text:
14 . 6 . 97 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 181 /21
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, Sag anlagt den 11 . april 1997 af Cornelis Volger mod
 rue de Cessange. Europa-Parlamentet
 ( Sag T-l 08/97)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( 97/C 181 /44 )
 — Kommissionens afgørelse af 18 . juni 1996 om ikke at
 imødekomme sagsøgerens ansøgning om, at det blev (Processprog: fransk)
 overvejet, hvorvidt bestemmelsen i vedtægtens
 artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse, annulle
 res . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Europa-Parlamentet
 — Om nødvendigt annulleres Kommissionens udtrykke af Cornelis Volger, Heffingen ( Luxembourg ), ved advoka
 lige afvisning af 27. december 1996 af sagsøgerens terne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tor
 klage . nel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fi
 duciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange .
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostnin
 ger i sagen. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Afgørelsen af 3 . september 1996 om at sætte sagsøge
 ren på ventepenge med virkning fra den 31 . januar
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til 1996 om aftenen annulleres .
 de i sag T-16/97 (') anførte .
 (M EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 11 . april 1997 af Suzanne Smets mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Sagsøgeren har allerede anfægtet ansættelsesmyndighedens
 ( Sag T-107/97) afgørelse, som er dateret den 1 . december 1995 , men blev
 meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 27. december 1995 ,
 ( 97/C 181/43 ) og hvorefter sagsøgeren sættes på ventepenge med virk
 ning fra den 30 . november 1995 og tilkendes den i bilag IV
 (Processprog: fransk) til vedtægten fastsatte godtgørelse ( sag T-176/96 (')).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er Med nærværende søgsmål anfægter sagsøgeren den afgø
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for relse, som Europa-Parlamentets formand har truffet den
 De Europæiske Fællesskaber af Suzanne Smets, Bruxelles, 3 . september 1996, hvorved ikrafttrædelsen af afgørelsen
 ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège, og med valgt om at sætte ham på ventepenge blev fastsat til 31 . januar
 adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne Korn, 21 , rue 1996 om aftenen, og hvorved han fik tilkendt den i
 de Nassau .
 bilag IV til vedtægten fastsatte godtgørelse.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren gør gældende, at Parlamentet har tilsidesat
 — Kommissionens afgørelse om ikke at imødekomme pligten i vedtægtens artikel 25 til straks at meddele enhver
 sagsøgerens ansøgning om ændret indplacering annul afgørelse, der indeholder et klagepunkt, idet det først med
 leres . delte ham den anfægtede afgørelse mere end syv måneder
 efter dens ikrafttrædelse . Efter sagsøgerens opfattelse er
 det åbenbart, at den anfægtede afgørelse ikke kan tillægges
 — Kommissionens afgørelse


text:
om ikke at imødekomme tilbagevirkende gyldighed uden at tilsidesætte principperne
 sagsøgerens administrative klage annulleres . om retssikkerhed og beskyttelse af den berettigede forvent
 ning.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Afgørelsen om at sætte sagsøgeren på ventepenge er der
 næst truffet i strid med vedtægtens artikel 41 , med institu
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til tionens omsorgspligt og uden hensyn til hans personlige
 interesser.
 de i sag T-16/97 ( ! ) anførte.
 (') EFT nr. C 388 af 21 . 12 . 1996 , s. 10 .
 (M EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/41
 Sag anlagt den 26. juli 2011 — SRF mod Rådet
 (Sag T-407/11)
 2011/C 282/77
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: SRF Ltd (New Delhi, Indien) (ved advokaterne F. Graafsma og J. Cornelis)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 469/2011 af 13. maj 2011 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1292/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af polyethylenterephthalatfolie (PET-folie) med oprindelse i Indien (EUT 2009 L 129, s. 51, herefter »den anfægtede forordning«) annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført et hovedanbringende, om at den anfægtede forordning tilsidesætter artikel 9, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1), af følgende grunde:
 1)
 For det første præciseres det i samme artikel, at antidumpingtolden for eksportører eller producenter, som har givet sig til kende, men ikke var omfattet af stikprøven, ikke må overstige den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, der er fastsat for parterne i stikprøven, ved hvilken der skal ses bort fra nulmargen eller minimalmargen. Ved at pålægge SFR en antidumpingtold på 15,5% tilsidesætter den anfægtede forordning denne bestemmelse, idet den vejede gennemsnitlige dumpingmargen, som fastsattes for de parter, der indgik i stikprøven, og hvis dumpingmargen ikke er nul eller under minimumsgrænsen, er lavere end 15,5%.
 2)
 Ved at kræve, at en eksporterende producent anmoder om en fornyet undersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 for anvendelsen af artikel 9, stk. 6, i en situation, hvor den eksisterende antidumpingtold blev tilpasset efter udløbet af samtidige udligningsforanstaltninger, indsætter den anfægtede forordning for det andet en betingelse i artikel 9, stk. 6, der ikke findes i den udtrykkelige tekst i denne bestemmelse, hvorved Rådet foretager en uberettiget fortolkning.
 (1) EUT L 343, s. 51 (konsolideret tekst).


text:
23.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 182/11
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 12. maj 2005
 i sag C-444/03, Meta Fackler KG mod Forbundsrepublikken Tyskland (anmodning om præjudiciel indgivet af Verwaltungsgericht Berlin) (1)
 (Humanmedicinske lægemidler - homøopatiske lægemidler - national bestemmelse, der udelukker et lægemiddel, der er sammensat af kendte homøopatiske bestanddele, fra den særlige, forenklede registreringsordning, når lægemidlets anvendelse som homøopatisk lægemiddel ikke er almindelig kendt)
 (2005/C 182/20)
 Processprog: tysk
 I sag C-444/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) ved afgørelse af 28. august 2003, indgået til Domstolen den 21. oktober 2003, i sagen: Meta Fackler KG mod Forbundsrepublikken Tyskland, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (refererende dommer), P. Kūris og J. Klučka; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: fuldmægtig K. Sztranc, den 12. maj 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 14 og 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6. november 2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, der udelukker et lægemiddel, der er sammensat af forskellige kendte homøopatiske bestanddele, fra den særlige, forenklede registreringsordning, når lægemidlets anvendelse som homøopatisk lægemiddel ikke er almindelig kendt.
 (1) EUT C 21 af 24.1.2004.


text:
25.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/36
 Appel iværksat den 26. november 2013 af Carla Faita til prøvelse af Personalerettens dom af 16. september 2013 i sag F-92/11, Faita mod EØSU
 (Sag T-619/13 P)
 2014/C 24/67
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Carla Faita (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, M. Abreu Caldas og J.-N. Louis)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU)
 Appellantens påstande
 —
 Dom afsagt af Personaleretten (Anden Afdeling) den 16. september 2013 i sag F-92/11, Faita mod EØSU, annulleres.
 —
 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg tilpligtes at betale et beløb på 15 000 EUR til appellanten som erstatning for den ikke-økonomiske skade, som fulgte af ansættelsesmyndighedens tilsidesættelse af dennes omsorgspligt
 —
 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører en retlig fejl med hensyn til formålet med den administrative procedure og princippet om god forvaltningsskik, idet Personaleretten ikke tog den omstændighed i betragtning, at afvisningen af klagen indeholdt en begrundelse, der ordret var identisk med den, der var anført i afvisningen af den ansøgning, mod hvilken klagen var indgivet, på trods af at klagen indeholdt andre argumenter end dem, der var fremført i ansøgningen (jf. den appellerede doms præmis 44 og 65-67).
 2)
 Det andet anbringende vedrører for det første en tilsidesættelse af retten til forsvar, idet appellanten under sagen for Personaleretten, da denne fastslog, at ansættelsesmyndigheden baserede sig på en femte implicit begrundelse i sin afgørelse om afvisning af appellantens ansøgning, ikke har haft lejlighed til at udtale sig herom, og for det andet en retlig fejl, idet Personaleretten foretog en undersøgelse af betingelserne i artikel 12a, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, ved legalitetskontrollen af gennemførelsen af den nævnte vedtægts artikel 24 (jf. den appellerede doms præmis 94 ff.)


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 14. juli 2015 — Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen mod Hauptzollamt Bielefeld
 (Sag C-365/15)
 (2015/C 328/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen
 Sagsøgt: Hauptzollamt Bielefeld
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 241 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (1) fortolkes således, at den nationale lovgivning, hvortil der henvises i denne bestemmelse, under hensyntagen til det EU-retlige effektivitetsprincip også skal fastsætte forrentning af tilbagebetalte importafgifter fra tidspunktet for betalingen af afgiftsbeløbene til udbetalingen af disse beløb i tilfælde, hvor der ikke er rejst krav om tilbagebetaling ved en national domstol?
 (1) EUT L 302, s. 1.


text:
4.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/5
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 22. marts 2012 — Maurice Emram mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) — Guccio Gucci SpA
 (Sag C-354/11 P) (1)
 (Appel - procesreglementets artikel 19 - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - ansøgning om registrering af figurmærket G - varemærker)
 2012/C 235/07
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Maurice Emram (ved avocat M. Benavï)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og Guccio Gucci SpA (ved avvocato F. Jacobacci)
 Sagens genstand
 Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 10. maj 2011 i sag T-187/10, Emram mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag med påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. februar 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1281/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Guccio Gucci SpA og M. Emram — artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) — anmodning om registrering af EF-figurmærket G — risiko for forveksling — urigtig gengivelse af bevismateriale — fejlagtig vurdering af særpræg — tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Maurice Emram betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/32
 Sag anlagt den 30. november 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-535/07)
 (2008/C 51/55)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Sauer og Fr. D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (1), og artikel 6, stk. 2, sammenholdt med artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (2), idet
 a)
 den ikke som særligt beskyttede områder i henhold til ornitologiske kriterier efter fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, korrekt har udpeget de områder, som med hensyn til antal og udstrækning i Østrig er bedst egnede til beskyttelse af fuglearter (»Hansag« i delstaten Burgenland), eller ikke korrekt har afgrænset dem (»Niedere Tauern« i delstaten Steiermark), og
 b)
 en del af de allerede udpegede særligt beskyttede områder ikke er omfattet af den retlige beskyttelse, som kræves i henhold til fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, og habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, sammenholdt med dettes artikel 7.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om beskyttelse af vilde fugle (fugledirektivet) pålægger medlemsstaterne som særligt beskyttede områder (SBO) at udlægge de områder, som med hensyn til antal og udstrækning er bedst egnede til beskyttelse af de i bilag I til direktivet nævnte fuglearter, samt at træffe tilsvarende foranstaltninger med hensyn til de regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, som ikke er anført i bilag I. Et SBO skal ifølge Kommissionen omfattes af en retlig beskyttelse, som bl.a. er egnet til at sikre de i bilag I til direktivet anførte fuglearters overlevelse og formering, samt til at sikre formering, fjerskifte og overvintring for regelmæssigt tilbagevendende trækfuglearter, som ikke er anført i bilag I. Da det af artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (habitatdirektivet) følger, at bl.a. forpligtelserne i dette direktivs artikel 6, stk. 2, træder i stedet for forpligtelserne i fugledirektivets artikel 4, stk. 1, for så vidt angår de områder, der er udlagt som særligt beskyttede områder, skal disse områders retlige beskyttelsesstatus desuden sikre, at man undgår forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelser af de arter, for hvilke områderne er udpeget.
 Kommissionen mener, at Republikken Østrig har tilsidesat de forpligtelser, den er blevet pålagt ved disse fællesskabsretlige bestemmelser, idet den ikke har udpeget området »Hansag« som SBO, ikke har afgrænset det særlige beskyttelsesområde »Niedere Tauern« i henhold til de i fugledirektivet opstillede krav, og endelig idet den ikke har ladet en del af de allerede udpegede særlige beskyttelsesområder være omfattet af en retlig beskyttelse, som lever op til kravene i de ovennævnte bestemmelser.
 Uanset at Republikken Østrig anerkender,


text:
at det er påkrævet at udpege området »Hansag« som SBO, og at det er dens hensigt, at dette skal ske — hvilket den flere gange har bekræftet — har den ikke efterkommet sin udpegningsforpligtelse inden udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist.
 Den afgrænsning af området »Niedere Tauern«, der var foretaget i henhold til fugledirektivets krav, vedrører for det først den utilstrækkelige hensyntagen til de nødvendige levesteder for pomeransfuglen, og for det andet at der ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til de fastslåede levesteder for visse skovfuglearter — nemlig gråspætte (Picus canus) og hjerpe (Bonasa bonasia). Ganske vist råder medlemsstaterne i deres valg og afgrænsning af SBO'er over et vist skøn, men det er begrænset derved, at disse områder skal udpeges i henhold til bestemte i direktivet fastsatte ornitologiske kriterier. Ved valget og afgrænsningen af et SBO må en medlemsstat navnlig ikke inddrage de i fugledirektivets artikel 2 og habitatdirektivets artikel 6, stk. 4, nævnte økonomiske hensyn.
 Hvad angår den retlige beskyttelsesstatus af de allerede udpegede beskyttelsesområder i Østrig, skal der — for at kriterierne for udpegning som SBO opfyldes — træffes »særlige beskyttelsesforanstaltninger« for den dér konkret udpegede fuglefauna, og det er også påkrævet, at de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger fastlægges præcist og indrettes efter de særlige kendetegn ved og miljømæssige betingelser for SBO'et og de dér levende arter. De i de retlige beskyttelsesinstrumenter anførte specifikke bevaringsformål som omhandlet i fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, og specifikke beskyttelsesformål som omhandlet i habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, for hver af de berørte fuglearter, sammenholdt med de nødvendige konkrete foranstaltninger og betingelser (forbud og påbud), skal tilsvarende have en bindende karakter, og der skal informeres tilstrækkeligt herom. Efter gennemgang af de gældende bestemmelser i de enkelte delstater kan det fastslås, at den beskyttelsesstatus, der følger af disse bestemmelser, ikke lever op til ovennævnte krav, og at de dermed ikke kan anses for tilstrækkelige i henhold til den standard, der følger af bestemmelserne i fugledirektivet og habitatdirektivet.
 (1) EFT L 103, s. 1.
 (2) EFT L 206, s. 7.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/24
 Rettens dom af 18. juni 2014 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-260/11) (1)
 ((Fiskeri - bevarelse af fiskeressourcerne - Spaniens overskridelse af de for 2010 tildelte fiskekvoter for makrel i område VIIIc, IX og X og Den Europæiske Unions farvande i CECAF 34.1.1 - nedsættelse af de for 2011-2015 tildelte fiskekvoter - ret til forsvar - retssikkerhed - berettiget forventning - ligebehandling))
 2014/C 253/34
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogados del Estado N. Díaz Abad og L. Banciella Rodríguez-Miñón, derefter ved abogados del Estado M. Sampoll Pucurull og Banciella Rodríguez-Miñón)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, F. Jimeno Fernández og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation f Kommissionens forordning (EU) nr. 165/2011 af 22. februar 2011 om nedsættelse af visse makrelkvoter, der er tildelt Spanien i 2011 og følgende år på grund af overfiskning i 2010 (EUT L 48, s. 11).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 211 af 16.7.2011.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/6
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 24. oktober 2013 — Deutsche Post AG mod Europa-Kommissionen, UPS Europe NV/SA og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG
 (Sag C-77/12 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - Kommissionens beslutning om at indlede proceduren i artikel 88, stk. 2, EF - annullationssøgsmål - akter, der kan være genstand for et annullationssøgsmål - akter, som tilsigter at have retligt bindende virkninger - tidligere beslutning om at indlede proceduren, der omhandler de samme foranstaltninger)
 2013/C 367/08
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Deutsche Post AG (ved Recthsanwälte J. Sedemund og T. Lübbich)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Martenczuk og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede), UPS Europe NV/SA og UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (ved advokaterne T. Ottervanger og E. Henny)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 8. december 2011 i sag T-421/07, Deutsche Post mod Kommissionen, hvorved Retten har afvist sagsøgerens påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 12. september 2007 om at indlede en procedure efter artikel 88, stk. 2, EF vedrørende foranstaltninger truffet af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for Deutsche Post AG (statsstøtte C 36/07 (ex NN 25/07)) — tilsidesættelse af artikel 263, stk. 4, TEUF og retten til adgang til effektive retsmidler — urigtig fortolkning af retten til god forvaltning og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet — utilstrækkelig begrundelse af Rettens dom
 Konklusion
 1)
 Dom af 8. december 2011, afsagt af Den Europæiske Unions Ret i sagen Deutsche Post mod Kommissionen (sag T-421/07), annulleres.
 2)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 118 af 21.4.2012.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/21
 Rettens dom af 15. december 2011 — Mövenpick mod KHIM (PASSIONATELY SWISS)
 (Sag T-377/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket PASSIONATELY SWISS - absolut registreringshindring - geografisk oprindelsesangivelse - manglende fornødent særpræg)
 2012/C 32/40
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Mövenpick-Holding (Cham, Schweiz) (ved advokat M. Taxhet)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. juli 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1457/2008-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PASSIONATELY SWISS som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Mövenpick Holding betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
C 259/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Artikel 1, stk. 3, i direktiv 91/439 kan ikke påberåbes til Sag anlagt den 26. juni 2000 af Kommissionen for De
 støtte for en obligatorisk og systematisk registrering af Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 kørekort udstedt af andre medlemsstater. De nederlandske
 myndigheders fortolkning beror på en urigtig opfattelse (Sag C-254/00)
 af forholdet mellem direktivets artikel 1, stk. 2 og 3,
 og bestemmelsen i artikel 43 EF. Desuden er de af de
 nederlandske myndigheder anvendte midler uforholds- (2000/C 259/09)
 mæssige.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juni
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 — Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 2, i direktiv 91/439 ved at H. van Lier, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 begrænse gyldighedsperioden af kørekort udstedt af andre Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirch-
 medlemsstater i forhold til udstedelsesdatoen i medlems- berg.
 staten: De nederlandske myndigheder anvender de natio-
 nale bestemmelser om gyldigheden af kørekort fra det Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 tidspunkt, hvor kørekortet er blevet udstedt i den anden
 medlemsstat, og ikke fra det tidspunkt, hvor der tages 1. Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 bopæl i Nederlandene. Også i dette tilfælde har de sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentet og
 nederlandske myndigheder misforstået forholdet mellem Rådets direktiv 95/47/EF af 24. oktober 1995 om stan-
 direktivets artikel 1, stk. 2 og 3, idet den gensidige darder for transmission af tv-signaler (1), idet det ikke
 anerkendelse i stk. 2 dermed er uden betydning for en har givet meddelelse om de love og administrative
 meget stor gruppe indehavere af kørekort. De nederland- bestemmelser eller ikke har truffet de foranstaltninger,
 ske myndigheder anvender en urigtig opfattelse af begre- der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 bet »gensidig anerkendelse«: Der er ikke tale om, at
 indehavere af nederlandske kørekort eller kørekort ud- 2. Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 stedt af andre medlemsstater behandles forskelligt, men kostninger.
 at kørekort udstedt af andre medlemsstater tillægges de
 samme retsvirkninger som i udstedelsesstaten. Bestem-
 melsen skal imidlertid ikke sikre, at indehavere af ne- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 derlandske kørekort ikke forskelsbehandles i forhold til
 indehavere af andre kørekort, men at sidstnævnte gruppe Som følge af artikel 249, stk. 3 EF’s tvingende karakter er
 ikke hindres i at udøve etableringsfrihed i Nederlandene. medlemsstaterne forpligtet til at træffe de foranstaltninger, der
 er nødvendige for at efterkomme de direktiver, som rettes til
 dem, inden udløbet af den frist, der er fastsat i disse. Fristen
 udløb den 23. august 1996, uden at Nederlandene havde
 — Tilsidesættelse af artikel 6, stk. 1, litra c), i direk- truffet de nødvendige foranstaltninger.
 tiv 91/439: I den nederlandske lov er der for førere i
 kategori D fastsat en minimumsalder på 18 år, hvorimod
 den efter direktivets artikel 6, stk. 1, litra c), skulle have (1) EFT L 281, s. 51.
 været 21 år.
 — Tilsidesættelse af bilag III, punkt 4, i direktiv 91/439:
 Artikel


text:
100 i den (nederlandske) bekendtgørelse om
 kørekort er ikke forenelig med direktivets bilag III, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 punkt 4, da den ikke foreskriver jævnlige lægeundersøgel- se afsagt den 21. juni 2000 af High Court of Justice
 ser af førere i gruppe 2 — førere af lastbiler og busser. (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 Office) i sagen Commissioners of Customs and Excise
 mod Zoological Society of London
 (Sag C-267/00)
 (1) Domstolens dom af 29.2.1996, sag C-193/94, Skanavi, Sml. I,
 s. 929. (2000/C 259/10)
 Ved kendelse afsagt den 21. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 3. juli 2000, har High Court of Justice
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown Office) i
 sagen Commissioners of Customs and Excise mod Zoological
 Society of London forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 27. august 2012 — A.M. van der Ham og A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren mod College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
 (Sag C-396/12)
 2012/C 379/21
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: A.M. van der Ham og A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren
 Sagsøgt: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvordan skal man fortolke begrebet »forsætlig misligholdelse« i artikel 51, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1698/2005 af 20. september 2005 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (1), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 74/2009 af 19. januar 2009 (2), artikel 23 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1975/2006 af 7. december 2006 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1698/2005 (3) og artikel 67, stk. 1, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (4)? Er det tilstrækkeligt til, at der foreligger en sådan misligholdelse, at der sker en overtrædelse af en langvarig fast politik, som omhandlet i artikel 8, stk. 2, litra c), i de nationale retningslinjer vedrørende de retlige rammer for krydsoverensstemmelseskrav i den fælles landbrugspolitik?
 2)
 Er EU-retten til hinder for, at det i en medlemsstat allerede kan antages, at der foreligger en »forsætlig« overtrædelse af en bestemmelse i den nævnte forordnings forstand, når der foreligger en eller flere af følgende omstændigheder:
 a)
 Det antages allerede i det pågældende ikke-opfyldte krydsoverensstemmelseskrav, at der foreligger fortsæt.
 b)
 Det pågældende krydsoverensstemmelseskrav er komplekst.
 c)
 Det handler om en langvarig fast politik.
 d)
 Der foreligger enten en aktiv handlen eller en bevidst undladelse.
 e)
 Landbrugeren er allerede tidligere blevet gjort bekendt med en mangelfuld gennemførelse af det pågældende krydsoverensstemmelseskrav.
 f)
 Graden af den manglende opfyldelse af krydsoverensstemmelseskravet giver anledning til at antage, at der foreligger fortsæt?
 3)
 Kan støttemodtageren tilregnes en »forsætlig misligholdelse«, når en tredjeperson har udført arbejdet på hans vegne?
 (1) EUT L 277, s. 1.
 (2) EUT L 30, s.100.
 (3) EUT L 368, s. 74.
 (4) EUT L 141, s. 18.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesarbeitsgericht Hamm (Tyskland) den 4. maj 2010 — KHS AG mod Winfried Schulte
 (Sag C-214/10)
 ()
 2010/C 234/31
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesarbeitsgericht Hamm
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: KHS AG
 Sagsøgt: Winfried Schulte
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF (1) fortolkes således, at den er til hinder for national lovgivning og/eller praksis, hvorefter retten til årlig betalt mindsteferie ophører ved udløbet af referenceperioden og/eller overførselsperioden, også når arbejdstageren har været uarbejdsdygtig i en længere periode (hvorved denne længerevarende uarbejdsdygtighed har til følge, at retten til mindsteferie kan samles sammen for flere år, hvis muligheden for en sådan overførsel ikke er tidsmæssigt begrænset)? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, skal denne overførselsmulighed da bestå i en periode på mindst 18 måneder?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9).


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. juli 2011 — Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (sag C-471/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (sag C-472/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (sag C-473/09 P) mod Europa-Kommissionen, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Comunidad Autónoma de la Rioja, Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
 (Forenede sager C-471/09 P — C-473/09 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - annullationssøgsmål - beslutninger fra Kommissionen om den spanske stats støtteordninger til fordel for virksomheder i provinserne Vizcaya, Álava og Guipúzcoa - skattenedslag på 45 % af investeringsbeløbet - berettiget forventning - proportionalitetsprincippet - principperne om retssikkerhed og om god forvaltningsskik - overholdelse af en rimelig frist - manglende meddelelse)
 2011/C 298/05
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellanter: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (sag C-471/09 P), Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (sag C-472/09 P), Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (sag C-473/09 P) (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede), Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi), Comunidad Autónoma de la Rioja (ved abogados J.M. Criado Gámez og E. Martínez Aguirre), Camara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi) og Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
 Intervenient til støtte for appellanten: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appeller af dom afsagt af Retten i Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) den 9. september 2009 i de forenede sager T-227/01 — T-229/01, T-265/01, T-266/01 og T-270/01, Diputación Foral de Álava og Gobierno Vasco m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten i sagerne T-227/01 og T-265/01 frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2002/820/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i provinsen Álava i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet (EFT 2002 L 296, s. 1), i sagerne T-228/01 og T-266/01 frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/27/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i provinsen Vizcaya i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet (EFT 2003 L 17, s. 1) og i sagerne T-229/01 og T-270/01 frifandt Kommissionen for en påstand om påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2002/894/EF af 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til fordel for virksomheder i provinsen Guipúzcoa i form af et nedslag i skatten på 45 % af investeringsbeløbet


text:
(EFT L 314, s. 26).
 Konklusion
 1)
 Appellerne og kontraappellerne forkastes.
 2)
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava og Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa betaler ligeligt sagens omkostninger i forbindelse med appelsagerne.
 3)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 37 af 13.2.2010.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/45
 Sag anlagt den 25. august 2008 — Matratzen Concord mod KHIM — Barranco Schnitzler og Barranco Rodriguez (MATRATZEN CONCORD)
 (Sag T-351/08)
 (2008/C 285/84)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Matratzen Concord GmbH (Köln, Tyskland) (ved Rechtsanwalt J. Albrecht)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 De andre parter i sagen for appelkammeret: Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern, Spanien) og Mariano Barranco Rodriguez (Sant Just Desvern)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. maj 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1034/2007-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne afholdt i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Matratzen Concord GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »MATRATZEN CONCORD« for varer i klasse 10, 20 og 24 (ansøgning nr. 3 355 369)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Pablo Barranco Schnitzler og Mariano Barranco Rodriguez
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »MATRATZEN« for varer i klasse 20
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på varemærkeansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet der mellem de omtvistede varemærker ikke foreligger nogen risiko for forveksling, samt tilsidesættelse af forordningens artikel 43, stk. 2, da det ikke er godtgjort, at der er gjort reel brug af det til støtte for indsigelsen påberåbte varemærke.


text:
24.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 4. juli 2013 — Simone Gardella mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di La Spezia — Italien)
 (Sag C-233/12) (1)
 (Overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i en medlemsstat - artikel 45 TEUF og 48 TEUF - national lovgivning, som ikke fastsætter ret til, at den kapital, der repræsenterer de pensionsbidrag, der er indbetalt til en national socialsikringsinstitution, overføres til en international organisation med hjemsted i en anden medlemsstat - regel om sammenlægning)
 2013/C 245/06
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di La Spezia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Simone Gardella
 Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Civile della Spezia — fortolkning af artikel 20 TEUF, 45 TEUF, 48 TEUF og 145-147 TEUF samt artikel 15 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder — overførsel af pensionsrettigheder erhvervet i forskellige medlemsstater — ansat ved en international organisation med hovedsæde i en anden medlemsstat — nationale bestemmelser, som ikke giver ret til at overføre pensionsbidrag, der er indbetalt til en national socialsikringsinstitution, til den pågældende internationale organisation — socialsikringsinstitutionens nægtelse af at indgå en aftale, som muliggør en sådan overførsel
 Konklusion
 Artikel 45 TEUF og 48 TEUF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som ikke tillader dens statsborgere, som er ansat i en international organisation, såsom Den Europæiske Patentmyndighed, der er beliggende på en anden medlemsstats område, til denne organisations pensionsordning at overføre den kapital, der repræsenterer de pensionsrettigheder, som de tidligere har erhvervet på deres oprindelsesmedlemsstats område, i mangel af en aftale mellem denne medlemsstat og nævnte internationale organisation, som fastsætter mulighed for en sådan overførsel.
 I det tilfælde, hvor ordningen om overførsel af den kapital, der repræsenterer tidligere erhvervede pensionsrettigheder i en medlemsstat, til pensionsordningen hos en ny arbejdsgiver i en anden medlemsstat ikke kan finde anvendelse, skal artikel 45 TEUF fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som ikke gør det muligt at tage hensyn til de beskæftigelsesperioder, som en statsborger i Den Europæiske Union har tilbagelagt ved en international organisation, såsom Den Europæiske Patentmyndighed, der er beliggende på en anden medlemsstats område, med henblik på erhvervelse af en ret til alderspension.
 (1) EUT C 217 af 21.7.2012.


text:
24.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 392/45
 Sag anlagt den 30. august 2016 — Sicignano mod EUIPO — Inprodi (GiCapri »a giacchett’e capri«)
 (Sag T-619/16)
 (2016/C 392/59)
 Stævningen er affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: Pasquale Sicignano (Santa Maria la Carità, Italien) (ved advokaterne A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli og G. Petrocchi)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Inghirami Produzione Distrinuzione SpA (Inprodi) (Milano, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Pasquale Sicignano
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelene »GiCapri »a giacchett’e capri«« — registreringsansøgning nr. 12 512 778
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. juli 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 806/2015-5)
 Påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 2. juli 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO, hvorved ansøgning nr. 12512778 om registrering af det sammensatte varemærke »GiCapri »a giacchett’e capri«« for vareklasse 18, 25 og 35 blev forkastet, annulleres, idet nævnte ansøgning tages til følge.
 —
 EUIPO tilpligtes at refundere sagsøgeren alle omkostninger, udgifter og afgifter forbundet med denne sag.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/27
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. november 2002 den 7. november 2002
 i sag T-88/98, Kundan Industries Ltd og Tata International i de forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og
 Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union (1) T-151/99, Vela Srl og Tecnagrind SL mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 (»Dumping — skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af
 rustfrit stål — fastsættelse af eksportprisen — upålidelige (Landbrug — EUGFL — ophævelse af en finansiel støtte —
 priser — fastsættelse af den normale værdi — retten til artikel 23 og 24 i forordning (EØF) nr. 4253/88 —
 kontradiktion«) retssikkerhedsprincippet og princippet om den berettigede
 forventning — proportionalitetsprincippet)
 (2003/C 19/49)
 (2003/C 19/50)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-88/98, Kundan Industries Ltd, Tata International Ltd,
 Mumbai (Indien), ved advokaterne J.-F. Bellis og P. De Baere,
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den I de forenede sager T-141/99, T-142/99, T-150/99 og T-151/
 Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt, H.-J. Rabe 99, Vela Srl, Milano (Italien), og Tecnagrind SL, Barcelona
 og G. Berrisch), støttet af Kommissionen for De Europæiske (Spanien), ved avvocato G.M. Scarpellini, og med valgt adresse
 Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og N. Khan), i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 angående en påstand om annullation af artikel 1 i Rådets skaber (befuldmægtigede: C. Cattabriga og M. Moretto), angå-
 forordning (EF) nr. 393/98 af 16. februar 1998 om indførelse ende i sag T-141/99 en påstand om annullation af Kommissio-
 af en endelig antidumpingtold på importen af skruer, bolte, nens beslutning C (1999) 540 af 9. marts 1999, hvorved det
 møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i tilskud, der var ydet Vela Srl ved Kommissionens beslutning
 Folkerepublikken Kina, Indien, Republikken Korea, Malaysia, C (92) 1494 af 30. juni 1992 om tildeling af bidrag fra EUGFL,
 Taiwan og Thailand (EFT L 50, s. 1), har Retten (Fjerde Udviklingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88 om
 Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vi- gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88
 laras, og dommerne V. Tiili, J. Pirrung, P. Mengozzi og for så vidt angår EUGFL, Udviklingssektionen (EFT L 374,
 A. W. H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den 21. november s. 25), inden for rammerne af projekt nr. 92.IT.06.001,
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: benævnt »Aktion i form af et demonstrationsprojekt med
 henblik på indførsel og udvikling af Luffa cylindrica i dårligt
 stillede europæiske områder«, blev ophævet, i sag T-142/99 en
 1) Artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 393/98 af 16. februar
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 1998 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen C (1999) 541 af 4. marts 1999, hvorved det tilskud, der
 af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med var ydet ved Kommissionens beslutning C (93) 3401 af
 oprindelse i Folkerepublikken Kina, Indien, Republikken Korea, 26. november 1992 om tildeling af bidrag fra EUGFL, Udvik-
 Malaysia,


text:
Taiwan og Thailand annulleres, i det omfang den lingssektionen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for
 antidumpingtold, der er fastsat for eksport til Det Europæiske
 rammerne af projekt nr. 92.IT.06.057, benævnt »Pilot- og
 Fællesskab af varer fremstillet af Kundan Industries Ltd og demonstrationsprojekt med henblik på nedbringelse af pro-
 eksporteret af Tata International Ltd, overstiger den told, der duktionsomkostningerne og anvendelse af gødningsstoffer ved
 ville være pålagt, hvis der ikke var foretaget justering af solsikkedyrkning«, blev ophævet, i sag T-150/99 en påstand
 eksportprisen med henvisning til en provision. om annullation af Kommissionens beslutning C (1999) 532 af
 4. marts 1999, hvorved det tilskud, der var ydet Tecnagrind
 2) I øvrigt frifindes Rådet. SL ved Kommissionens beslutning C (93) 3395 af 26. novem-
 ber 1992 om tildeling af bidrag fra EUGFL, Udviklingssektio-
 3) Rådet betaler ud over sine egne omkostninger 30 % af nen, jf. forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af
 sagsøgernes omkostninger. Kommissionen bærer sine egne projekt nr. 93.ES.06.031, benævnt »Aktion i form af et
 omkostninger. demonstrationsprojekt med henblik på mangesidig udnyttelse
 af Vetiver (Vetiveria Zizanioides) i middelhavsområdet«, blev
 ophævet, og i sag T-151/99 en påstand om annullation af
 ( 1) EFT C 234 af 25.7.1998. Kommissionens beslutning C (1999) 533 af 4. marts 1999,
 hvorved det tilskud, der var ydet Tecnagrind SL ved Kommis-
 sionens beslutning C (96) 2235 af 13. september 1996
 ---pagebreak--- C 19/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 om tildeling af bidrag fra EUGFL, Udviklingssektionen, jf. Vizcaya og Territorio Histórico de Guipúzcoa (EFT 1999
 forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af projekt C 351, s. 29, og EFT 2000 C 71, s. 8), har Retten (Tredje
 nr. 95.ES.06.005, benævnt »Aktion i form af et demonstra- Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden M. Ja-
 tionsprojekt med henblik på forarbejdning af ricin (Ricinus eger, og dommerne R. García-Valdecasas, K. Lenaerts, P. Lindh
 Communis) på landbrugsbedrifterne for at opnå naturlige og J. Azizi; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pa-
 aromastoffer«, blev ophævet, har Retten (Tredje Afdeling), stor, den 23. oktober 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne således:
 K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio
 González, den 7. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 lyder således:
 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommis-
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. sionens omkostninger.
 2) Sagsøgerne bærer i hver af sagerne deres egne omkostninger og (1 ) EFT C 47 af 19.2.2000.
 betaler Kommissionens omkostninger.
 ( 1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 23. oktober 2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i de forenede sager T-346/99, T-347/99 og T-348/99,
 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de
 Álava m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 den 23. oktober 2002 skaber (1)
 i de forenede sager T-269/99, T-271/99 og T-272/99, (»Statsstøtte — beslutning om at indlede proceduren efter
 Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de artikel 88, stk. 2, EF — annullationssøgsmål —


text:
formaliteten
 Guipúzcoa m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske — skattemæssig foranstaltning — selektiv karakter —
 Fællesskaber ( 1) berettiget forventning — magtfordrejning«)
 (»Statsstøtte — beslutning om at indlede proceduren efter (2003/C 19/52)
 artikel 88, stk. 2, EF — annullationssøgsmål — formaliteten
 — skattemæssig foranstaltning — selektiv karakter — (Processprog: spansk)
 berettiget forventning — magtfordrejning«)
 (2003/C 19/51) I de forenede sager T-346/99, T-347/99 og T-348/99, Territo-
 rio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio
 Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa,
 (Processprog: spansk)
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya,
 ved abogados A. Creus Carreras og B. Uriarte Valiente, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: F. Santaolalla Gadea, G. Rozet og G. Valero Jordana),
 I de forenede sager T-269/99, T-271/99 og T-272/99, Territo- angående en påstand om annullation af Kommissionens
 rio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, beslutning, der blev meddelt de spanske myndigheder ved
 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, skrivelse af 29. september 1999, om at indlede proceduren
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, efter artikel 88, stk. 2, EF mod den spanske stat med hensyn til
 ved abogados A. Creus Carreras og B. Uriarte Valiente, mod fiskale støtteforanstaltninger i form af nedsættelse af beskat-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- ningsgrundlaget for nyoprettede selskaber i Territorio Históri-
 gede: F. Santaolalla Gadea, G. Rozet og G. Valero Jordana), co de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya og Territorio
 angående en påstand om annullation af Kommissionens Histórico de Guipúzcoa (EFT 2000 C 55, s. 2), har Retten
 beslutninger, der blev meddelt de spanske myndigheder ved (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 skrivelser af 17. august 1999, om at indlede proceduren efter M. Jaeger, og dommerne R. García-Valdecasas, K. Lenaerts,
 artikel 88, stk. 2, EF mod den spanske stat med hensyn til P. Lindh og J. Azizi; justitssekretær: assisterende justitssekretær
 fiskale støtteforanstaltninger i form af en skattelempelse på B. Pastor, den 23. oktober 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 45 % i Territorio Histórico de Álava, Territorio Histórico de lyder således:


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/64
 Sag anlagt den 16. november 2012 — Advance Magazine Publishers mod KHIM — Nanso Group (TEEN VOGUE)
 (Sag T-509/12)
 2013/C 26/127
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, De Forenede Stater) (ved barrister C. Aikens)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nanso Group Oy (Nokia, Finland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 17. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 147/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Advance Magazine Publishers, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »TEEN VOGUE« for bl.a. varer i klasse 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 3529476
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Nanso Group Oy
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den svenske varemærkeregistrering nr. 126124 af ordmærket »VOGUE« for varer i klasse 25; den svenske varemærkeregistrering nr. 43934 af figurmærket »Vogue« for varer i klasse 25; den finske varemærkeansøgning nr. T 199 803 628 om ordmærket »VOGUE« for varer i klasse 25; det registrerede handelsnavn »VO Gue«
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de omtvistede varer
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk.1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/23
 Rettens kendelse af 11. september 2012 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-241/03 RENV) (1)
 (Retspleje - sag om ekstraordinær genoptagelse - retsvirkningerne af en efterfølgende dom afsagt af Retten - ny faktisk omstændighed - foreligger ikke - afvisning)
 (2012/C 331/43)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Begæring om ekstraordinær genoptagelse af Rettens kendelse af 17. maj 2006, Marcuccio mod Kommissionen (sag T-241/03, Sml. Pers. I-A-2, s. 111, og II-A-2, s. 517)
 Konklusion
 1)
 Begæringen om ekstraordinær genoptagelse afvises.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 200 af 23.8.2003.


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/5
 Appel iværksat den 15. april 2013 af nfon AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 29. januar 2013 i sag T-283/11 — Fon Wireless Ltd. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og design)
 (Sag C-193/13 P)
 2013/C 189/09
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: nfon AG (ved advokat V. von Bomhard)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) og Fon Wireless Ltd.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 1)
 Den appellerede dom ophæves.
 2)
 Subsidiært ophæves dommen, for så vidt som den bekræfter risikoen for forveksling med det ældre EF-varemærke nr. 4719738 »fon« (figur)
 3)
 Sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den foreliggende appel er rettet mod dom af 29. januar 2013 afsagt af Retten i sag T-283/11, hvorved denne omgjorde afgørelsen truffet den 18. marts 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1017/2009-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Fon Wireless Ltd. og nfon AG, idet der meddeltes afslag på den af nfon AG til appelkammeret indgivne klage.
 Appellanten har støttet sin appel på et eneste anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (»varemærkeforordningen«) (1). Bedømmelsen af, om der foreligger en risiko for forveksling som omhandlet i varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), må foretages på baggrund af en samlet vurdering under hensyntagen til alle sagens relevante faktorer. Appellanten har anført, at dette krav er tilsidesat i tre henseender, nemlig at der ved sammenligningen er foretaget en fejlagtig fastsættelse af de omtvistede varemærkers særprægede bestanddele, en fejlagtig, automatisk bedømmelse af risikoen for forveksling og en fejlagtig bedømmelse af risikoen for forveksling pga. en utilstrækkelig hensyntagen til det svage særpræg vedrørende bestanddelen »fon«.
 (1) EUT L 78, s. 1.


text:
C 20/30 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 23.1.1999
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS for De Europñiske Fñllesskaber af UPS Europe NV/SA
 den 23. oktober 1998 ved advokat T. R. Ottervanger, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Loeff Clays Verbeke, 5, rue
 i sag T-25/96 (92), Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luft- Charles Martel.
 fahrt-Unternehmen m.fl. mod Kommissionen for De Euro-
 pñiske Fñllesskaber (1)
 (Fastsñttelse af sagsomkostninger) Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (1999/C 20/54)
 Ð Kommissionens beslutning om ikke at indlede en pro-
 cedure i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2,
 (Processprog: tysk)
 mod Forbundsrepublikken Tyskland med henblik på at
 fastslå, om der som nñvnt i sagsùgerens klage er tale
 I sag T-25/96 (92), Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luft- om statsstùtte, annulleres.
 fahrt-Unternehmen, Bonn, bestående af fùlgende medlem-
 mer: Aero LLoyd Flugreisen GmbH & Co. Luftverkehrs-
 KG, Oberursel (Tyskland), Air Berlin GmbH & Co. Luft- Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 verkehrs KG, Berlin, Condor Flugdienst GmbH,
 Kelsterbach (Tyskland), Germania Fluggesellschaft mbH,
 Berlin, Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH, Langenhagen Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Tyskland), og LTU Lufttransport Unternehmen GmbH &
 Co. KG, Düsseldorf (Tyskland), og Hapag Lloyd Flugge-
 sellschaft mbH, Langenhagen, ved advokat Gerrit Schohe, Den 7. juli 1994 indgav sagsùgeren, der indgår i »United
 Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo- Parcel Service«-koncernen (UPS), som driver verdens-
 kat Marc Baden, 34 B, rue Philippe II, mod Kommissionen omspñndende virksomhed med udbringning af pakker, en
 for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Paul klage til Kommissionen, hvori selskabet anmodede den om
 Nemitz), angående en begñring om fastsñttelse af sagsom- at indlede en sag med henblik på bl.a. at fastslå, om
 kostninger i anledning af Rettens kendelse af 14. marts Deutsche Bundespost Postdienst, nu Deutsche Post AG,
 1997, sag T-25/96, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luft- havde misbrugt sin stilling på markedet, og om der i for-
 fahrt-Unternehmen og Hapag-Lloyd mod Kommissionen hold til selskabet var tale om krydssubsidier, i strid med
 (Sml. II, s. 363), har Retten (Femte Udvidede Afdeling), EF-traktaten, navnlig artikel 86, 90, 92 og 93.
 sammensat af prñsidenten, J. D. Cooke, og dommerne R.
 García-Valdecasas, P. Lindh, J. Pirrung og M. Vilaras;
 justitssekretñr: H. Jung, den 23. oktober 1998 afsagt ken-
 Den 19. december 1997 fremsendte Kommissionen en
 delse, hvis konklusion lyder således:
 skrivelse, hvori den anfùrte, at den ville indlede en pro-
 cedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, »i begyn-
 Det samlede belùb, Kommissionen skal betale til sagsù- delsen af nñste år«. Den 10. august 1998 fremsendte sag-
 gerne til dñkning af sagsomkostninger, fastsñttes til sùgeren en skrivelse til Kommissionen med anmodning
 30 000 DEM med tillñg af den moms, der eventuelt skal om, at den traf en afgùrelse vedrùrende selskabets klage
 betales af dette belùb. over Forbundsrepublikken Tyskland i henhold til
 artikel 92. Den 2. oktober 1998 svarede Kommissionen, at
 den ville »undersùge« Deutsche Post AG's stilling og
 (1) EFT C 145 af 18.5.1996. adfñrd på markedet i henhold til traktatens artikel 86, og
 at den Ð i hvert fald ikke på nuvñrende


text:
tidspunkt Ð ville
 indlede en procedure i henhold til artikel 93 (den anfñg-
 tede beslutning).
 Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande fremfùrt fire
 Sag anlagt den 3. november 1998 af UPS Europe NV/SA
 anbringender:
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-182/98)
 (1999/C 20/55) 1. Kommissionen har tilsidesat EF-traktatens artikel 93,
 stk. 2, ved ikke at indlede en procedure i henhold til
 denne artikel mod Forbundsrepublikken Tyskland. I
 (Processprog: engelsk) Kommissionens skrivelse af 19. december 1997 anfùrte
 den, at den ville indlede en procedure i begyndelsen af
 1998. Efter sagsùgerens opfattelse indebñrer denne
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er udtalelse, at Kommissionen på dette tidspunkt var nået
 der den 3. november 1998 anlagt sag mod Kommissionen til den konklusionen, at den fandt det vanskeligt at
 ---pagebreak--- 23.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 20/31
 vurdere, om de i klagen nñvnte stùtteforanstaltninger Ð Kommissionen og Rådet tilpligtes at betale sagsùgerne:
 var forenelige med fñllesmarkedet. Heraf fùlger, at
 Kommissionen var forpligtet til at indlede en pro-
 cedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, og at a) de individuelle belùb, der er opfùrt i opgùrelsen i
 dens beslutning om ikke at gùre dette er ulovlig. bilag 7 til stñvningen, ñndret til dommens dato;
 og, såfremt der ikke trñffes afgùrelse om, hvorvidt
 sagsùgerne er skattepligtige i Det Forenede Konge-
 rige med hensyn til sådanne belùb
 2. Kommissionens anfñgtede beslutning er i strid med
 EF-traktatens artikel 190, idet der ikke heri gives sag-
 sùgeren en tilstrñkkelig begrundelse for, hvorfor Kom- b) sådanne yderligere belùb, som kan udgùre:
 missionen ñndrede sin oprindelige opfattelse.
 i) det belùb, der skal betales af sagsùgerne som
 skat til Det Forenede Kongerige, idet fastsñttel-
 3. Kommissionen har tilsidesat princippet om beskyttelse sen af disse belùb udsñttes på forhandlinger
 af den berettigede forventning. mellem parterne og Det Forenede Kongeriges
 skattemyndigheder; subsidiñrt
 ii) de faktiske belùb, for hvilke sagsùgerne er
 4. Kommissionen har tilsidesat god forvaltningsskik, idet skattepligtige i Det Forenede Kongerige, idet
 den ikke i denne sag har behandlet sagsùgerens klage Rådet og Kommissionen har pligt til at holde
 med den fornùdne omhu. sagsùgerne skadeslùse med hensyn til en sådan
 eventuel skattepligt; og
 Ð Kommissionen og Rådet tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 19. november 1998 af Dorothy Bell m.fl.
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber og Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Rådet for Den Europñiske Union
 (Sag T-184/98)
 Sagsùgerne i den foreliggende sag, som er UKAEA-med-
 (1999/C 20/56) lemmer (United Kingdom Atomic Energy Authority) af
 JET's projektgruppe, påstår Kommissionen og Rådet dùmt
 erstatningspligtige for at have undladt at trñffe foranstalt-
 ninger til opfyldelse af Retten i Fùrste Instans' dom af
 (Processprog: engelsk) 12. december 1996 (1) i de forenede sager T-177/94, Alt-
 mann m.fl., og T-377/94, Casson m.fl., uanset, at de
 udtrykkeligt var blevet opfordret dertil.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 19. november 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber og Rådet for Den Euro- Deres anbringender svarer i det vñsentlige til de i sag
 pñiske


text:
Union af Dorothy Bell m.fl. ved Kenneth Parker, T-30/98, Altmann m.fl. (2), fremfùrte, undtagen for så vidt
 QC, og Rhodri Thompson, Monckton Chambers, 4 Ray- angår de af sagsùgerne hñvdede begyndelsestidspunkter
 mond Buildings, Gray's Inn, London WC1R 5BP, Det For- for de indtrufne skader. Selv om der er tekniske forskelle i
 enede Kongerige. grundlaget for kravene, idet dommen ikke annullerede
 nogen afgùrelse over for sagsùgerne i den foreliggende sag,
 fastholder sagsùgerne, at deres krav i det vñsentlige svarer
 til sagsùgernes i sag T-30/98, og at Rådet og Kommissio-
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande: nen i medfùr af fñllesskabsretten var forpligtet til at
 erstatte den retlige skade, som UKAEA-medlemmerne af
 JET's projektgruppe havde lidt, og som var anerkendt i
 dommen, eller at betale erstatning for deres undladelse.
 Ð Det fastslås, at afvisningen af sagsùgernes klage, hvor-
 ved Kommissionen og Rådet undlod at trñffe nogen
 (1) Sml. II, s. 2041.
 sñrlig foranstaltning over for sagsùgerne til opfyldelse
 (2) EFT C 184 af 13.6.1998, s. 11.
 af Rettens dom af 12. december 1996 i de forenede
 sager T-177/94 og T-377/94, Altmann m.fl. mod Kom-
 missionen, er retsstridig og en tjenstlig fejl, som Kom-
 missionen og Rådet er ansvarlige for.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/41
 Sag anlagt den 31. maj 2014 — Yavorskaya mod Rådet m.fl.
 (Sag T-405/14)
 2014/C 261/67
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Elena Yavorskaya (Moskva, Rusland) (ved advokaterne D. Grisay, C. Hartman og Y.G. Georgiades)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen, Den Europæiske Centralbank (ECB) og Eurogroup, repræsenteret af Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Nærværende stævning om ansvar uden for kontraktforhold antages til realitetsbehandling på grundlag af artikel 340 TEUF
 —
 Sagsøgeren gives medhold med den begrundelse, at de foranstaltninger, som de forskellige EU-institutioner har pålagt Republikken Cypern vedrørende udlæg i bankindeståender tilsidesætter de grundlæggende EU-retlige principper, som tillægger borgerne rettigheder, i tilstrækkelig kvalificeret grad, hvilket udgør en fejl efter artikel 340 TEUF.
 —
 Det fastslås, at Den Europæiske Unions adfærd udgør en alvorlig forseelse, der har medført sagsøgeren et tab, som med forbehold vurderes til 3 2 99 855,45 EUR, med forbehold for nedsættelser eller forøgelser under sagen som følge bl.a. af renter og omkostninger som i givet fald skal betales.
 —
 Den Europæiske Union tilpligtes at betale ovennævnte beløb.
 —
 Den Europæiske Unionen tilpligtes i øvrigt til at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren fremført ét eneste anbringende vedrørende Den Europæiske Unions ansvar uden for kontraktforhold og nærmere bestemt tilsidesættelse af ejendomsretten og princippet om forbud mod forskelsbehandling.
 De foranstaltninger, som Den Europæiske Union har pålagt Republikken Cypern har således ført til en blokering af sagsøgerens indestående i Laïki Bank, uden at han har fået en rimelig og forudgående erstatning herfor.
 Den Europæiske Union har således åbenlyst og ugrundet tilsidesat sagsøgerens ejendomsret, og — for så vidt som alene depoter på mindre end 1 00 000,00 EUR ved Laïki Bank blev sikret gennem de europæiske foranstaltninger, der blev pålagt de cypriotiske myndigheder — ligeledes princippet om forbud mod forskelsbehandling.


text:
24.2.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 61/19
 Sag anlagt den 12. december 2000 af Carmine Salvatore Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Tralli mod Den Europæiske Centralbank
 Sagsøgeren er ansat i Den Europæiske Centralbank. Han
 (Sag T-373/00) kræver at få annulleret opsigelsen af sit ansættelsesforhold,
 samt at det fastslås, at arbejdsforholdet fortsat skal bestå som
 uopsagt. I samme forbindelse anfægter sagsøgeren en af
 (2001/C 61/36) Den Europæiske Centralbank foretaget ensidig forlængelse af
 prøvetiden, der oprindeligt var aftalt til tre månder. Han kræver
 — støttet på sin ret som person — fortsat at være beskæftiget
 i henhold til de aftalte kontraktvilkår. Han har endvidere
 (Processprog: tysk) nedlagt påstand om, at Den Europæiske Centralbank tilpligtes
 fortsat, efter den 31. december 2000, at betale den i kontrakten
 aftalte løn, og påberåber sig i den forbindelse, at Den Europæi-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ske Centralbank har gjort sig skyldig i forsinkelse i forbindelse
 den 12. december 2000 anlagt sag mod Den Europæiske med modtagelsen af de ydelser, han tilbyder at udføre.
 Centralbank af Carmine Salvatore Tralli, Nidderrau (Tyskland),
 ved advokaterne Norbert Pflüger, Regina Steiner og Silvia
 Mittländer, Frankfurt am Main (Tyskland).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Opsigelsen af hans ansættelsesforhold med virkning fra Sag anlagt den 11. december 2000 af Verband der freien
 31. december 2000 annulleres. Rohrwerke e.V., Eisen- und Metallwerke Ferndorf GmbH
 og Rudolf Flender GmbH & Co. KG mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 2. Forlængelsen af prøvetiden annulleres.
 (Sag T-374/00)
 3. Det fastslås, at arbejdsforholdet mellem parterne ikke er
 ophørt ved opsigelsen. (2001/C 61/37)
 4. Det fastslås, at den ensidige forlængelse af prøvetiden er
 ugyldig. (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 5. Det fastslås, at arbejdsforholdet mellem parterne fortsat,
 den 11. december 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 efter den 31. december 2000, består uopsagt.
 Europæiske Fællesskaber af Verband der freien Rohrwerke
 e.V., Düsseldorf (Tyskland), Eisen- und Metallwerke Ferndorf
 6. Den Europæiske Centralbank tilpligtes fortsat, efter den GmbH, Kreuztal-Ferndorf (Tyskland) og Rudolf Flender GmbH
 31. december 2000, at beskæftige sagsøgeren som vagt- & Co. KG, Siegen (Tyskland), ved advokat Hans Hellmann,
 mand (security guard) i henhold til ansættelsesvilkårene i Köln (Tyskland).
 kontrakten.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 7. Den Europæiske Centralbank tilpligtes fortsat, efter den
 — Kommissionens beslutninger af 5. september og 14. sep-
 31. december 2000, at betale sagsøgeren grundlønnen på
 32 304 EUR pr. år med tillæg af de i Den Europæiske tember 2000 i fusionskontrolsag nr. COMP/M. 2045 og
 Centralbanks Conditions of Employment’s fastsatte tillæg COMP/EKSF 1336 Salzgitter/Mannesmannröhren-Werke
 annulleres.
 og øvrige godtgørelser.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 I en række subsidiære påstande har sagsøgeren nedlagt påstand
 om, at det fastslås, at arbejdsforholdet og de dertil knyttede
 retsfølger i det mindste skal være gældende indtil udløbet Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 af den frist, der gælder for opsigelse af tidsubegrænsede
 arbejdsforhold i Den Europæiske Centralbank. Sagsøger 1 er ifølge det oplyste en forening, der varetager
 interesserne for en række små og mellemstore virksomheder,
 der


text:
i Tyskland fremstiller svejsede stålrør af varmevalsede
 Endelig har sagsøgeren nedlagt påstand om, at Den Europæiske bredbånd eller kvartoplader. De øvrige sagsøgere er medlem-
 Centralbank tilpligtes at betale sagens omkostninger. mer af foreningen.
 ---pagebreak--- C 61/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.2.2001
 I de anfægtede beslutninger har Kommissionen fastslået, at en — Tilkendelse af et beløb på 120 000 EUR, med forbehold
 påtænkt fusion mellem Salzgitter AG og Mannesmannröhren- for forhøjelse eller nedsættelse under sagen, som godtgø-
 Werke AG ifølge forordning (EØF) nr. 4064/89 er forenelig relse for tort og den skade, sagsøgeren har lidt som følge
 med det fælles marked, og den har tilladt fusionen i henhold af de uvedkommende eller ufuldstændige oplysninger,
 til artikel 66, stk. 2, KS. som sagsøgte har indsamlet til sagsøgerens personlige
 aktmappe, samt den tilstand af usikkerhed og ængstelse,
 sagsøgeren har befundet sig i med hansyn til sin arbejds-
 Sagsøgerne anfægter beslutningerne på grundlag af artikel 230, mæssige fremtid.
 stk. 4, EF, og artikel 33, stk. 2, KS. De mener, at de er
 umiddelbart og individuelt berørt af de anfægtede retsakter. — Tilkendelse af et beløb på 25 000 EUR, med forbehold
 for forhøjelse eller nedsættelse under sagen, som erstat-
 ning for den økonomiske skade, sagsøgeren har lidt som
 Sagsøgerne finder, at der i de omtvistede beslutninger ikke er følge af, at hun ikke kom i betragtning til den ledige
 foretaget en faktisk og retlig efterprøvelse af nogle af de stilling og dermed mistede en mulighed for forfremmelse.
 af fusionen umiddelbart berørte produktmarkeder, selv om
 fusionen indgribende ændrer de strukturelle konkurrencebetin- — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 gelser på disse markeder. Herudover har Kommissionen rets-
 stridigt undladt i faktisk og retlig henseende at efterprøve de
 virkninger af fusionen, der følger af, at fusionen har ført
 til indbyrdes ejerforhold mellem Salzgitter AG og andre Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 virksomheder. Disse forhold er egnede til at påvirke effektivite-
 ten af konkurrencen på de berørte markeder betydeligt.
 Sagsøgeren gør indsigelse mod ansættelsesmyndighedens af-
 slag på at udnævne hende i stillingen som kontorchef for
 »Automobiler og andre transportmidler«.
 Til støtte for sine påstande påberåber sagsøgeren sig følgende:
 — tilsidesættelse af vedtægtens artikel 25 og forpligtelsen til
 at give en begrundelse
 Sag anlagt den 19. december 2000 af Carmelo Morello — tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45, forfremmelsespro-
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ceduren og forbuddet mod forskelsbehandling
 — der foreligger en åbenbart fejlagtigt bedømmelse
 (Sag T-376/00)
 — magtfordrejning og tilsidesættelse af vedtægtens artikel 7.
 (2001/C 61/38)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 19. december 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De Sag anlagt den 22. december 2000 af Monsanto Company
 Europæske Fællesskaber af Carmelo Morello, Bruxelles, ved mod Rådet for Den Europæiske Union
 advokaterne Jacques Sambon og Pierre-Paul Van Gehuchten,
 Bruxelles.
 (Sag T-382/00)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (2001/C 61/39)
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om at ansætte
 en anden person i stillingen KOM/113/99 IV/F/2 »Auto- (Processprog: engelsk)
 mobilier og andre transportmidler« svarende til en A5/A4-
 stilling som kontorchef.
 Ved


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/33
 Rettens dom af 15. marts 2016 — Evcharis Nezi mod KHIM — Etam (E)
 (Sag T-645/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket E - det ældre EF-figurmærke E - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - renommé - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 156/43)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Evcharis Nezi (Mykonos, Grækenland) (ved advokat A. Salkitzoglou)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Geroulakos og D. Botis, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Etam SAS (Clichy, Frankrig) (ved advokaterne G. Barbaut og A. Champanhet)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 3. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 329/2013-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Etam SAS og Evcharis Nezi
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 De af Etam SAS nedlagte påstande tages ikke til følge.
 3)
 Evcharis Nezi og Etam SAS betaler hver halvdelen af de omkostninger, der er afholdt af Harmoniseringskontoret, og de bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/56
 Sag anlagt den 30. juli 2013 — Mayaleh mod Rådet
 (Sag T-408/13)
 2013/C 344/102
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Adib Mayaleh (Damaskus, Syrien) (ved advokaterne G. Karouni og C. Dumont)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2013/255/FUSP af 31. maj 2013 om restriktive foranstaltninger over for Syrien, for så vidt som den angår Adib Mayalah, annulleres.
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 363/2013 af 22. april 2013 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien, som berigtiget den 9. maj 2013, for så vidt som den angår Adib Mayalah, annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87 og 91 i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig seks anbringender, som i det væsentlige er identiske eller svarer til første, andet, tredje, femte, sjette og syvende anbringende, der er gjort gældende i sag T-383/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT C 282, s. 30.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/49
 Sag anlagt den 13. november 2015 — Infratel Italia m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-636/15)
 (2016/C 016/59)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA) (Rom, Italien), Ericsson telecomunicazioni SpA (Rom, Italien), Italdata SpA (Avellino, Italien) og Linea Com Srl (Cremona, Italien) (ved advokaterne G. M. Roberti, I. Perego, M. S. Serpone og M. Serpone)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres helt eller delvist.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er rettet mod afgørelsen indeholdt i Kommissionens skrivelse af 28. august 2015 (Ref. Ares[2015]3551496), Termination of grant agreement 621078 project VIRGO.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar, princippet om god forvaltningsskik, chartrets artikel 41 og 48 samt af artikel 135 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298, s. 1) og af artikel 208 i Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 362, s. 1), og en tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 —
 Kommissionen hørte ikke sagsøgerne, inden den vedtog den afgørelse, hvormed den besluttede at ophæve grant agreement og pålagde tilbagebetaling af de beløb, der var udbetalt som forudfinansiering. Kommissionen har tilsidesat sagsøgernes ret til forsvar samt artikel 135 i forordning nr. 966/2012 og artikel 208 i forordning nr. 1268/2012 og chartrets artikel 41 og 48. Kommissionen har endvidere alene støttet afgørelsen på vurderinger fra eksterne eksperter, idet den har henvist til disse vurderinger uden i afgørelsen at tilføje en selvstændig begrundelse. Kommissionen har dermed tilsidesat princippet om god forvaltningsskik og forpligtelsen til at give en passende begrundelse.
 2.
 Andet anbringende om urigtig vurdering, tilsidesættelse af begrundelsespligten og af princippet om forbud mod forskelsbehandling samt af artikel 135 i forordning nr. 966/2012 og artikel 208 i forordning nr. 1268/2012.
 —
 Kommissionens og de eksterne eksperters vurderinger, som blev lagt til grund for afgørelsen, udsprang af urigtige faktiske og retlige vurderinger og blev ikke støttet af en sammenhængende og tilstrækkelig begrundelse. Kommissionen har endvidere tilsidesat artikel 135, stk. 3 og 4, i forordning nr. 966/2012
 3.
 Tredje anbringende om urigtig vurdering og tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, princippet om god forvaltningsskik og af begrundelsespligten, af artikel 135 i forordning nr. 966/2012 og af artikel 208 i forordning nr. 1268/2012 samt af Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement.
 —
 Kommissionen har ikke foretaget en korrekt vurdering af den forskellige betydning af de enkelte deliverables for hele projektet, hvorved den har tilsidesat forpligtelsen til omhyggelig forvaltning samt reglerne i den henseende, som er fastsat i Guide to Financial Issues relating to ICT PSP Grant Agreement. Kommissionen har i den forbindelse heller ikke givet en konkret og tilstrækkelig begrundelse.


text:
4.
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 135 i forordning nr. 966/2012 og artikel 208 i forordning nr. 1268/2012, af proportionalitetsprincippet og af begrundelsespligten
 —
 Kommissionen har pålagt tilbagesøgningsforpligtelsen for hele det beløb, der var genstand for forudfinansiering, uden at den har taget fornødent hensyn til projektets betydning for Unionens politikker og genanvendeligheden af det arbejde, som konsortiet har udført. Kommissionen har herved tilsidesat artikel 135 i forordning nr. 966/2012 og artikel 208 i forordning nr. 1268/2012 og proportionalitetsprincippet


text:
Nr. C 315/4 [ DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 11 . 95
 Kommissionens beslutning 92/593/EØF af 21 . december DOMSTOLENS DOM
 1992 om et flerårigt udviklingsprogram for Det Forenede ( Anden Afdeling )
 Kongeriges fiskerflåde ( 1993-1996 ) i medfør af Rådets
 forordning ( EØF ) nr. 4028/86 ( EFT nr . L 401 , s . 33 ) samt af af 17. oktober 1995
 en række almindelige fællesskabsretlige grundsætninger, i de forenede sager C-59/94 og C-64/94, Ministre des
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Finances mod selskabet Pardo & Fils og Camicas SARL
 Iglesias, afdelingsformændene D. A. O. Edward , J.-P . ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra cour d'appel de
 Puissochet og G. Hirsch sa mt dommerne F. A. Schockweiler, Pau ) ( 1 )
 J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn ( referende (Fælles toldtarif— positioner — drikkevarer — vin affriske
 dommer ), C. Gulmann , j . !.. Murray, P. Jann og F[. druer — sangria)
 Ragnemalm; generaladvokat : G. Tesauro; justitssekretær :
 fuldmægtig L. Hewlett, den 17 . oktober 1995 afsagt dom , ( 95 /C 315 /07 )
 hvis konklusion lyder således :
 (Processprog: fransk)
 1 ) Kommissionens beslutning 92/593/EØF af 21 . decem
 ber 1992 om et flerårigt udviklingsprogram for Det
 Forenede Kongeriges fiskerflåde ( 1993-19 96) i medfør
 af Rådets forordning (EØF) nr. 4028/86 skal fortolkes (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 således, at Det Forenede Kongerige efter beslutningen offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 louligt kan begrænse det antal dage, som fartøjer med en
 længde på over 10 meter må være på havet, for så vidt
 virkeliggørelsen af den i beslutningen omhandlede
 overordnede målsætning inden for en grænse på højst I de forenede sager C-59/94 og C-64/94 , angående en
 45 % kan ske ved hjælp af andre foranstaltninger end anmodning, som cour d'appel de Pau i medfør af EØF-
 foranstaltninger i form af reduktioner af fiskerflådens traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for
 kapacitet. Beslutningen afskærer ikke Det Forenede nævnte ret verserende sager Ministre des Finances mod
 Kongerige fra at træffe bestemmelse om tekniske selskabet Pardo & Fils og Camicas SARL at opnå en
 bevaringsforanstaltninger, dog således, at der skal være præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af position
 tale om foranstaltninger, som Kommissionen har god 2205 og 2206 i den kombinerede nomenklatur til den fælles
 kendt. toldtarif i de affattelser heraf, som fremgår af Rådets
 forordning ( EØF ) nr . 2658/87 af 23 . juli 1987 om told- og
 statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif ( EFT nr .
 2 ) Det er uden betydning for besvarelsen af det første L 256 , s . 1 ) samt Kommissionens forordning ( EØF )
 spørgsmål, at Det Forenede Kongerige ikke har opfyldt nr . 3 174/88 af 2 1 . september 1 988 om ændring af bilag I til
 de i det foregående FUP fastlagte målsætninger. Rådets forordning ( EØF ) nr . 2658/87 om told- og statistik
 nomenklaturen og


text:
den fælles toldtarif ( EFT nr. L 298 , s . 1 ),
 har Domstolen ( Anden Afdeling ), sammensat af afdelings
 3 ) EF-traktatens artikel 6 , 34 , 39 og 40, stk . 3 , Rådets formanden , G. Hirsch ( refererende dommer ), og dommerne
 forordning (EØF) nr. 3759/92 af 17. december 1992 Ci . F. Mancini og F. A. Schockweiler ; generaladvokat : F. G.
 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og Jacobs; justitssekretær : R. Grass , den 17 . oktober 1995
 akvakulturprodukter, Rådets forordning (EØF) afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabs
 ordning for fiskeri og akvakultur, ligebehandlingsprin
 cippet, princippet om ejendomsrettens ukrænkelighed, Position 2205 i den kombinerede nomenklatur til den fælles
 princippet om ret til frit at udøve et erhverv og toldtarif — i de affattelser, som fremgår af Rådets forord
 proportionalitetsprincippet er ikke til hinder for, at en ning (EØF) nr. 2568/87 af 23 . juli 1987 om told- og
 medlemsstat træffer bestemmelse om foranstaltninger statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif samt af
 af den i det første spørgsmål omhandlede art. Kommissionens forordning (EØF) nr. 3174/88 af 21 . sep
 tember 1988 om ændring af bilag I til Rådets forordning
 (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og
 4 ) Det er uden betydning for besvarelsen af de øvrige den fælles toldtarif— skal fortolkes således, at den omfatter
 spørgsmål, hvilke bestande et fartøj fisker efter, i hvilket en drikkevare, der benævnes sangria , og som består af mere
 omfang de pågældende restriktioner vil påvirke det end 50% vin af friske druer samt af vand, sukker og
 normale fiskeri og anden virksomhed hos enkelte fiskere frugtekstrakt.
 og markedet for fangsterne, og hvilke muligheder en
 national myndighed har for at meddele dispensationer
 for særlige kategorier af den britiske fiskerflåde.
 (') EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 , og
 EFT nr . C 103 af 1 1 . 4 . 1994 .
 (') EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 .


text:
10.2.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 45/5
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 16. november 2000 af 16. november 2000
 i sag C-37/99, straffesag mod Roelof Donkersteeg (anmod- i sag C-217/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 ning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlan- skaber mod Kongeriget Belgien (1)
 den) (1)
 (»Direktiv 83/189/EØF — tekniske standarder og forskrifter (»Traktatbrud — frie varebevægelser — foranstaltninger
 — underretningspligt — installationer til desinfektion af med tilsvarende virkning — næringsstoffer og fødevarer, der
 fodtøj på landbrugsbedrifter — vaccination af svin«) indeholder næringsstoffer — forpligtelse til at indgive en
 anmeldelse — forpligtelse til at angive registreringsnumme-
 ret på etiketten«)
 (2001/C 45/09)
 (2001/C 45/10)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-37/99, angående en anmodning, som Hoge Raad gjort i Samling af Afgørelser)
 der Nederlanden (Nederlandene) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i I sag C-217/99, Kommission for De Europæiske Fællesskaber
 den for nævnte ret verserende straffesag mod Roelof Donker- (befuldmægtiget: H. van Lier) mod Kongeriget Belgien (befuld-
 steeg, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin- mægtigede: først Y. Houyet, derefter P. Rietjens), angående en
 gen af artikel 1 i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat
 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske de forpligtelser, der påhviler det i henhold til EF-traktatens
 standarder og forskrifter (EFT L 109, s. 8), som ændret ved artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) ff., idet det i artikel 6,
 Rådets direktiv 88/182/EØF af 22. marts 1988 (EFT L 81, stk. 1, punkt 1, i kongelig anordning af 3. marts 1992
 s. 75), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelings- vedrørende markedsføring af næringsstoffer og fødevarer, der
 formanden, C. Gulmann (refererende dommer), og dommerne er tilsat næringsstoffer (Moniteur belge af 15.4.1992, s. 8467),
 J.-P. Puissochet og F. Macken; generaladvokat: N. Fennelly; har fastsat en forpligtelse til på de i nævnte anordning
 justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, omhandlede varers etiketter at angive det registreringsnummer,
 den 16. november 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder der er fastsat i den artikel 4, har Domstolen (Sjette Afdeling),
 således: sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne
 V. Skouris (refererende dommer) og J.-P. Puissochet; generalad-
 1) En forskrift som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter der vokat: N. Fennelly; justitssekretær: ekspeditionssektretær
 skal være et eller flere desinfektionskar af god kvalitet eller H.A. Rühl, den 16. november 2000 afsagt dom, hvis konklu-
 vaskeudstyr af god kvalitet til desinfektion af fodtøj på bedrifter, sion lyder således:
 hvor der opdrættes svin, er efter Rådets direktiv 83/189/EØF
 af 28. marts 1983 — om en informationsprocedure med
 hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 Rådets direktiv 88/182/EØF af 22. marts 1988 — ikke en EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) ff.,
 teknisk


text:
forskrift, som skulle have været meddelt Kommissionen, idet det i artikel 6, stk. 1, punkt 1, i kongelig anordning af
 før den blev udstedt. 3. marts 1992 vedrørende markedsføring af næringsstoffer og
 fødevarer, der er tilsat næringsstoffer, har fastsat en forpligtelse
 2) En forskrift som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter enhver til på de i nævnte anordning omhandlede varers etiketter at
 svineproducent er forpligtet til at lade svin, der opdrættes på angive det registreringsnummer, der er fastsat i dens artikel 4.
 hans bedrift, vaccinere mod Aujeszky’s sygdom, er efter direktiv
 83/189, som ændret ved direktiv 88/182, ikke en teknisk 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 forskrift, som skulle have været meddelt Kommissionen, før den
 blev udstedt.
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 (1) EFT C 121 af 1.5.1999.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/23
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 24. januar 2017 — Carsten René Beul mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-53/16 P) (1)
 ((Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - annullationssøgsmål - de finansielle markeders funktion - krav til udførelsen af lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber for virksomheder af interesse for offentligheden - forordning (EU) nr. 537/2014 - regler for organisation og udvælgelse af revisorer og revisionsfirmaer for virksomheder af interesse for offentligheden - ikke individuelt berørt - åbenbart afvisningsgrundlag))
 (2017/C 104/34)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Carsten René Beul (ved Rechtsanwälte H.-M. Pott og T. Eckhold)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved D. Warin og P. Schonard, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Balta og R. Wiemann, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Carsten René Beul betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 191af 30.5.2016.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/69
 Sag anlagt den 19. maj 2015 — Almaz-Antey mod Rådet
 (Sag T-255/15)
 (2015/C 294/84)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moskva, Rusland) (ved advokaterne C. Stumpf og A. Haak)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/432 af 13. marts 2015 om ændring af afgørelse 2014/145/FUSP om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT L 70, s. 47) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 2015/427 af 13. marts 2015 om gennemførelse af Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT L 70, s. 1) annulleres, for så vidt som disse foranstaltninger finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet har undladt at give en passende eller tilstrækkelig begrundelse for at lade sagsøgeren være omfattet af listerne over de personer, enheder og organer, der er omfattet af restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine.
 2.
 Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet har begået et åbenbart fejlskøn ved at anse, at nogen af kriterierne for opførelse på listerne i de anfægtede foranstaltninger var opfyldt i sagsøgerens tilfælde.
 3.
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Rådets afgørelse er i strid med proportionalitetsprincippet.
 4.
 Med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at hele Rådets ræsonnement ikke opfylder kravene for restriktive foranstaltninger.
 5.
 Med det femte anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet ubegrundet og uforholdsmæssigt har tilsidesat sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder sagsøgerens ret til forsvar og ret til en effektiv domstolsbeskyttelse.


text:
10.2.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 45/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom også i strid med ovennævnte forordning, fordi den udgør
 afsagt den 10. juli 2000 af Diikitiko Protodikio Rodou i forskelsbehandling til skade for søtransport til et bestemt
 sagen GEHA Naftiliaki EPE m.fl. mod Limeniko Tamio tredjeland (eller bestemte tredjelande) og derfor en be-
 Dodekanisou og den græske stat grænsning af den søtransport, der udføres til dette land
 (disse lande)?
 (Sag C-435/00)
 (2001/C 45/14)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 1. november 2000 af Regeringsrätten i sagen
 X og Y mod Riksskatteverket
 Ved dom afsagt den 10. juli 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 27. november 2000, har Diikitiko Protodikio
 Rodou i sagen GEHA Naftiliaki EPE m.fl. mod Limeniko Tamio (Sag C-436/00)
 Dodekanisou og den græske stat forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse (2001/C 45/15)
 af følgende spørgsmål:
 Ved kendelse afsagt den 1. november 2000, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 27. november 2000, har Rege-
 a) Skal artikel 1 i Rådets forordning 4055/86 fortolkes ringsrätten i sagen X og Y mod Riksskatteverket forelagt
 således, at den idebærer et forbud mod, at der i henhold De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 til en medlemsstats nationale lovgivning pålægges be- præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 grænsninger med hensyn til udveksling af tjenesteydelser
 inden for søtransport mellem medlemsstater og tredjelan-
 de generelt, selv om begrænsningerne pålægges alle skibe Er artikel 43, 46, 48, 56 og 58 EF i en situation som den,
 uden forskel, hvad enten de benyttes af indenlandske der foreligger i denne sag, til hinder for anvendelse af en
 tjenesteydere eller af statsborgere i andre medlemsstater, medlemsstats lovgivning, der — som den svenske lovgivning
 og alle passagerer uanset nationalitet, eller skal bestem- på området — indebærer, at et kapitalindskud i form af
 melsen fortolkes således, at den indebærer et forbud mod, overdragelse af aktier til underpris beskattes mindre fordelag-
 at der i henhold til en medlemsstats nationale lovgivning tigt, hvis indskuddet sker i en juridisk person, der er hjemmehø-
 indføres begrænsninger alene med hensyn til udveksling rende i en anden medlemsstat, og som overdrageren direkte
 af tjenesteydelser inden for søtransport mellem en anden eller indirekte ejer en del af, eller til et indenlandsk aktieselskab,
 medlemsstat og et tredjeland, således at indenlandske som en sådan juridisk person ejer en del af, end det ville
 statsborgere, der udfører søtransport til tredjelande, stilles være tilfældet, hvis der ikke fandtes en sådan udenlandsk
 gunstigere end statsborgere i andre medlemsstater, der ejerindflydelse?
 udfører en sådan transport?
 b) Kan en medlemsstat pålægge anderledes (højere) havneaf-
 gifter for passagerer på skibe, der anløber en havn i et
 tredjeland (uden for Den Europæiske Union) eller har en
 sådan havn som endelig destination, end de afgifter, der
 pålægges passagerer, hvis destination er indenlandske Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 havne eller havne i Den Europæiske Unions medlemssta- se afsagt den 27. juni 2000 af Bundesarbeitsgericht i sagen
 ter, selv om disse afgifter i begge de nævnte situationer


text:
Det fælles virksomhedsnævn (»Gesamtbetriebsrat«) for
 pålægges alle passagerer uanset deres nationalitet eller Kühne & Nagel AG & Co. KG mod Kühne & Nagel AG &
 skibenes nationalitet, eller udgør en sådan regel en Co. KG
 begrænsning af den frie adgang til at befordre passagerer
 til tredjelande, fordi den højere afgift eventuelt kan have (Sag C-440/00)
 indflydelse på valget af ruter, hvorfor reglen er uforenelig
 med artikel 1 i forordning 4055/86?
 (2001/C 45/16)
 c) Såfremt spørgsmålet besvares benægtende: Er det muligt Ved kendelse afsagt den 27. juni 2000, indgået til Domstolens
 at foretage en yderligere differentiering af de havneafgif- Justitskontor den 29. november 2000, har Bundesarbeitsge-
 ter, der pålægges passagerer, hvis destination er havne i richt i sagen Det fælles virksomhedsnævn (»Gesamtbetriebsrat«)
 tredjelande, alt efter hvilket tredjeland der er tale om, med for Kühne & Nagel AG & Co. KG mod Kühne & Nagel AG &
 afstanden til havnene eller deres geografiske placering Co. KG forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 som kriterium, eller er en sådan national lovbestemmelse anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/9
 Appel iværksat den 3. marts 2011 af Ignacio Ruipérez Aguirre og ATC Petition til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 20. januar 2011 i sag T-487/10, Ignacio Ruipérez Aguirre og ATC Petition mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-111/11 P)
 2011/C 319/15
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellanter: Ignacio Ruipérez Aguirre og ATC Petition (ved abogada M.J. Sánchez González)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Domstolen (Sjette Afdeling) har ved kendelse af 14. juli 2011 forkastet appellantens appel.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) — den 29. juni 2009 — DHL Express France SAS mod Chronopost SA
 (Sag C-235/09)
 2009/C 205/46
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DHL Express France SAS
 Sagsøgt: Chronopost SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 98 i forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 (1) fortolkes således, at et forbud, der nedlægges af en EF-varemærkedomstol, uden videre har virkning på hele Fællesskabets område?
 2)
 Såfremt svaret er benægtende, har EF-varemærkedomstolen da ret til specifikt at udstrække forbuddet til andre staters område, hvor krænkelsen har fundet sted, eller der er trussel om, at den vil finde sted?
 3)
 Finder de tvangsforanstaltninger, som EF-varemærkedomstolen i henhold til sin egen nationale ret har knyttet til det forbud, den nedlægger, i det ene eller det andet tilfælde anvendelse på de medlemsstaters område, hvor forbuddet får virkning?
 4)
 Kan EF-varemærkedomstolen i modsat fald træffe en sådan tvangsforanstaltning, som ligner eller er forskellig fra den foranstaltning, den træffer i henhold til sin egen nationale ret, ved anvendelse af den nationale ret i de stater, hvor forbuddet får virkning?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).