren aktindsigt i
 dennes helbredsjournal annulleres.
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sagsøgeren anfægter ovennævnte beslutning, hvorved Kom-
 missionen fastslog, at sagsøgeren og fem andre virksomheder
 havde tilsidesat traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens
 artikel 53, stk. 1, derved, at de havde deltaget i en løbende
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter aftale og/eller samordnet praksis inden for zinkphosphat-
 sektoren. Sagsøgeren blev pålagt en bøde på 3,37 mio. EUR
 efter, at bøden forinden var blevet nedsat med 10 % i medfør
 Sagsøgeren har gjort gældende, at de dokumenter, som ligger i af afsnit D, stk. 2, i Kommissionens meddelelse af 18. juli
 en tjenestemands helbredsjournal, er direkte forbundet med 1996 om bødefritagelse eller nedsættelse af bøder i kartelsager
 dennes tjenesteforhold og retsstilling, og at de derfor skal (»Leniency Notice«).
 indsættes i dennes personlige aktsamling, under overholdelse
 af de garantier, der fremgår af vedtægtens artikel 26, herunder
 bl.a. retten til at få indsigt i de pågældende akter. Sagsøgeren
 har bestridt, at han har den fornødne aktindsigt, selv om han
 via sin læge kan få adgang til helbredsjournalen, og at en sådan Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat
 fremgangsmåde er nødvendig under henvisning til den lægelige artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62, idet den til grund for
 tavshedspligt. Sagsøgeren er af den opfattelse, at det skal beslutningen lagde sagsøgerens omsætning for det regnskabsår,
 være muligt på egen hånd at gennemse alle dokumenter i der blev afsluttet den 30. juni 1996, da den anvendte reglen
 helbredsjournalen. om en grænse på 10 % af omsætningen, i stedet for at lægge
 det regnskabsår, der gik forud for Kommissionens beslutning,
 til grund, og derved bestemte, at en bøde på 3,37 mio. EUR
 ikke oversteg den øvre grænse for den bøde, der kunne
 pålægges. Ved at lægge et andet regnskabsår til grund end det,
 der gik forud for den beslutning, hvori beregningen blev
 foretaget, afveg Kommissionen fra sin tidligere praksis og
 tilsidesatte således det generelle princip om ligebehandling.
 Sag anlagt den 21. februar 2002 af Britannia Alloys and
 Chemicals Limited mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber
 Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen ved at lægge det
 (Sag T-33/02) sidste fulde år med »normal økonomisk aktivitet« til grund i
 stedet for det regnskabsår, der gik forud for beslutningen,
 (2002/C 109/108) indebærer en forskelsbehandling mellem virksomheder, der i
 det væsentlige er i samme situation, og det generelle princip
 (Processprog: engelsk) om ligebehandling blev derved tilsidesat. Beslutningen er også
 i strid med proportionalitetsprincippet, idet sagsøgeren ved
 beslutningen blev pålagt en bøde, der ikke afspejler sagsøgerens
 økonomiske situation på det tidspunktet, hvor beslutningen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der blev truffet.
 den 21. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Britannia Alloys and Chemicals
 Limited ved Samantha Mobley og Helen Bardell,


text:
advokatfirma-
 et Baker & McKenzie, London (Det Forenede Kongerige). Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen — for
 så vidt som beslutningen vedrører sagsøgeren — tilsidesatte
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: retssikkerhedsprincippet ved at lægge et andet regnskabsår til
 grund end det, der gik forud for beslutningen, med henblik på
 — Principalt annulleres artikel 3 i Kommissionens beslut- at beregne grænsen på 10 % af omsætningen. En sådan
 ning af 12. december 2001 om en procedure i henhold fremgangsmåde gør det umuligt for virksomhederne med
 til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag tilstrækkelig sikkerhed at forudsige, hvordan eventuelle bøder
 COMP/E.1/37.027 — zinkphosphat), for så vidt som den måtte blive pålagt dem. I overensstemmelse med det oven-
 berører sagsøgeren. nævnte princip må artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62
 skulle fortolkes restriktivt, således at 10 %’s-grænsen beregnes
 på grundlag af det regnskabsår, der går umiddelbart forud for
 — Subsidiært ændres artikel 3 i beslutningen, for så vidt
 vedtagelsen af Kommissionens beslutning.
 som den berører sagsøgeren, således at den bøde, der ved
 bestemmelsen er pålagt sagsøgeren, ophæves eller i
 væsentligt omfang nedsættes.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/54
 Sag anlagt den 4. november 2009 — Centre national de la recherche scientifique mod Kommissionen
 (Sag T-445/09)
 2010/C 24/97
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Centre national de la recherche scientifique (Paris, Frankrig) (ved avocat N. Lenoir)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Beslutning af 17. august 2009 annulleres i det omfang den vedrører modregningen mellem CNRS’s fordring mod Fællesskabet, som udspringer af kontrakten Role of Skin, på den ene side, og Fællesskabets påståede fordring mod CNRS i henhold til kontrakten EURO-THYMAIDE på den anden side.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med det foreliggende søgsmål har Centre national de la recherche scientifique (CNRS) nedlagt påstand om annullation af modregningshandlingen i beslutning BUDG/C3 D(2009) 10.5 — 1232 af 17. august 2009, hvorved Kommissionen foretog inddrivelse af beløb, der inden for rammerne af kontrakten EURO-THYMAIDE nr. LSHB-CT-2003-503410 vedrørende et projekt fra sjette rammeprogram for forskning og udvikling er blevet udbetalt til sagsøgeren.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål gjort følgende fem anbringender gældende:
 —
 Tilsidesættelse af retten til forsvar, idet beslutningen blev truffet, uden at Kommissionen havde undersøgt CNRS’s udførlige svar i den endelige revisionsberetning.
 —
 Tilsidesættelse af den i artikel 253 EF fastsatte begrundelsespligt, idet Kommissionens ræsonnement i beslutningen ikke er forståeligt i mangel på væsentlige dele.
 —
 Urigtig retsanvendelse og et åbenbart urigtigt skøn i forhold til de faktiske omstændigheder, idet Kommissionen afslog støtteberettigede udgifter ved at ændre kriterierne for, at udgifter afholdt i henhold til kontrakten var støtteberettigede, og idet den med urette så bort fra beviser for disse udgifter.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 73, stk. 1, i finansforordningen, idet den omtvistede fordring ikke kan anses for »sikker, opgjort og forfalden til betaling«, eftersom anfægtelsen af fordringen er seriøs.
 —
 Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, eftersom beslutningen er blevet truffet på grundlag af kriterier for støtteberettigede udgifter, som ikke eksisterede på tidspunktet for kontraktens indgåelse.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 4. marts 2004
 i de forenede sager C-238/02 og C-246/02, Hauptzollamt Hamburg-Stadt mod Kazimieras Viluckas og Ricardas Jonusas (anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof) (1)
 (»EF-toldkodeksen - omfanget af pligten til at frembyde varer for toldvæsenet - national lovgivning, der fastsætter bestemmelse om udtrykkelig deklaration af skjulte varer i forbindelse med frembydelse for toldvæsenet - personer, som har indført varer, og som skal frembyde dem for toldvæsenet - begrebet debitor«)
 (2004/C 94/11)
 Processprog: tysk
 I de forenede sager C-238/02 og C-246/02, angående anmodninger, som Bundesfinanzhof (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Hauptzollamt Hamburg-Stadt mod Kazimieras Viluckas (sag C-238/02), Ricardas Jonusas (sag C-246/02), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 4, nr. 19, artikel 40 og artikel 202, stk. 3, første led, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer) og F. Macken; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 4. marts 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Frembydelse for toldvæsenet af varer indført til Fællesskabet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, nr. 19, i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, omfatter alle varer, som er skjult i et hertil indrettet skjulested. Pligten til frembydelse af varerne som omhandlet i toldkodeksens artikel 38, således som det er bestemt i toldkodeksens artikel 40, påhviler også en lastvogns fører og reservefører, som har indført varerne, selv om de var blevet skjult i køretøjet uden deres vidende.
 2)
 Den person, som har indført varer til Fællesskabets toldområde uden at nævne dem i underretningen ved frembydelse for toldvæsenet, er debitor i EF-toldkodeksens artikel 202, stk. 3, første leds forstand.
 (1) EFT C 202 af 24.8.2002.


text:
18.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 250/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Upper Tribunal (Det Forenede Kongerige) den 4. juni 2012 — Fish Legal og Emily Shirley mod Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water og Southern Water
 (Sag C-279/12)
 2012/C 250/17
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Upper Tribunal
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Fish Legal og Emily Shirley
 Sagsøgt: Information Commissioner, United Utilities, Yorkshire Water og Southern Water
 Præjudicielle spørgsmål
 Artikel 2, nr. 2), litra b), i direktiv 2003/4/EF
 (1)
 1)
 Ved bedømmelsen af, om en fysisk eller juridisk person »udøver offentlige administrative funktioner i henhold til national ret«, er den gældende lov og analysen da en rent national en?
 2)
 Hvis den ikke er, hvilke EU-retlige kriterier kan da eller kan da ikke anvendes til at afgøre, om:
 i)
 de pågældende funktioner i det væsentlige er »offentlige administrative« funktioner
 ii)
 national ret i det væsentlige overlader sådanne funktioner til den person?
 Artikel 2, nr. 2), litra c), i direktiv 2003/4/EF
 3)
 Hvad menes der med en person, »som er underlagt kontrol af et organ eller en person, der falder ind under litra a) eller b)«? Hvad er navnlig arten, udformningen og graden af den krævede kontrol, og hvilke kriterier kan eller kan ikke anvendes til at identificere en sådan kontrol?
 4)
 Er en »statslig enhed« (i henhold til præmis 20 i dommen i sagen Foster mod British Gas plc (sag C-188/89)) nødvendigvis en person, der er omfattet af artikel 2, nr. 2), litra c)?
 Artikel 2, nr. 2), litra b) og c)
 5)
 Når en person er omfattet af en af disse bestemmelser for så vidt angår nogle af hans funktioner, ansvar eller tjenesteydelser, er oplysningspligten på miljøområdet da begrænset til oplysninger, som er relevante for disse funktioner, ansvar eller tjenesteydelser, eller er den udstrakt til alle miljøoplysninger, der indehaves med henblik på et hvilket som helst formål?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/4/EF af 28.1.2003 om offentlig adgang til miljøoplysninger og om ophævelse af Rådets direktiv 90/313/EØF (EUT L 41, s. 26).


text:
17.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 383/24
 Sag anlagt den 5. september 2016 — Gollnisch mod Parlamentet
 (Sag T-624/16)
 (2016/C 383/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Frankrig) (ved advokat N. Fakiroff)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. juli 2016 af Europa-Parlamentets generalsekretær og meddelt den 6. juli 2016 om det forhold, »at et beløb på 275 984,23 EUR er blevet betalt uretmæssigt til Bruno Gollnisch«, og som pålægger den kompetente anvisningsberettigede og institutionens regnskabsansvarlige at inddrive dette beløb, annulleres.
 —
 Meddelelsen om og gennemførelsesforanstaltningerne til den ovennævnte afgørelse, der er indeholdt i brevet fra generaldirektøren for økonomi af 6. juli 2016, ref. D 201920, annulleres ligeledes.
 —
 Debetnota nr. 2016-914, der er underskrevet af den samme generaldirektør for økonomi den 5. juli 2016, annulleres i sin helhed.
 —
 Sagsøgeren tilkendes et beløb på 40 000 EUR i erstatning for det ikke-økonomiske tab, som på én gang følger af de ugrundede anklager, der blev fremsat, før der blev draget nogen konklusioner i forbindelse med undersøgelsen, den skade, der er påført sagsøgerens omdømme, og den meget væsentlige skade, som den anfægtede afgørelse har påført hans private og politiske liv.
 —
 Sagsøgeren tilkendes også et beløb på 24 500 EUR for udgifter afholdt til aflønning af sine advokater, forberedelsen af nærværende søgsmål, samt til udgifter for kopiering, for anlæggelse af nærværende søgsmål og for bilagene hertil.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger.
 —
 Subsidiært, såfremt Retten ikke er helt overbevist om relevansen og rigtigheden af de retlige og faktiske anbringender, som sagsøgeren har gjort gældende, nedlægges der påstand om, at Retten af retsplejehensyn, i betragtning af den ubestridelige forbindelse mellem de påståede faktiske forhold, som den anfægtede afgørelse støttes på, og de forhold, der er genstand for den strafferetlige undersøgelse, som Europa-Parlamentets formand har indledt,
 —
 udsætter sagen i afventning af en endelig retskraftig afgørelse truffet af den franske domstol, der skal behandle de af formanden for Europa-Parlamentet indledte undersøgelser,
 —
 som følge heraf udsætter gennemførelsen af den anfægtede afgørelse indtil sagen er afsluttet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført elleve anbringender.
 1.
 Første anbringende om generalsekretærens manglende kompetence til at vedtage de anfægtede retsakter. Kompetencen til at træffe afgørelser i finansielle anliggender, der berører medlemmerne og deres grupper, tilkommer derimod Europa-Parlamentets præsidium.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af generelle retsprincipper og krav i forbindelse med god forvaltningsskik for så vidt som Parlamentets administration burde have afventet resultaterne af undersøgelsen og de procedurer, som den havde igangsat, inden den vedtog de anfægtede retsakter.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar. De anfægtede retsakter har tilsidesat formodningen om sagsøgerens uskyld, hans ret til adgang til en domstol, hans mulighed for at tage stilling til ethvert dokument, som administrationen vil gøre gældende mod ham, og har tilsidesat hans ret til kontradiktorisk høring.
 4.
 Fjerde anbringende om at bevisbyrden uretmæssigt er blevet vendt, for så vidt som Parlamentets administration efterfølgende har anmodet sagsøgeren om dokumentation for det arbejde, som hans


text:
assistent har udført, og for den aflønning, som denne har modtaget.
 5.
 Femte anbringende om utilstrækkelig begrundelse af de anfægtede retsakter, der fremstår som fuldstændig vilkårlige.
 6.
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af principperne om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning ved anvendelse af standarder, der ikke findes eller som har tilbagevirkende kraft.
 7.
 Syvende anbringende om tilsidesættelse af assistenternes politiske rettigheder.
 8.
 Ottende anbringende om de anfægtede retsakters diskriminerende karakter og om den magtfordrejning, der førte til, at de blev vedtaget.
 9.
 Niende anbringende om indgreb i medlemmernes uafhængighed og manglende respekt for de lokale assistenters rolle.
 10.
 Tiende anbringende om at Parlamentets administrations klagepunkter er ugrundede for så vidt angår de faktiske omstændigheder.
 11.
 Ellevte subsidiære anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.


text:
Nr . C 174/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 7 . 95
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : som han har foretaget fra medlemsstat B til Serbien
 eller Montenegro
 1 ) Artikel 1 , stk. 1 , første led , i Rådets afgørelse 94/800/EF
 af 22 . december 1994 , sammenholdt med nr . 1 i 2 ) a ) varerne er officielt godkendt af FN's Sanktions
 Marrakesh-protokollen og artikel 4 , stk . 1 , i aftalen om komité, jf. FN's Sikkerhedsråds resolution
 landbrug i bilag 1 A til overenskomsten om oprettelse af nr . 757, som udelukkende bestemt til medicin
 ske formål
 Verdenshandelsorganisationen ( WTO ), annulleres, for
 så vidt Rådet derved har godkendt indgåelsen af b ) varerne er blevet udført i henhold til en forud
 Fællesskabets rammeaftale med Costa Rica, Colombia,
 gående udførselstilladelse , der er udstedt af de
 Nicaragua og Venezuela om bananer.
 kompetente myndigheder i medlemsstat B i
 henhold til forordning ( EØF ) nr . 1432/92
 2 ) Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 3 ) de nationale foranstaltninger hjemler frigivelse af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: midler til betaling for udførsel af sådanne varer, der
 finder sted fra medlemsstat A selv, såfremt den
 Tilsidesættelse af trinhøjere fællesskabsret: Den af Rådet ovenfor i punkt 2 , litra b ), nævnte udførselstilladelse
 godkendte rammeaftale er i strid med grundrettighederne er blevet udstedt af de kompetente myndigheder i
 medlemsstat A
 for de erhvervsdrivende i kategori A og C ( jf. Rådets
 forordning ( EØF ) nr . 404/93 ) for så vidt angår fri erhvervs
 4 ) medlemsstat A har bestemt, at vedtagelsen af disse
 udøvelse, ligebehandling og ejendomsret ( til en etableret og
 udøvet erhvervsvirksomhed ). Rammeaftalen fører til, at
 nationale bestemmelser er nødvendig eller hensigts
 mæssig af hensyn til en effektiv gennemførelse af
 indkøb af tredjelandsbananer — ud over hvad der følger af FN's Sikkerhedsråds resolution nr . 757 ?
 forordning ( EØF ) nr . 404/93 — bliver yderligere vanskelig
 gjort, fordi en del af toldkontingentet kun kan indkøbes fra 2 . Påvirkes bevarelsen af spørgsmål 1 af EF-traktatens
 bestemte lande, og det desuden tillades disse lande at artikel 234 ?
 udstede eksportcertifikater, hvis fremlæggelse er en betin
 gelse for, at Fællesskabet tildeler de erhvervsdrivende i (') EFT nr . L 151 af 3 . 6 . 1992 , s . 4 .
 kategori A og C importlicenser . Der ses ikke at være saglige
 grunde, som kan berettige, at de traditionelle importører af
 tredjelandsbananer som følge heraf fortsat stilles endnu
 ringere .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 27. marts 1995 af Court of Appeal, Nordirland , i
 sagen Norbrook Laboratories Limited mod Ministry of
 Agriculture, Fisheries and Food
 ( Sag C-127/95 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom ( 95/C 174/08 )
 afsagt den 27. maj 1994 af Court of Appeal, London, i sagen
 The Queen mod HM Treasury og Bank of England, ex Ved dom afsagt den 27. marts 1995 , indgået til


text:
Domstolens
 parte: Centro-Com srl Justitskontor den 18 . april 1995 , har Court of Appeal ,
 Sag C-124/95 ) Nordirland , i sagen Norbrook Laboratories Limited mod
 ( 95/C 174/07 ) Ministry of Agriculture , Fisheries and Food forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Ved dom afsagt den 27. maj 1994, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 11 . april 1995 , har Court of Appeal i 1 ) Skal Rådets direktiv 81 /851 /EØF af 28 . september 1981
 sagen The Queen mod HM Treasury og Bank of England, ex om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv
 parte: Centro-Com srl , forelagt De Europæiske Fællesska ning om veterinærmedicinske præparater f 1 ) og Rådets
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af direktiv 81 /852/EØF af 28 . september 1981 om indbyr
 følgende spørgsmål : des tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 analytiske, toksiko-farmakologiske og kliniske normer
 1 . Er det foreneligt med EF's fælles handelspolitik, navnlig og forskrifter for afprøvning af veterinærmedicinske
 EF-traktatens artikel 113 og Rådets forordning ( EØF ) præparater ( 2 ) ( navnlig artikel 5 , 8 , 9 , 11 , 29-31 , 35 , 40
 nr. 1432/92 af 1 . juni 1992 om forbud mod handel og 41 i direktiv 81 /851 /EØF og første del i bilaget til
 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og direktiv 81 /852/EØF — i den affattelse, disse bestem
 Republikkerne Serbien og Montenegro ('), såfremt en melser havde, før de blev ændret — fortolkes således, at
 medlemsstat A vedtager nationale bestemmelser om den kompetente myndighed i en medlemsstat under de
 indefrysning af midler, der befinder sig i medlemsstat A, beskrevne omstændigheder,
 og som tilhører en person i Serbien eller Montenegro,
 når: a ) kan kræve, at en ansøger om en markedsføringstil
 ladelse for et veterinærmedicinsk præparat ( herefter
 1 ) midlerne ønskes frigivet med henblik på betaling af benævnt » produktet «) meddeler den kompetente
 en statsborger i medlemsstat B for udførsel af varer, myndighed — eller træffer forholdsregler med
 ---pagebreak--- 8 . 7. 95 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 174/5
 henblik på meddelelse af — navn og adresse på ii) Hvis det skal anvendes af den nationale ret, efter
 samtlige producenter af et bestemt stof ( herefter hvilke kriterier og betragtninger skal det da
 benævnt » stoffet «), fra hvem ansøgeren agter at afgøres, om kravene er i overensstemmelse med
 indkøbe visse mængder at stoffet til brug for sin egen proportionalitetsprincippet ?
 fremstilling af et af de virksomme stoffer ( herefter
 benævnt » det virksomme stof«) i produktet, og
 meddeler den kompetente myndighed — eller træf 5 ) Skal EF-traktatens artikel 30-36 fortolkes således, at de
 fer forholdsregler med henblik på meddelelse af — indeholder et forbud mod sådanne krav som de før
 detaljerede oplysninger om de produktionssteder, beskrevne eller enkelte af dem ?
 hvor stoffet fremstilles, og om de fremstillings- og
 kontrolmetoder, som anvendes af producenten af
 stoffet 6 ) a ) Skal artikel 40 i


text:
direktiv 81 /851 /EØF fortolkes
 således, at den også gælder for sådanne krav som de
 førnævnte ?
 b ) kan kræve , at ansøgeren om markedsføringstilladel
 sen for den kompetente myndighed med henblik på
 dennes godkendelse fremlægger resultaterne af de b ) I bekræftende fald , under hvilke omstændigheder og
 kontrolundersøgelser, som kræves udført for hvert ved anvendelse af hvilke kriterier skal begrundelsen
 parti af stoffet, som indkøbes af ansøgeren, og ikke for at stille sådanne krav betragtes som utilstræk
 frigiver noget parti af produktet, før det pågældende kelig efter artikel 40 , og var kravene i den forelig
 parti af stoffet er godkendt gende sag tilstrækkeligt begrundet ?
 c ) kan kræve ( ved at stille særlige betingelser for
 markedsføringstilladelsen eller ved at nægte udste 7 ) a ) Kan en medlemsstat efter EF-retten være erstat
 delse heraf eller på anden måde ), at ansøgeren enten ningsansvarlig over for en virksomhed for tab,
 opfylder et af eller begge de førnævnte krav eller kun virksomheden har lidt ved, at der er pålagt den
 markedsfører produktet, såfremt det er fremstillet sådanne krav som de førnævnte , når disse er
 under anvendelse af forsyninger af det virksomme
 stof, som er indkøbt hos en bestemt tredjemand og i ) uforenelige med bestemmelserne i direktiv 81 /
 ikke er fremstillet af ansøgeren selv 85 l /EØF og/eller 81 /852/EØF
 d ) kan suspendere de frister for meddelelse af en
 markedsføringstilladelse , som er fastsat i artikel 8 i ii ) i strid med proportionalitetsprincippet
 direktiv 81 /851 /EØF, indtil ansøgeren har samtyk
 ket i at meddele de ovenfor i litra a ) nævnte iii ) i strid med EF-traktatens artikel 30-36
 oplysninger ?
 iv ) utilstrækkeligt begrundet efter artikel 40 i direk
 2 ) Har det betydning for besvarelsen af spørgsmålene tiv 81 /851 /EØF ?
 ovenfor i spørgsmål 1 , litra a)-d ), om processen for
 fremstillingen af produktet er kontinuerlig eller ikke b ) Såfremt spørgsmål 7, litra a ), nr . i ), ii ), iii ) og iv ), eller
 kontinuerlig, og hvad er i bekræftende fald virkningen enkelte af dem besvares bekræftende, hvad er da
 heraf for besvarelsen af disse spørgsmål ? betingelserne for, at der opstår en sådan erstatnings
 pligt ?
 3 ) Har det betydning for besvarelsen af spørgsmålene
 ovenfor i spørgsmål 1 , litra a)-d ), såfremt ansøgeren
 ikke havde rimelig mulighed for at fremskaffe de (') EFT nr . L 317 af 6 . 11 . 1981 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT nr . L 317 af 6 . 11 . 1981 , s . 16 .
 oplysninger, som er nævnt i spørgsmål 1 , litra a ), og
 hvad er i bekræftende fald virkningen heraf for besva
 relsen af disse spørgsmål ?
 4 ) a ) Såfremt kravene om yderligere oplysninger og de
 øvrige krav, som er nævnt ovenfor i spørgsmål 1 ,
 -eller enkelte af dem, ud fra en umiddelbar betragt
 ning er lovlige efter direktiv 81 /851 /EØF


text:
og 81 /
 852/EØF, skal sådanne krav da være i overensstem Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 melse med EF-rettens proportionalitetsprincip ? afsagt den 19. april 1995 af Pretura Circondariale di Genova
 i sagen Livia Balestra mod Istituto nazionale della previ
 b ) Såfremt spørgsmål a ) besvares bekræftende, skal denza sociale ( INPS )
 dette princip da i den foreliggende sag anvendes af ( Sag C-139/95 )
 den nationale ret eller af Domstolen ? ( 95/C 174/09 )
 c) i ) Hvis det skal anvendes af Domstolen, er de
 nævnte krav eller enkelte af dem da i strid med Ved kendelse afsagt den 19 . april 1995 , indgået til Dom
 proportionalitetsprincippet ? stolens Justitskontor den 2 . maj 1995 , har Pretura Circon


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/72
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 13. juli 2010 — Allen m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-103/09) (1)
 (Personalesag - personale ansat inden for rammerne af JET-projektet - erstatningssøgsmål - rimelig frist - for sent anlagt)
 (2010/C 288/136)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: John Allen (Horspath, Det Forenede Kongerige) m.fl. (ved P. Lasok, QC, barristers I. Hutton og B. Lask)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Curall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om erstatning for den skade, som sagsøgerne led som følge af, at Kommissionen ikke havde ansat sagsøgerne som midlertidigt ansatte i den periode, hvor de var beskæftiget ved Fællesforetagendet JET.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 John Allan og de 110 øvrige sagsøgere, hvis navne er blevet opretholdt på listen over sagsøgere, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010, s. 51.


text:
13.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/37
 Rettens kendelse af 9. december 2009 — Deltalinqs og SVZ mod Kommissionen
 (Sag T-481/07) (1)
 (Statsstøtte - støtte tildelt af de belgiske myndigheder til intermodal transport ad sejlbare vandveje - Kommissionens beslutning om ikke at rejse indsigelse - annullationssøgsmål anlagt af foreninger, der repræsenterer interesser for virksomheder i Rotterdams havneområde - mangel på væsentlig påvirkning af en konkurrencemæssig stilling - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2010/C 37/50
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Deltalinqs (Rotterdam, Nederlandene) og SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam (Rotterdam) (ved avocat M. Meulenbelt)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Conte og S. Noë, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Vlaams Gewest (Bruxelles, Belgien) og Waterwegen en Zeekanaal NV (Willebroek, Belgien) (ved avocat Y. van Gerven)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 1939 endelig udg. af 10. maj 2007 om ikke at rejse indsigelser ved afslutningen af den indledende undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 88, stk. 3, EF, med hensyn til Vlaams Gewests påtænkte støtteordning (regionen Flandern, Belgien) til intermodal transport ad sejlbare vandveje (statsstøtte N 682/06 — Belgien).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Deltalinqs og SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam, bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Vlaams Gewest og Waterwegen en Zeekanaal NV bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/18
 Appel iværksat den 1. august 2016 af HX til prøvelse af dom afsagt af Retten den 2. juni 2016 i sag T-723/14, HX mod Rådet
 (Sag C-423/16 P)
 (2016/C 350/23)
 Processprog: bulgarsk
 Parter
 Appellant: HX (ved advokat S. Koev)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Det fastslås, at appellen er begrundet og i sin helhed kan antages til realitetsbehandling, og alle anbringender til støtte for appellen tages til følge.
 —
 Det fastslås, at de anfægtede retsakter delvis kan annulleres.
 —
 Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 2. juni 2016 i sag T-723/14, HX mod Rådet for Den Europæiske Union, ophæves for så vidt angår den del, hvorved Hashem Akkad ikke fik medhold.
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/837 af 28. maj 2015 om ændring af afgørelse 2013/255/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien, hvorved Rådet forlængede gyldigheden af afgørelse 2013/255 frem til den 1. juni 2016, annulleres, for så vidt som den vedrører Hashem Akkad.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger, herunder udlæg, honorarer osv. i forbindelse med dennes forsvar.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1.
 Forkert retsanvendelse, som har medført en tilsidesættelse af EU-retten: Eftersom afgørelsen, som det afviste søgsmål var rettet mod, ikke blev meddelt appellanten personligt, selv om Rådet var bekendt med hans adresse, kan tilpasningen af påstandene vedrørende disse retsakter antages til realitetsbehandling og må anses for at være indgivet inden præklusionsfristens udløb.
 2.
 Forkert retsanvendelse, som af følgende grunde har medført en tilsidesættelse af procedurereglerne til skade for appellantens interesser:
 —
 Den omstændighed, at der ikke er indgivet en særskilt stævning, gør ikke indgreb i modpartens rettigheder og besværliggør ikke Rettens arbejde.
 —
 Retten tog ikke hensyn til processproget, idet den bulgarske affattelse af procesreglementet ikke indeholder en bindende forpligtelse til at indgive et særskilt procesdokument.
 —
 Der er sket tilsidesættelse af det i procesreglementets artikel 64 fastsatte kontradiktionsprincip, idet Retten ikke gav appellanten lejlighed til selv at gøre sig bekendt med Rådets afgørelse eller med andre sprogversioner af procesreglementet med henblik på at få mulighed for at forberede sin stævning i overensstemmelse med Rettens sprogkendskab og forventninger.
 —
 Retten har ikke opfyldt sine forpligtelser i henhold til procesreglementets artikel 86, stk. 4, hvorefter den er forpligtet til at give mulighed for, og i givet fald at fastsætte en yderligere frist for, fremlæggelse af en kopi af Rådets afgørelse (FUSP) 2015/837 af 28. maj 2015, som begrunder en tilpasning af påstandene.
 —
 Retten undlod i strid med procesreglementets artikel 87, stk. 2, fuldt ud at tage hensyn til sagens faktiske spørgsmål i sin foreløbige rapport.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/26
 Sag anlagt den 4. september 2006 — Euro-Information mod KHIM (»CYBERGUICHET«)
 (Sag T-245/06)
 (2006/C 261/49)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro-Information) (Strasbourg, Frankrig) (ved avocats P. Greffe, A. Jacquet og J. Schouman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. juli 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 67/2006-1), hvorved der blev givet afslag på registrering af sagsøgerens EF-varemærkeansøgning CYPERGUICHET nr. 4 114 575 for alle de ansøgte varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38, annulleres i det hele.
 —
 EF-varemærkeansøgningen CYPERGUICHET nr. 4 114 575 antages til registrering for alle ansøgte varer og tjenesteydelser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CYBERGUICHET« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 36 og 38 (ansøgning nr. 4 114 575)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har gjort gældende, at selskabets varemærke i modsætning til, hvad appelkammeret ved Harmoniseringskontoret fastslog i den anfægtede afgørelse, er vilkårligt og i tilstrækkelig grad har det fornødne særpræg, der er påkrævet i henhold til Rådets forordning nr. 40/94 (1), i forhold til de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
C 109/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 ved avocat N. Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg, nr. 01/200, og at banken ikke ensidigt har bemyndigelse til i
 mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: de mellem sagsøgerne og banken indgåede kontrakter at
 T. Blanchet og G. Ramos Ruano), angående en påstand om indsætte ændringer af ansættelsesvilkårene eller af Staff Rules
 annullation af Rådets beslutning af 13. august 1996 om og heller ikke til at gennemføre dem, har Retten (Tredje
 afvisning af sagsøgerens ansøgning om ændret indplacering i Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og
 lønklasse, har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsiden- dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: H. Jung, den
 ten, B. Vesterdorf, og dommerne N.J. Forwood og H. Legal; 11. december 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 justitssekretær: H. Jung, den 11. december 2001, afsagt således:
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises. 1) Sagen afvises.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 181 af 14.6.1997.
 (1) EFT C 108 af 7.4.2001.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. december 2001
 Sag anlagt den 18. december 2001 af Huntstown Air
 Park Limited og Omega Aviation Services Limited mod
 i sag T-20/01, Maria Concetta Cerafogli m.fl. mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Centralbank (1)
 (Ændring af ansættelsesvilkårene for de ansatte i Den (Sag T-331/01)
 Europæiske Centralbank — annullationssøgsmål — afvis-
 ning)
 (2002/C 109/93)
 (2002/C 109/92)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-20/01, Maria Concetta Cerafogli, Frankfurt am Main Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (Tyskland), Monika Esch-Leonhardt, Frankfurt am Main, Marco den 18. december 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Luigi Fassetta, Wiesbaden (Tyskland), Tillmann Frommhold, Europæiske Fællesskaber af Huntstown Air Park Limited og
 Karben (Tyskland), Johannes Priesemann, Frankfurt am Main, Omega Aviation Services Limited ved James O’Reilly, SC, og
 og Marc van de Velde, Usingen (Tyskland), ved Rechtsanwälte solicitor Charles A. Kelly, advokatfirmaet Douglas Kelly & Son,
 N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, og med valgt adresse i Swinford (Irland).
 Luxembourg, støttet af International and European Public
 Services Organisation (IPSO) ved Rechtsanwälte B. Karthaus,
 M. Roth og C. Roth, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Den Europæiske Centralbank (befuldmægtigede: C. Zilioli, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 M. López Torres og B. Wägenbaur), angående en påstand om,
 at artikel 7.2.0 og 8.1.0 i Staff Rules, det administrative
 cirkulære nr. 01/2000 om tjenesterejseudgifter, den i sagsøger- — Afsnit 6, andet led, i Kommissionens beslutning
 nes ansættelseskontrakt indsatte automatiske klausul og den af K(2001)2967 af 5. oktober 2001 om statsstøtte
 ECB trufne beslutning af 27. november 2000 om afvisning af NN 86/2001 — AER RIANTA — IRLAND annulleres.
 sagsøgernes klage annulleres eller erklæres uanvendelige, om,
 at det fastslås, at ECB var forpligtet til at høre personaleudval-
 get, inden banken udstedte det administrative cirkulære — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/47
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Zapf Creation AG


text:
ved Axel Kockläuner, Meissner, Bolte &
 Partner, München (Tyskland).
 Sagsøgerne er begge selskaber i Omega-koncernen, der har
 betydelige interesser i luftfart og levering af luftfartsydelser
 Den anden part i sagen for Appelkammeret var Jesmar S.A.
 både i og uden for Det Europæiske Fællesskab. Omega-
 koncernen har planer om at opføre og drive en ny terminal i
 Dublin lufthavn, der skal konkurrere direkte med den nuværen-
 de terminal, der drives af det irske statsejede selskab, Aer Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Rianta, der ejer og driver lufthavnene i Dublin, Cork og
 Shannon.
 — Afgørelse af 17. oktober 2001 fra Første Appelkammer
 ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 Ved skrivelse af 4. december 1998 indgav sagsøgerne klage til (Varemærker og Design) i sag R 1123/2000-1 vedrørende
 Kommissionen over påstået statsstøtte til Aer Rianta. De indsigelse nr. B 68587 og EF-varemærkeansøgning
 anførte, at der særligt var blevet ydet støtte i form af salg af nr. 50252 »Colette Zapf Creation«, annulleres.
 aktiver fra finansministeriet til Aer Rianta til langt under
 værdien. Den 5. oktober 2001 traf Kommissionen afgørelse
 vedrørende klagen. I andet led af afsnit 6 fastslog Kommissio-
 nen, at den omtvistede overdragelse af aktiver ikke udgjorde
 statsstøtte. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for anfægtelsen af lovligheden af EF-varemærkets ansø- Zapf Creation AG
 denne beslutning fremført tre anbringender: ger:
 — Kommissionen burde have indledt en formel undersøgel- Det omhandlede EF-va- Figurmærket »Colette Zapf Cre-
 sesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning remærke: ation« for visse varer i klasse 28
 (EF) nr. 659/1999.
 Indehaveren af den Jesmar S.A.
 — Kommissionen anlagde en urigtig retlig vurdering, da den under indsigelsesproce-
 besluttede ikke at anse overdragelsen af aktiver til under duren påberåbte ret til
 værdien for statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand. varemærket eller tegnet:
 — Kommissionen angav en utilstrækkelig begrundelse i strid Varemærket eller tegnet, Det spanske ordmærke »Colette«
 med kravene i artikel 253 EF. som indsigelsen støttes for visse varer i klasse 28
 på:
 Indsigelseafdelingens af- Afvisning af indsigelsen fra Jesmar
 gørelse: S.A.
 Appelkammerets afgø- Indsigelsen fra Jesmar S.A. tages
 relse: til følge
 Sag anlagt den 14. januar 2002 af Zapf Creation AG
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Søgsmålsgrunde og væ- Tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2,
 (Varemærker og Design) sentligste argumenter: i forordning (EF) nr. 40/94 (1), da
 der ikke er tilstrækkeligt bevis
 for, at det modholdte varemærke
 (Sag T-7/02) faktisk anvendes, og tilsidesættel-
 se af artikel 8, stk. 1, litra b), i
 forordning nr. 40/94, da der ikke
 (2002/C 109/94)
 er forvekslingsrisiko.
 (Processprog: engelsk)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT 11, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 14. januar 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af


text:
8.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 439/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 23. oktober 2014 — Alexandra Schulz mod Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG og Josef Egbringhoff mod Stadtwerke Ahaus GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Forenede sager C-359/11 og C-400/11) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2003/54/EF og 2003/55/EF - forbrugerbeskyttelse - det indre marked for elektricitet og naturgas - national lovgivning, som fastsætter indholdet af kontrakter, der indgås med de forbrugere, der er omfattet af den generelle forsyningspligt - den erhvervsdrivendes ensidige ændring af prisen for tjenesteydelsen - information med passende varsel inden denne ændrings ikrafttræden om forudsætningerne for og omfanget af denne))
 (2014/C 439/02)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Alexandra Schulz og Josef Egbringhoff A
 Sagsøgte: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG og Stadtwerke Ahaus GmbH
 Konklusion
 Artikel 3, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF, sammenholdt med bilag A hertil, og artikel 3, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF, sammenholdt med bilag A hertil, skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der fastsætter indholdet af elektricitets- og gasforsyningskontrakter, der indgås med forbrugere, der er omfattet af den generelle forsyningspligt, og giver mulighed for at ændre den tarif, der pålægges for denne forsyning, men som ikke sikrer, at forbrugerne informeres med passende varsel inden denne ændrings ikrafttræden samt om grunden til, forudsætningerne for og omfanget af denne ændring.
 (1) EUT C 311 af 22.10.2011.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Haarlem (Nederlandene) den 16. juli 2009 — Premis Medical BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
 (Sag C-273/09)
 2009/C 267/49
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Haarlem
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Premis Medical BV
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 (1) af 15. april 2004, offentliggjort den 20. april 2004 i EUT L 113, s. 5, berigtiget i EUT L 173 af 7. maj 2004, s. 9, gyldig i den forstand, at det til berigtigelsen knyttede bilag er det gyldige bilag? Hvis ja,
 2)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 af 15. april 2004, offentliggjort den 20. april 2004 i EUT L 113, s. 5, berigtiget i EUT L 173 af 7. maj 2004, s. 9, ugyldig, fordi Kommissionen i denne forordning har indskrænket anvendelsesområdet for pos. 9021? Såfremt forordningen er gyldig,
 3)
 Er Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 af 15. april 2004, offentliggjort den 20. april 2004 i EUT L 113, s. 5, berigtiget i EUT L 173 af 7. maj 2004, s. 9, ugyldig, fordi Kommissionen har tariferet rollatoren forkert i KN-nomenklaturen?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 729/2004 af 15.4.2004 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (EUT L 113, s. 5).


text:
3 . 2 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 31 /7
 i direktiv 92/34/EØF, idet den ikke har vedtaget de 2 ) Ved udtrykket » virksomhed « i direktivets artikel 1 ,
 nødvendige love og administrative bestemmelser for at stk . 1 , litra a), skal der, alt efter de konkrete omstæn
 efterkomme Rådets direktiv 92/33/EØF af 28. april digheder, forstås den enhed, hvor de arbejdstagere, der
 1992 om afsætning af plantemateriale og formerings berøres af afskedigelsen, er placeret for at udøve deres
 materiale af grøntsagsplanter bortset fra frø og Rådets hverv. For definitionen af begrebet » virksomhed « er det
 direktiv 92/34/EØF af 28. april 1992 om afsætning af ikke afgørende, om den pågældende enhed har en
 frugtplanteformeringsmateriale og frugtplanter bestemt ledelse, der selvstændigt kan foretage kollektive afske
 til frugtproduktion . digelser.
 (') EFT nr . C 1 af 4 . 1 . 1994 .
 2 ) Den Italienske Republik betaler sagens omkostnin
 ger.
 (') EFT nr . C 159 af 24 . 6 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 ( Femte Afdeling )
 af 7. december 1995
 i sag C-472/93 , Luigi Spano m.fl. mod Fiat Geotech SpA og
 Fiat Hitachi Excavators SpA ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Pretura Circondariale di Lecce ( Italien )) (')
 DOMSTOLENS DOM
 ( Varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse
 ( Første Afdeling ) med overførsel af virksomheder)
 af 7. december 1995 ( 96/C 31 / 14 )
 i sag C-449/93 , Rockfon A/S mod Specialarbejderforbun
 det i Danmark ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra (Processprog: italiensk)
 Østre Landsret ) (')
 (Kollektive afskedigelser — artikel 1 i direktiv 75/129/EØF
 — begrebet virksomhed — selskab, der er en del af en (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 koncern) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ( 96/C 31 / 13 )
 I sag C-472/93 , angående en anmodning, som Pretura
 Circondariale di Lecce ( Italien ) i medfør af EF-traktatens
 (Processprog: dansk) artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag Luigi Spano m.fl . mod Fiat Geotech SpA
 og Fiat Hitachi Excavators SpA at opnå en præjudiciel
 I sag C-449/93 , angående en anmodning, som Østre afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 77/
 Landsret i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har 187/EØF af 14 . februar 1977 om tilnærmelse af medlems
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende staternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes
 sag Rockfon A/S mod Specialarbejderforbundet i Danmark rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder,
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknigen af bedrifter eller dele af bedrifter ( EFT nr. L 61 , s . 26 ), har
 artikel 1 i Rådets direktiv 75 / 129/EØF af 17 . februar 1975 Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af J.-P . Puissochet
 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrø ( refererende dommer ), som fungerende afdelingsformand,
 rende kollektive afskedigelser ( EFT nr . L 48 , s . 29 ), har og dommerne J. C. Moitinho de Almeida , C.


text:
Gulmann , P.
 Domstolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor Jann og L. Sevón; generaladvokat : G. Cosmas; justitssekre
 manden, D. A. O. Edward ( refererende dommer ), og tær : fuldmægtig L. Hewlett, den 7. december 1995 afsagt
 dommerne P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: G. Cosmas; dom, hvis konklusion lyder således :
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 7 . de
 cember 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : Rådets direktiv 777187/EØF af 14. februar 1977 om
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse
 af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel
 1 ) Bestemmelsen i artikel 1 , stk . 1 , litra a), i Rådets direktiv af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter, finder
 75/129/EØF af 17. februar 1975 om tilnærmelse af anvendelse på en virksomhed, for hvilken der i medfør af
 medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive artikel 2, stk . 5, litra c), i italiensk lov nr. 675 af 12 . august
 afskedigelser skal fortolkes således, at den ikke er til 1977 er truffet afgørelse om, at der foreligger en virksom
 hinder for, at to eller flere indbyrdes forbundne kon hedskrise.
 cernvirksomheder, hvoraf den ene ikke har bestem
 mende indflydelse på den anden eller de andre, opretter (') EFT nr . C 43 af 12 . 2 . 1994 .
 et fælles ansættelses- og afskedigelsesorgan, således at
 f. eks. afskedigelser i et af selskaberne kun kan ske med
 godkendelse af dette organ.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/64
 Sag anlagt den 17. april 2009 — Knöll mod Europol
 (Sag F-44/09)
 2009/C 180/118
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Tyskland) (ved avocat P. de Casparis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelse af 12. juni 2008, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke er muligt at tilbyde hende fastansættelse, samt af afslaget af 7. januar 2009 på sagsøgerens klage over førstnævnte afgørelse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse af 12. juni 2008, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke er muligt at tilbyde hende fastansættelse samt afslaget af 7. januar 2009 på sagsøgerens klage over afgørelsen af 12. juni 2008, hvori det anføres, at sagsøgerens klagepunkter er ugrundede, annulleres.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 160/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.6.1999
 6) Har den nationale myndighed under denne sags omstæn- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 digheder pligt til at betale de eksportrestitutioner, som
 virksomheden ville have anmodet om på tidspunktet for
 udførslen, og som det ville have til gode, hvis det sukker, I henhold til traktatens artikel 189, stk. 3, er et direktiv
 som blev beskrevet som C-sukker og udført med C- bindende for enhver medlemsstat med hensyn til det tilsigtede
 sukkerlicenser, var blevet anset for at være A- og B-sukker, mål.
 hvis det lægges til grund, at
 Uanset at den fastsatte frist allerede er udløbet, nemlig den
 a) den nationale myndighed med tilbagevirkende kraft 31. december 1996, har Den Portugisiske Republik endnu ikke
 kan antage en udførselsangivelse, jf. artikel 3 i Kommis- aflagt rapport til Kommissionen om dens erfaring med hensyn
 sionens forordning af 27.11.1987 om fælles gennem- til anvendelsen af direktiv 90/313/EØF, således som den er
 førelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for land- forpligtet til i henhold til direktivets artikel 8.
 brugsprodukter (EØF) nr. 3665/87 (5), og omstændig-
 hederne i nærværende sag udgør force majeure, hvoref-
 ter den nationale myndighed kan forlænge fristen for (1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.
 fremlæggelse af bevismateriale i henhold til artikel 4 i
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87?
 og/eller, at
 b) afslag på at udbetale sådanne eksportrestitutioner vil
 udgøre et brud på princippet om beskyttelse af den
 berettigede forventning og/eller retssikkerhedsprincip-
 pet og/eller proportionalitetsprincippet og/eller legali- Appel iværksat den 30. marts 1999 af Lech-Stahlwerke
 tetsprincippet? GmbH til prøvelse af dom afsagt den 21. januar 1999 af
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte
 Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-129/95, T-2/96
 ( 1) EFT L 177 af 1.7.1971, s. 4. og T-97/96, Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH og Lech-
 ( 2) EFT L 258 af 11.9.1981, s. 16. Stahlwerke GmbH, støttet af Forbundsrepublikken Tysk-
 ( 3) EFT L 144 af 28.6.1995, s. 14. land, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ( 4) EFT L 262 af 16.9.1981, s. 14. ber, støttet af Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 ( 5) EFT L 351 af 14.12.1987, s. 1. Nordirland i sagerne T-2/96 og T-97/96
 (Sag C-111/99 P)
 (1999/C 160/22)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. marts
 Sag anlagt den 26. marts 1999 af Kommissionen for De 1999 iværksat appel af Lech-Stahlwerke GmbH, Meitingen-
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik Herbertshofen (Tyskland), ved advokat Dr. Rainer Michael
 Bierwagen, advokatfirmaet Kemmler Rapp Böhlke & Crosby,
 (Sag C-106/99) Rond Point Schuman 9, Bte. 9 B-1040 Bruxelles, til prøvelse
 af dom afsagt den 21. januar 1999 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i
 (1999/C 160/21) de forenede sager T-129/95, T-2/96 og T-97/96, Neue Maxhüt-
 te Stahlwerke GmbH og Lech-Stahlwerke GmbH, støttet af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. marts Forbundsrepublikken Tyskland, mod Kommissionen for De
 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio- Europæiske Fællesskaber, støttet af Det Forenede Kongerige
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Francisco de Sousa Storbritannien


text:
og Nordirland i sagerne T-2/96 og T-97/96.
 Fialho, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægti-
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 la Cruz, Wagnercentret.
 — Dommen afsagt den 21. januar 1999 af De Europæiske
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Fællesskabers Ret i Første Instans i de forenede sager
 T-129/95, T-2/96 og T-97/96, Neue Maxhütte Stahlwerke
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har over- GmbH og Lech-Stahlwerke GmbH mod Kommissionen for
 holdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til De Europæiske Fællesskaber (1) ophæves i det omfang, den
 EF-traktatens artikel 189, stk. 3, og artikel 8 i direktiv vedrører appellanten.
 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplys-
 ninger (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har — Domstolen træffer selv afgørelse i sagen og annullerer
 aflagt den rapport til Kommissionen, som er omhandlet i Kommissionens beslutning 95/422/EKSF af 4. april 1995
 artikel 8 i direktiv 90/313/EØF. om den statsstøtte, som delstaten Bayern agter at yde til
 EKSF-stålvirksomheden Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens og Lech-Stahlwerke GmbH (EFT L 253 af 21.10.1995,
 omkostninger. s. 22) i det omfang, denne beslutning vedrører appellanten.


text:
C 17/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.1.2002
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS overensstemmelse med 29, stk. 1, i Europa-Parlamentets
 forretningsorden, har Retten (Tredje Udvidede Afdeling), sam-
 mensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne K. Le-
 den 2. oktober 2001 naerts, R.M. Moura Ramos, M. Jaeger og M. Vilaras; justitssekre-
 tær: fuldmægtig J. Palacio González, den 2. oktober 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 i de forenede sager T-222/99, T-327/99 og T-329/99, Jean-
 Claude Martinez m.fl. mod Europa-Parlamentet (1) 1) Sag T-222/99, T-327/99 og T-329/99 er forenet med
 henblik på denne dom.
 (Annullationssøgsmål — afgørelse fra Europa-Parlamentet
 vedrørende en bestemmelse i forretningsordenen — erklæring 2) Europa-Parlamentet frifindes.
 om stiftelse af en gruppe i henhold til artikel 29 i Europa-
 Parlamentets forretningsorden — formaliteten — ulovlig- 3) Sagsøgerne bærer i hver sag sine egne omkostninger og de af
 hedsindsigelse — ligebehandling — overholdelse af grund- Parlamentet afholdte omkostninger, herunder for så vidt angår
 læggende rettigheder — det demokratiske princip og propor- sag T-222/99 de med sagen om foreløbige forholdsregler
 tionalitetsprincippet — forsamlingsfrihed — beskyttelse af forbundne omkostninger.
 den berettigede forventning — medlemsstaternes parlamen-
 tariske traditioner — tilsidesættelse af væsentlige formfor-
 skrifter — procedurefordrejning) (1) EFT C 366 af 18.12.1999, C 47 af 19.2.2000 og C 63 af 4.3.2000.
 (2002/C 17/20)
 (Processprog: fransk og italiensk)
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS
 I de forenede sager T-222/99, T-327/99 og T-329/99, Jean-
 Claude Martinez, medlem af Europa-Parlamentet, Montpellier den 5. september 2001
 (Frankrig), Charles de Gaulle, medlem af Europa-Parlamentet,
 Paris (Frankrig), ved avocat F. Wagner, sagsøgere i sag
 T-222/99, Front national med hjemsted i Saint-Cloud (Frank- i sag T-74/00 R, Artegodan GmbH mod Kommissionen
 rig), ved avocat A. Nivière, sagsøger i sag T-327/99, Emma for De Europæiske Fællesskaber
 Bonino, medlem af Europa-Parlamentet, Rom (Italien), Marco
 Pannella, medlem af Europa-Parlamentet, Rom, Marco Cappa- (Særlige rettergangsformer — procesreglementets arti-
 to, medlem af Europa-Parlamentet, Vedano al Lambro (Italien), kel 108 — ændrede forhold — foreligger ikke)
 Gianfranco Dell’Alba, medlem Europa-Parlamentet, Livorno
 (Italien), Benedetto Della Vedova, medlem af Europa-Parlamen-
 tet, Tirano (Italien), Olivier Dupuis, medlem af Europa-Parla- (2002/C 17/21)
 mentet, Rom, Maurizio Turco, medlem af Europa-Parlamentet,
 Pulsano (Italien), Lista Emma Bonino med hjemsted i Rom,
 først ved avvocati A. Tizzano og G.M. Roberti, og derefter ved (Processprog: tysk)
 avvocato G.M. Roberti, sagsøgere i sag T-329/99, mod Europa-
 Parlamentet (befuldmægtigede: G. Garzón Clariana, J. Schoo,
 H. Krück og A. Caiola), angående en påstand om annullation,
 i sag T-222/99 af Europa-Parlamentets afgørelse af 14. septem- I sag T-74/00 R, Artegodan GmbH, Lüchow (Tyskland), ved
 ber 1999 vedrørende fortolkning af artikel 29, stk. 1, i Europa- advokat U. Doepner, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Parlamentets forretningsorden, i sag T-327/99 af Europa- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 Parlamentets afgørelse af 14. september 1999 om opløsning gede: H. Støvlbæk og B. Wägenbaur), angående en begæring
 med tilbagevirkende kraft af Den Tekniske Gruppe for Uafhæn- indgivet af Kommissionen i henhold til artikel 108 i Rettens
 gige Medlemmer (TDI) — Blandet Gruppe,


text:
og i sag T-329/99 procesreglement om ophævelse af kendelse afsagt af Rettens
 af Europa-Parlamentets afgørelse af 14. september 1999, præsident den 28. juni 2000 i sagen Artegodan mod Kommis-
 hvorved det vedtog Udvalget om Forfatningsspørgsmåls stil- sionen (sag T-74/00 R, Sml. II, s. 2583), har Rettens præsident
 lingtagen til, om stiftelseserklæringen for Den Tekniske Gruppe den 5. september 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 for Uafhængige Medlemmer (TDI) — Blandet Gruppe er i således:
 ---pagebreak--- 19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/13
 1) Den af Kommissionen indgivne begæring tages ikke til følge. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: P. Oliver), angående en begæring om foreløbige forholds-
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. regler inden for rammerne af et annullationssøgmål anlagt i
 henhold til artikel 230 EF til prøvelse af Kommissionens
 beslutning af 12. januar 2001, der afviser sagsøgerens klage
 vedrørende den påståede tilsidesættelse af artikel 81 EF og 82
 EF, som General Council of the Bar of England and Wales har
 foretaget, har Rettens præsident den 29. marts 2001 afsagt
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I kendelse, hvis konklusion lyder således:
 FØRSTE INSTANS
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 den 29. marts 2001
 i sag T-302/00 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 for De Europæiske Fællesskaber
 (Særlige rettergangsformer — formaliteten — uopsættelig-
 hed)
 (2002/C 17/22)
 (Processprog: engelsk) KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3. oktober 2001
 I sag T-302/00 R, Anthony Goldstein, Harrow, Middelsex (Det
 Forenede Kongerige), ved solicitor R. St. John Murphy, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- i sag T-60/01, Marie-Josée Bollendorff mod Europa-Parla-
 gede: P. Oliver og R. Lyal), angående en begæring om foreløbige mentet (1)
 forholdsregler inden for rammerne af et annullationssøgmål
 anlagt i henhold til artikel 230 EF til prøvelse af Kommissio-
 nens beslutning af 7. juli 2000, der afviser sagsøgerens (Annullationssøgsmål — tilbagekaldelse af den anfægtede
 klage vedrørende General Medical Council’s tilsidesættelse af retsakt — ufornødent at træffe afgørelse)
 artikel 81 EF og 82 EF, har Rettens præsident den 29. marts
 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: (2002/C 17/24)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 (Processprog: fransk)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 I sag T-60/01, Marie-Josée Bollendorff, Luxembourg, ved
 avocat L. Mosar, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: Y. Pantalis og
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I D. Moore), angående en påstand om annullation af Parlamen-
 FØRSTE INSTANS tets afgørelse om at anse sagsøgerens udeblivelse fra tjenesten
 fra den 21. marts 2000 til den 30. april 2000 for ubeføjet og
 den 29. marts 2001 fradrage denne i sagsøgerens årlige ferie, har Retten (Første
 Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 i sag T-18/01 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen merne N.J. Forwood og H. Legal; justitssekretær: H. Jung, den
 for De Europæiske Fællesskaber 3. oktober 2001, afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (Særlige rettergangsformer — formaliteten — uopsættelig-
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 hed)
 (2002/C 17/23) 2)


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/5
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 30. marts 2017 — VG Čistoća d.o.o. mod Đuro Vladika, Ljubica Vladika (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Općinski sud u Velikoj Gorici — Kroatien)
 (Sag C-335/16) (1)
 ((»Præjudiciel forelæggelse - miljø - affald - direktiv 2008/98/EF - dækning af omkostningerne ved affaldshåndtering - forureneren betaler-princippet - begrebet »affaldsindehaver« - pris opkrævet for affaldshåndtering - særligt gebyr til finansiering af kapitalinvesteringer))
 (2017/C 161/06)
 Processprog: kroatisk
 Den forelæggende ret
 Općinski sud u Velikoj Gorici
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: VG Čistoća d.o.o.
 Sagsøgt: Đuro Vladika, Ljubica Vladika
 Konklusion
 Artikel 14 og artikel 15, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/98/EF af 19. november 2008 om affald og om ophævelse af visse direktiver skal fortolkes således, at de på EU-rettens nuværende udviklingstrin ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der med henblik på finansiering af en ordning med håndtering og bortskaffelse af dagrenovation fastsætter en pris, der beregnes på grundlag af et skøn over den affaldsmængde, der frembringes af brugerne af ordningen, og ikke på grundlag af den affaldsmængde, som disse rent faktisk frembringer og overlader til indsamling, samt foreskriver, at brugerne som affaldsindehavere skal betale et yderligere gebyr, hvis overskud skal finansiere de kapitalinvesteringer, som er nødvendige til behandling af affald, herunder genanvendelse heraf. Det påhviler imidlertid den forelæggende ret på grundlag af de faktiske og retlige omstændigheder, som den har fået forelagt, at efterprøve, om dette ikke fører til, at visse »indehavere« pålægges udgifter, der er klart uforholdsmæssige i forhold til de affaldsmængder eller til karakteren af det affald, som disse kan frembringe. Den nationale ret kan herved navnlig tage hensyn til kriterier knyttet til typen af de ejendomme, som bebos af brugerne, til arealet og anvendelsen af disse ejendomme, »indehavernes« produktionskapacitet, rumfanget af de beholdere, der er stillet til rådighed for brugerne, samt indsamlingshyppigheden, eftersom disse parametre er egnede til direkte at påvirke omkostningerne ved håndtering af affaldet.
 (1) EUT C 296 af 16.8.2016.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/40
 Rettens dom af 16. marts 2016 — Schoeller Corporation mod KHIM
 (Sag T-90/15) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket SCOPE - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009))
 (2016/C 156/53)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Schoeller Corporation GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokat D. van Ackeren)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Hanne, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Sqope SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat M.-C. Simon)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. november 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2381/2013-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Sqope SA og Schoeller Corporation GmbH.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 21. november 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 2381/2013-1) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret og Sqope SA bærer deres egne omkostninger og betaler Schoeller Corporation GmbH’s omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 13.4.2015.


text:
C 70/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 tilsigter at bekæmpe svig, der påvirker Fællesskabets Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 finansielle interesser, ligesom den ikke følger fremgangs-
 måden i artikel 280, stk. 4, EF, sammenholdt med
 artikel 251 EF, og endelig ikke er i overensstemmelse — Annullation af afgørelsen truffet den 3. oktober 2002 af
 med den udtrykkelige undtagelse vedrørende strafferet og Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 retsplejeregler i artikel 280, stk. 4, EF. det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag 700/
 2000-4 og 746/2000-4.
 — Den anfægtede beslutning er udtryk for en omgåelse af
 eksisterende fællesskabsbestemmelser om hvidvaskning
 af penge. — Registrering af EF-varemærke nr. 203570 afslås.
 — Fællesskabet, repræsenteret af Kommissionen, har påtaget
 sig en selvbestaltet rolle som »offentlig europæisk ankla- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 ger«, hvilket er i strid med traktaten og medlemsstaternes kostninger.
 ønsker.
 Sagsøgerne hævder, at Fællesskabet, repræsenteret af Kommis-
 sionen, har indladt sig på forum shopping for at omgå
 utilstrækkelighederne i medlemsstaterne og EF, og at den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ikke har traktatmæssigt grundlag for at handle på vegne af
 medlemsstaterne.
 Ansøger om EF-vare- EMILIO PUCCI S.R.L.
 Endvidere har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede mærket:
 beslutning tilsidesætter artikel 292 EF, idet man ikke har gjort
 brug af passende midler til at afgøre en tvist, der vedrører
 EF-varemærket, der Mærket »Emilio Pucci« med hånd-
 fortolkningen og anvendelsen af traktaten. Beslutningen er
 søges registreret: skrevne bogstaver — ansøgning
 også en tilsidesættelse af begrundelsespligten og følgende
 nr. 203570 for varer i klasse 3,
 almene principper og grundlæggende rettigheder: proportiona-
 18, 24 og 25.
 litetsprincippet, princippet om beskyttelsen af den berettigede
 forventning og retssikkerhedsprincippet, samt retten til kontra-
 diktion og retten til en retfærdig rettergang. Endelig fastholder Indehaver af det i indsi- Sagsøgeren.
 sagsøgerne, at sagsøgte har udøvet magtfordrejning ved at gelsessagen påberåbte
 vedtage den anfægtede beslutning. varemærke eller tegn:
 ( 1) Beslutningen om at anlægge den første sag er blevet anfægtet af Det i indsigelsessagen De spanske mærker EMIDIO
 sagsøgerne i sag T-379/00 (EFT C 79 af 10.3.2001, s. 24). påberåbte varemærke TUCCI (med håndskrevne bogsta-
 Beslutningen om at anlægge den anden sag er blevet anfægtet af eller tegn: ver, nr. 1908876 for varer i klas-
 sagsøgerne i sag T-260/01 (EFT C 3 af 5.1.2002, s. 39).
 se 3 og nr. 855782 for varer i
 klasse 25).
 Indsigelsesafdelingens Ansøgningen om registrering af-
 afgørelse: slås for varer i klasse 3, 18 og
 25 og imødekommes for varer i
 Sag anlagt den 10. januar 2003 af El Corte Inglés mod klasse 25 og visse varer i klasse 18.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 mærker og Design) Appelkammerets afgø- Indsigerens klage afslås, og ansø-
 relse: gerens klage imødekommes for så
 (Sag T-8/03) vidt angår de varer i klasse 18, for
 hvilke der var meddelt afslag på
 (2003/C 70/42) registrering.
 (Processprog: spansk) Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94 (risiko for forveksling),
 og af artikel 8, stk. 5, i samme
 Ved De


text:
29.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 289/27
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 EF-varemærket, der Ordmærket »CLIMATIC« — an- Sagsøgeren driver et mellemstort forlag og udgiver »Leipziger
 søges registreret: søgning nr. 1705557. Stadtmagazin Kreuzer«. Bladet bliver bl.a. finansieret ved
 tobaksvarereklamer.
 Varer eller tjenesteydel- Varer og tjenesteydelser i klas-
 ser: se 11, 12 og 37 (bl.a. apparater til
 opvarmning, dampdannelse, kø- Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at artikel 3, stk. 1, i
 ling, tørring, ventilation; repara- direktiv 2003/33/EF annulleres, og har gjort gældende, at
 tion). direktivet på flere punkter er i strid med fællesskabsretten.
 Direktivet er i strid med artikel 251 EF, idet den offentliggjorte
 Den til appelkammeret Undersøgerens afslag på registre- version af direktivteksten afviger fra den tekst, der er blevet
 påklagede afgørelse: ring af varer og tjenesteydelser i vedtaget af Rådet og Parlamentet. Yderligere er direktivet i strid
 klasse 11 og 37. med artikel 251 EF, da det, i hvert fald for blade som sagsøgers,
 der afsættes lokalt henholdsvis regionalt, mangler enhver
 Appelkammerets afgø- Klagen afslås. relation til det indre marked, og dermed ikke falder inden for
 fællesskablovgivers kompetence.
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — Tilsidesættelse af artikel 74, Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at direktivet er
 stk. 1, i forordning (EF) upræcist formuleret og strider mod det princip om bestemthed,
 nr. 40/94. som beror på retsstatsprincippet. Det strider desuden mod
 begrundelsespligten i artikel 253 EF, idet der ikke gives nogle
 — Urigtig anvendelse af arti- reale grunde til, at der skulle bestå handelshindinger, som kan
 kel 7, stk. 1, litra b), i forord- afhjælpes ved direktivet.
 ning (EF) nr. 40/94.
 Derudover har sagsøgeren gjort gældende, at direktivet er i
 strid med ytringsfriheden, som er beskyttet i medfør af
 artikel 11 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende
 rettigheder og EMRK’s artikel 10, stk. 1. Herunder hører også
 retten til såkaldt »commercial speech«. Udformningen af
 reklamemeddelelser i sagsøgerens blad bliver, ligesom en
 Sag anlagt den 11. september 2003 af Kreuzer Medien positiv redaktionel reportage, begrænset ved direktivet, uden
 GmbH mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Euro- at formålet med direktivet herved på nogen måde opnås.
 pæiske Union Endelig er direktivet i strid med den kommercielle frihed, med
 sagsøgerens ejendomsret og med proportionalitetsprincippet i
 artikel 5, stk. 3, EF.
 (Sag T-310/03)
 (1) EFT L 152, s. 16.
 (2003/C 289/57)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 15. september 2003 af Hans-Peter Wilfer
 den 11. september 2003 anlagt sag mod Europa-Parlamentet mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 og Rådet for Den Europæiske Union af Kreuzer Medien GmbH, (Varemærker og Design)
 Leipzig (Tyskland) ved dr. U. Kornmeier og dr. D. Valbert, som
 befuldmægtigede. (Sag T-315/03)
 (2003/C 289/58)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: tysk)
 — Artikel 3, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 2003/33/EF af 26. maj 2003 om indbyrdes tilnærmelse
 af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser
 om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 disse (1) annulleres. der den 15.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/34
 Rettens dom af 27. februar 2014 — Lidl Stiftung mod KHIM — Lídl Music (LIDL express)
 (Sag T-225/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket LIDL express - det ældre nationale figurmærke LÍDL MUSIC - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr.o207/2009 - reel brug af det ældre varemærke - artikel 15, stk. 1, og artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009))
 2014/C 102/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (først ved advokaterne M. Schaeffer, M. Wolter og A. Marx, derefter ved advokaterne M. Wolter, A. Marx og M. Kefferpütz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Den Tjekkiske Republik)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2379/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Lídl Music spol. s r.o. og Lidl Stiftung & Co. KG
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Lidl Stiftung & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 227 af 28.7.2012.


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal de grande instance de Bayonne (Frankrig) den 15. april 2013 — Raquel Gianni Da Silva mod Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 (Sag C-189/13)
 2013/C 164/22
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de grande instance de Bayonne
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raquel Gianni Da Silva
 Sagsøgt: Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 Præjudicielt spørgsmål
 Er EU-retten til hinder for en national lovgivning, som med fængselsstraf straffer en tredjelandsstatsborgers ulovlige indrejse, når denne tredjelandstatsborger ikke har været undergivet tvangsforanstaltninger som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 (1)?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16.12.2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98).


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/39
 Sag anlagt den 21. november 2014 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-770/14)
 (2015/C 026/50)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello Stato P. Gentili og G. Palmieri, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Debetnota af 11. september 2014 (referencen Ares (2014) 2 9 75 571), hvorved Europa-Kommissionen underrettede Den Italienske Republik om den automatiske frigørelse den 31. december 2013 af midler vedrørende EFRU-forpligtelser i henhold til det grænseoverskridende samarbejdsprogram Italien-Malta 2007-2013, annulleres, og for så vidt angår realiteten erklæres det, at udgifterne og betalingsansøgningerne er støtteberettigede.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en mangelfuld begrundelse i henhold til artikel 296, stk. 2, TEUF
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ved i den anfægtede afgørelse tørt at konstatere, at fejlen i overskriften til afgørelsen om ændring af 31. december 2012 ikke havde nogen virkning på selve indholdet af afgørelsen eller på implementeringen af programmet, undlod at tage hensyn til betydningen af, at de beslutninger om udgifter, som Regionen vedtog, skulle kontrolleres forudgående af Revisionsretten, at der gik fire måneder fra bekendtgørelsen af korrektionen til dens gennemførelse, uden at der blev givet en begrundelse. Dette kunne foranledige til at antage, at den korrektion, der skulle foretages, var af større betydning end den korrektion, der angiveligt alene vedrørte overskriften på afgørelsen af 31. december 2012, og til at antage, at Revisionsretten bekræftede, at den fremgangsmåde, der blev foretaget af Regionen, som afstod fra at vedtage forpligtelserne, indtil korrektionen var officielt anerkendt (28. marts 2013), var korrekt, og således lod forstå, at en modsat fremgangsmåde ville være blevet rettet.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af partnerskabsprincippet i forbindelse med forvaltningen af strukturfonde, princippet om samarbejde mellem medlemsstaterne og Unionens institutioner og princippet om respekt for medlemsstaternes forfatningsmæssige identitet.
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ikke samarbejdede med medlemsstaten, for at denne sidstnævnte kunne implementere det operationelle program så effektivt så muligt uden at fortabe sine rettigheder. Den forsømte herved at tage hensyn til bl.a. de proceduremæssige krav til den interne kontrol, navnlig Revisionsrettens, som den omhandlede stat skulle underkastes.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 96, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999
 —
 Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at den situation, der er opstået i det foreliggende tilfælde, udgjorde force majeure, som umuliggjorde en indgivelse af en betalingsansøgning vedrørende de projekter, der var berørt af afgørelsen om ændring. Det er af denne grund, at den oprindelige fejl, som Kommissionen begik ved meddelelsen af afgørelsen, løftet om, at der hurtigt og kun i overskriften ville blive foretaget en korrektion, og den passivitet, der i stedet blev udvist i fire måneder, som antydede, at der forelå andre fejl og mangler, der skulle korrigeres, fuldstændigt forhindrede


text:
5 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 294/5
 — Forbundsrepublikken Tyskland ikke ( fuldstændigt) under retssagen — skal bevise, at indholdet af den nyere
 har gennemført dokumentationsdirektivet inden den meddelelse er korrekt ?
 30 . juni 1993 , hvor fristen for gennemførelse
 udløb
 — de nævnte bestemmelser i dokumentationsdirektivet
 efter deres indhold er ubetingede og således kan Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 anvendes uden yderligere gennemførelsesforanstalt afsagt den 18 . april 1996 af Corte d'Appello di Venezia,
 ninger Første Afdeling for Civile Sager, i sagen Ministero delle
 Finanze mod SPAC SpA
 — dokumentationsdirektivet indrømmer den enkelte
 arbejdstager rettigheder over for staten som arbejds ( Sag C-260/96 )
 giver ? ( 96/C 294/08 )
 3 . Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende : Skal der ved Ved kendelse afsagt den 18 . april 1996 , indgået til Dom
 de oplysninger om arbejdstagerens » stilling eller jobka stolens Justitskontor den 24 . juli 1996 , har Corte d'Appello
 tegori «, som arbejdsgiveren skal give i medfør artikel 2 , di Venezia , Første Afdeling for Civile Sager, i sagen
 stk . 2 , litra c ), nr. i ), i direktiv 91 /533/EØF forstås Ministero delle Finanze mod SPAC SpA forelagt De
 oplysninger om stillingens værdi , således at arbejdsta Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 geren — når hans indplacering efter det overenskomst præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 mæssige lønsystem ubetinget forudsætter, at betingel
 serne i en bestemt tilfældegruppe inden for en lønramme I relation til et søgsmål anlagt ved en italiensk domstol med
 er opfyldt — ud fra den indplacering i en bestemt påstand om tilbagebetaling af afgifter betalt i henhold til
 lønramme eller tilfældegruppe, som han har fået med lovbestemmelser, som er i strid med bestemmelsen i arti
 delelse om, skal kunne se , om han har ret til kel 10 i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17 . juli 1969 ('),
 — oprykning på grundlag af tilfredsstillende tjeneste i således som Domstolen har fortolket den i dom af 20 . april
 en vis periode (» Bewåhrungsaufstieg «) eller lønram 1993 (i de forenede sager C-71 /91 og C-178/91 ), ønskes det
 meoprykning (» Vergi.itungsgruppenaufstieg «)? (C oplyst, om det er foreneligt med de i nævnte direktiv og ved
 253/96 ) fortolkning heraf opstillede principper samt de almindelige
 fællesskabsretlige principper, som Domstolen har opstillet i
 — oprykning på grundlag af tilfredsstillende tjeneste i dom af 25 . juli 1991 (i sag C-208/91 ), at det i en national
 en vis periode (» Bewåhrungsaufstieg «)? ( C-254/96 , retsforskrift er bestemt, at et sådant tilbagebetalingskrav
 C-255/96 , C-256/96 ) ikke er omfattet af den almindelige ordning vedrørende krav
 — oprykning på grundlag af tilfredsstillende tjeneste i om tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om
 en vis periode (» Bewåhrungsaufstieg «) eller tilfælde skyld, men under den særlige ordning, der gælder med
 gruppeoprykning (» Fallgruppenaufstieg «)? ( C-2 57/ hensyn til tilbagebetaling af afgifter, der er betalt med urette ,
 96 , C-258/96


text:
). og at der derfor skal anlægges sag inden for en frist, der
 begynder at løbe fra indbetalingstidspunktet og ikke fra det
 4 . Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende : Har medde tidspunkt, hvor direktivet er blevet korrekt gennemført i
 lelsen i henhold til artikel 2 , stk . 2 , litra c ), nr . ii ), i national ret ?
 direktiv 91 /533/EØF en sådan bindende virkning, at
 arbejdsgiveren er bundet af den meddelelse om stillin (') EFT 1969 II , s . 405 .
 gens værdi , som han har givet arbejdstageren, indtil han
 har ført bevis for, at indplaceringen var fejlagtig, eller i
 hvert fald indtil han — f.eks . ved hjælp af en samlet
 vurdering af arbejdspladsen — over for arbejdstageren Appel iværksat den 7. august 1996 af Stichting Certificatie
 har godtgjort, at dennes fejlagtige indplacering beror på Kraanverhuurbedrijf og Federatie Nederlandse Kraanver
 en misforståelse , eller at værdien af arbejdsopgaverne er huurbedrijven til prøvelse af kendelse, afsagt den 4 . juni
 blevet forringet i tidens løb eller gennem overenskomst 1996 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i
 ændringer ? sag T-18/96 R, Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf
 5 . Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende : Er den tyske og Federatie Nederlandse Kraanverhuurbedrijven mod
 gennemførelse af bestemmelsen i artikel 9 , stk . 2 , i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 direktiv 91 /533/EØF ved Nachweisgesetz af 20 . juli ( Sag C-268/96 P ( R ))
 1 995 ( BGBl . I, s . 946 ), hvorefter arbejdsgiverens pligt til ( 96/C 294/09 )
 at give arbejdstageren en dokumentationsmeddelelse
 bortfalder ved et arbejdsforhold , som allerede bestod Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 ved lovens ikrafttræden , » for så vidt en tidligere 7 . august 1996 iværksat appel af Stichting Certificatie
 skrivelse eller en skriftlig arbejdskontrakt indeholder de Kraanverhuurbedrijf og Federatie Nederlandse Kraanver
 krævede oplysninger « ( Nachweisgesetz ' § 4, stk . 2 ), i huurbedrijven ved advokaterne M. van Empel , Amsterdam,
 overensstemmelse med fællesskabsretten , således at og T. Janssens, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 sådanne tildigere dokumentationsmeddelelser, som bourg hos advokat Marc Loesch , 16 , rue Goethe, til
 opfylder kravene i det gennemførte eller — ved mang prøvelse af kendelse afsagt den 4 . juni 1996 af De
 lende gennemførelse — umiddelbart anvendelige doku Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sagT-1 8/96 ,
 mentationsdirektiv, fortsat er gyldige, hvorfor arbejds R, Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf og Federatie
 giveren , når han senere giver en dokumentationsmedde Nederlandse Kraanverhuurbedrijven mod Kommissionen
 lelse, som strider mod den oprindelige — in concreto for De Europæiske Fællesskaber .
 ---pagebreak--- Nr . C 294/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 10 . 96
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : tir de Paris i sagen SA Sucreries et Raffineries d'Erstein mod
 Fonds d'Intervention et de Régularisation du marché du
 sucre (FIRS ) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 1 . Den af præsidenten for Retten i Første Instans afsagte en anmodning om


text:
præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 kendelse af 4 . juni 1996 i sag T-18/96 R ophæves . mål :
 2 . Der gives Stichting Certificatie Kraanverhuurbedrijf — Kan en industrivirksomhed — der omdanner roer til
 ( SCK ) udsættelse med betalingen af den bøde, som hvidt sukker, og hvori de første forarbejdningsenheder
 Kommissionen har pålagt sammenslutningen ved den i modtager roerne, behandler dem og udvinder sukkersaf
 hovedsagen anfægtede beslutning, indtil Retten har ten, og de efterfølgende forarbejdningsenheder til hvidt
 afsagt dom i hovedsagen, uden at der derved pålægges sukker omdanner den pågældende saft og sirup, som kan
 SCK at stille sikkerhed i form af en bankgaranti eller på beriges ved tilsætning af råsukker af sukkerrør fra de
 anden måde . oversøiske departementer med sådanne forarbejdnings
 enheder — hvad angår de nævnte forarbejdningsenheder
 3 . Der gives Federatie Nederlandse Kraanverhuurbedrij anses for til stadighed at være en » teknisk enhed « og et
 ven ( FNK ) udsættelse med betalingen af den bøde, » raffinaderi «, jf. forordning ( EØF ) nr. 1785/81 (*),
 Kommissionen har pålagt sammenslutningen ved den i artikel 9, og nr. 2225/86 ( 2 ) i relation til tildeling af støtte
 hovedsagen anfægtede beslutning, indtil Retten har til raffinering af sukker fra de oversøiske departemen
 ter ?
 afsagt dom i hovedsagen , uden at der derved pålægges
 FNK at stille sikkerhed i form af en bankgaranti eller på
 anden måde . — Kan en sådan helhed af installationer afvekslende og i
 afbrudte perioder — i tilfælde af en benægtende
 besvarelse af ovenstående spørgsmål — betragtes som en
 4 . Kommissionen pålægges at give SCK og FNK hver for » teknisk enhed « og som et » raffinaderi « som forudsat i
 sig aktindsigt i sagerne IV/34 . 179 , 34.202 , og 34.216 de samme forordninger ?
 samt i andre sager, der ligger til grund for beslutning
 96/551 /EF, herunder også i de interne kommissionsdo
 kumenter, der vedrører drøftelserne mellem Generaldi — Kan disse perioder — i tilfælde af, at det foregående
 rektoraterne III og IV med hensyn til Kommissionens spørgsmål besvares bekræftende — være begrænset til
 procedurer mod FNK og SCK . dem, hvor omdannelsen af råsukker af sukkerrør til
 hvidt sukker kan ske således, at den ikke forløber
 parallelt med forarbejdningen af den sirup, som udvin
 5 . Kommissionen tilpligtes at betale appelsagens omkost des af roerne i de første installationer i samme industri
 ninger, herunder omkostningerne vedrørende begærin virksomhed ?
 gen om foreløbige forholdsregler .
 (') EFT nr . L 177 af 1 . 7 . 1981 , s . 4 .
 Subsidiært : ( 2 ) EFT nr . L 194 af 17 . 7 . 1986 , s . 7 .
 6 . Den af præsidenten for Retten i Første Instans afsagte
 kendelse af 4 . juni 1996 i sag T-18/96 R ophæves, og
 sagen hjemvises til retten til afgørelse .
 7. Kommissionen tilpligtes at betale appelsagens omkost
 ninger, herunder omkostningerne i forbindelse med Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 begæringen


text:
om foreløbige forholdsregler . afsagt den 12 . juni 1996 af Tribunal administratif de Paris i
 sagen SA Laboratoires Sarget mod Fonds d'Intervention et
 de Régularisation du marché du sucre ( FIRS )
 ( Sag C-270/96 )
 ( 96/C 294/ 11 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Ved dom afsagt den 12 . juni 1996, indgået til Domstolens
 afsagt den 12 . juni 1996 af Tribunal administratif de Paris i Justitskontor den 8 . august 1996 , har Tribunal administra
 sagen SA Sucreries et Raffineries d'Erstein mod Fonds tif de Paris i sagen SA Laboratoires Sarget mod Fonds
 d'Intervention et de Régularisation du marché du sucre d'Intervention et de Régularisation du marché du sucre
 ( FIRS ) ( FIRS ) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 ( Sag C-269/96 ) anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 ( 96/C 294/ 10
 Ved dom afsagt den 12 . juni 1996 , indgået til Domstolens Er produkterne » Sargenor «, » Sarvit «, » Lysivit « og » Dyna
 Justitskontor den 8 . august 1996 , har Tribunal administra misan «, henset til deres sammensætning, præsentation og


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/23
 Sag anlagt den 13. marts 2013 — Jinko Solar m.fl. mod Parlamentet m.fl.
 (Sag T-142/13)
 2013/C 123/39
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Jinko Solar Co. Ltd (Shangrao, Kina), Zhejiang Jinko Solar Co. Ltd (Haining City, Kina), Jiangxi Jinko Photovoltaic Materials Co. Ltd (Shangrao), Jinko Solar Import and Export Co. Ltd (Shangrao) og Zhejiang Jinko Trading Co. Ltd (Haining City) (ved advokaterne K. Adamantopoulos og J. Cornelis)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1168/2012 af 12. december 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 344, s. 1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Kommissionens afgørelse af 3. januar 2013, hvorved den nægtede at tage sagsøgernes krav om markedsøkonomisk behandling i betragtning, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ét anbringende, hvorved det hævdes, at forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013, hvori det blev anført, at Kommissionen nægtede at tage sagsøgernes krav om markedsøkonomisk behandling i betragtning, tilsidesætter sagsøgernes berettigede forventninger og anvendes med tilbagevirkende kraft til skade for sagsøgerne uden gyldig begrundelse. Som følge deraf tilsidesætter forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013 åbenlyst de grundlæggende principper om retssikkerhed og god tro.