text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Bíróság (Ungarn) den 26. januar 2009 — Nawras Bolbol mod Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
 (Sag C-31/09)
 (2009/C 82/28)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nawras Bolbol
 Sagsøgt: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
 Præjudicielle spørgsmål
 Med henblik på anvendelsen af artikel 12, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 2004/83/EF (1):
 1)
 Kan en person anses for at have krav på beskyttelse og bistand fra et organ under De Forenede Nationer, alene fordi denne person har ret til en sådan beskyttelse eller bistand, eller er det nødvendigt, at personen rent faktisk har haft adgang til en sådan beskyttelse eller bistand?
 2)
 Indebærer et ophold uden for den zone, hvor organet opererer, et ophør af organets virksomhed, et ophør af muligheden for at være omfattet af en sådan beskyttelse eller en sådan bistand fra organet, eller eventuelt en objektiv hindring, som bevirker, at den person, som har ret til beskyttelsen eller bistanden, ikke har adgang hertil, at beskyttelsen eller bistanden fra organet er ophørt?
 3)
 Indebærer retten til at blive omfattet af direktivets bestemmelser en anerkendelse af personen som flygtning eller den ene eller den anden af de to former for beskyttelse, som er omfattet af direktivets anvendelsesområde (anerkendelse af personen som flygtning og ydelse af en subsidiær beskyttelse) efter medlemsstatens valg, eller indebærer retten til at blive omfattet af direktivets bestemmelser i givet fald, at ingen af disse to former for beskyttelse ydes automatisk, men udelukkende, at personen er omfattet af direktivets personelle anvendelsesområde?
 (1) Rådets direktiv 2004/83/EF af 29.4.2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, EUT L 304, s. 2.


text:
12.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 8/15
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 22. november 2007 — Investire Partecipazioni mod Kommissionen
 (Sag T-102/06) (1)
 (Annullationssøgsmål - EFRU - nedsættelse af økonomisk støtte - ej umiddelbart og individuelt berørt - afvisning)
 (2008/C 8/29)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Investire Partecipazioni SpA (Rom, Italien) (ved avocats G.M. Roberti og A. Franchi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Velardo og L. Flynn, som befuldmægtigede, bistået af avocat G. Faedo)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 4683 af 25. november 2005 om nedsættelse af den oprindeligt tildelte støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) i henhold til beslutning K (97) 2199 af 27. juli 1997 om godkendelse af støtte ydet af EFRU til interventioner fastsat i det samlede programmeringsdokument for perioden 1997-1999 for regionen Piemonte (Italien), under mål nr. 2.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Investire Partecipazioni SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 121 af 20.5.2006.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/25
 Sag anlagt den 28. september 2012 — Deutsche Rockwool Mineralwoll mod KHIM — Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
 (Sag T-436/12)
 2012/C 379/43
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Tyskland) (ved advokat J. Krenzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ceramicas del Foix, SA (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 10. juli 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 495/2011-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Figurmærket »Rock & Rock« for varer i klasse 2, 19 og 27 — EF-varemærkeregistrering nr. 3468774
 Indehaver af EF-varemærket: Ceramicas del Foix, SA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ugyldighedsbegæringen var støttet på relative registreringshindringer i henhold til artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009. Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt, påberåbte sig følgende ældre rettigheder: Den tyske varemærkeregistrering nr. 30229274 af ordmærket »Rock« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 6-8, 17, 19, 37 og 42, den tyske varemærkeregistrering nr. 30212141 af ordmærket »MASTERROCK« for varer og tjenesteydelser i klasse 17, 19 og 37, den tyske varemærkeregistrering nr. 39920622 af ordmærket »FIXROCK« for varer i klasse 6, 17 og 19, den tyske varemærkeregistrering nr. 2078534 af ordmærket »FLEXIROCK« for varer i klasse 19, den tyske varemærkeregistrering nr. 39732094 af ordmærket »COVERROCK« for varer i klasse 17 og 19, og den tyske varemærkeregistrering nr. 30306452 af ordmærket »CEILROCK« for varer i klasse 6, 17 og 19
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/14
 Rettens dom af 28. marts 2012 — Rehbein mod KHIM — Dias Martinho (OUTBURST)
 (Sag T-214/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket OUTBURST - det ældre nationale ordmærke OUTBURST - reel brug af det ældre varemærke - artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009) - fremlæggelse af beviser for første gang for appelkammeret - artikel 74, stk. 2, i forordning nr. 40/94 (nu artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009) - regel 22, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2868/95)
 2012/C 138/23
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG (Glinde, Tyskland) (ved advokat T. Lampel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Botis og P. Geroulakos, som befuldmægtigede)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Hervé Dias Martinho og Manuel Carlos Dias Martinho (Le Plessis-Trévise, Frankrig)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. marts 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1261/2007-2) vedrørende en indsigelsessag mellem, på den ene side, Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG og, på den anden side, Dias Martinho og Manuel Carlos Dias Martinho
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 13. marts 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1261/2007-2) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 197 af 2.8.2008.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/36
 Rettens dom af 22. juni 2010 — CM Capital Markets mod KHIM — Carbon Capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)
 (Sag T-490/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance - de ældre nationale og EF-figurmærker CM Capital Markets - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - manglende lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 209/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CM Capital Markets Holding, SA (Madrid, Spanien) (ved avocats T. Villate Consonni og J. Calderón Chavero)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J.F. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Carbon Capital Markets Ltd (Oxford, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor E. Hardcastle)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 3. september 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 16/2008-1) vedrørende en indsigelsessag mellem CM Capital Markets Holding, SA og Carbon Capital Markets Ltd
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 CM Capital Markets Holding, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 6 af 10.1.2009.


text:
C 318/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 10 . 97
 2 ) Det fastslås, at sagsøgeren har krav på, at hendes Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 oprindelige indplacering ændres, således som begæret
 ved skrivelse af 21 . juni 1996 .
 1 ) Det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet.
 3 ) EF-Kommissionen tilpligtes at betale : 2 ) Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin
 ger.
 — de sagsøgeren tilkommende lønforskelle fra den
 dato, på hvilken afgørelsen om ændring af indpla Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ceringskriterierne trådte i kraft, dvs. den 5 . oktober
 1995, samt renter heraf
 Sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte ikke har
 opfyldt Rettens domme af 29 . juli 1993 (*) og af 18 . sep
 — 1 000 ECU som godtgørelse for den ikke-økonomi tember 1996 (2). Disse to domme er blevet afsagt som
 ske skade, der er påført hende, og følge af en klage indgivet mod visse virksomheder, som
 beskyldtes for at have truffet aftale om at sikre sig eneret
 ten på markedet for japanske biler i Frankrig under ude
 — de sagsomkostninger, som nærværende sag giver lukkelse af biler af de mærker, som blev indført af sag
 anledning til. søgerne, og for indbyrdes at have opdelt en kvota mellem
 sig i forbindelse med en ordning med såkaldt frivillig
 importbegrænsning, hvorved enhver konkurrence blev ude
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: lukket .
 Ifølge sagsøgerne har Kommissionen — efter at beslutnin
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de gen om afvisning af klagerne var blevet annulleret ved
 samme som dem, der blev gjort gældende i sag T-16/ ovennævnte dom af 29. juni 1993 — fastholdt sin opfat
 97 i 1 ). telse i en skrivelse af 9. marts 1994, der blev gjort til gen
 stand for et nyt annullationssøgsmål, der førte til afsigel
 sen af ovennævnte dom af 18 . september 1996, hvorved
 Sagsøgeren finder navnlig, at ændringen af en intern afgø beslutningen om afvisning af klagerne blev annulleret.
 relse fra Kommissionen som følge af den retslige annulla
 tion af den tidligere lovgivning, hvor denne lovgivning
 havde udgjort grundlaget for en urigtig indplacering, Under disse omstændigheder har selskabet Asia Motor
 udgør en ny faktisk omstændighed, der medfører, at klage France, Jean-Michel Cesbron og selskaberne EAS og
 fristen løber på ny. Monin Automobiles samt deres likvidatorer ved skrivelsen
 af 11 . april 1997 opfordret sagsøgte til at tilsende
 importørerne i Frankrig af biler af mærkerne Honda,
 (') EFT C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. Mazda, Mitsubishi, Toyota og Nissan en meddelelse af
 klagepunkter, således at der endelig i det mindste kan ske
 konstatering af og pålægges sanktioner for det anfægtede
 kartel .
 Da der nu er forløbet to måneder efter afsendelsen af
 nævnte skrivelse, har sagsøgerne anlagt nærværende sag.
 Sag anlagt den 30. juli 1997 af Asia Motor France m.fl.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 H Sag T-7/92 ( Sml . II, s. 669 ).
 ( Sag T-225/97) (2 ) Sag T-387/94 ( Sml. II, s. 961 ).
 ( 97/C


text:
318/55 )
 (Processprog: fransk)
 Sag anlagt den 30. juli 1997 af selskabet Guérin Automo
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er biles mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 der den 30 . juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for ( Sag T-226/97)
 De Europæiske Fællesskaber af Asia Motor France, Li
 97/C 318/56
 vange ( Luxembourg), Jean-Michel Cesbron, erhvervsdri
 vende under firmanavnet JMC Automobiles, Livange
 ( Luxembourg), Monin Automobiles, Bourg-de-Péage (Processprog: fransk)
 ( Frankrig ) og Europe Auto Service ( EAS ), Livange
 ( Luxembourg), ved advokat Jean Claude Fourgoux, Paris,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Pierrot Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 Schiltz, 4, rue de Béatrix de Bourbon. der den 30. juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 ---pagebreak--- 18 . 10 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 318/29
 De Europæiske Fællesskaber af selskabet Guérin Automo Sag anlagt den 4. august 1997 af Irish Sugar plc mod
 biles, Alen^on (Frankrig), ved advokat Jean Claude Four Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 goux, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo ( Sag T-228/97)
 kat Pierrot Schiltz, 4, rue Béatrix de Bourbon.
 ( 97/C 318/57)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (Processprog: engelsk)
 1 ) Det fastslås, at Kommissionen har gjort sig skyldig i
 en retsstridig passivitet. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 4 . august 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Irish Sugar plc, ved advo
 kat Alexander Bohlke og solicitor Scott Crosby og med
 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 valgt adresse i Luxembourg hos Elvinger & Dessoy, 31 ,
 rue d'Eich .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren anfører, at selskabet den 3 . august 1992 indgav
 en klage til Kommissionen, hvori det gjorde gældende, at — Kommissionens beslutning K(97) 1315 endelig udg.
 Volvos forhandleraftale stred mod EF-traktatens konkur annulleres .
 renceregler, herunder navnlig mod Kommissionens forord
 ning ( EØF) nr. 123/85 af 12 . december 1984 om anven
 delse af EØF-traktatens artikel 85 , stk. 3 , på kategorier af — Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt ved
 salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (*). Da artikel 2, og artikel 3 , stk. 3 og 4, annulleres, for så
 sagsøgeren ikke fik noget svar fra Kommissionen om, vidt som de er for vidtgående i forhold til det misbrug,
 hvorledes denne ville reagere på klagen, indbragte sagsøge der er fastslået i artikel 1 , nr. 5 og 6.
 ren den 5 . maj 1994 et passivitetssøgsmål for De Europæ
 iske Fællesskabers Ret i Første Instans (2 ). Mens sagen ver
 serede, fremsendte Kommissionen en meddelelse i henhold — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 til artikel 6 i forordning nr. 99/63 , hvori den angav grun
 dene til, at den ikke agtede at undersøge sagsøgerens klage
 nærmere, herunder navnlig som følge af behandlingen af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 andre lignende sager, hvis udfald burde afventes. Retten
 antog, at denne meddelelse var en


text:
stillingtagen i henhold
 til EF-traktatens artikel 175 og fandt herefter, at det var
 Den fastslås i den anfægtede beslutning, at sagsøgeren har
 ufornødent at træffe afgørelse om passivitetssøgsmålet. overtrådt EF-traktatens artikel 86 ved at have anvendt
 Sagsøgeren gør gældende, at Domstolen i den appelsag, metoder, der ikke betinger en sædvanlig konkurrence på
 som selskabet indbragte til prøvelse af Rettens dom ( 3 ),
 grundlag af den erhvervsdrivendes præstationer for så vidt
 fastslog, at en meddelelse i henhold til artikel 6 ikke er en angår produkter eller tjenesteydelser, hvilket udgjorde en
 anfægtelig retsakt, idet Domstolen dog bemærkede, at den
 hindring for den aktuelle konkurrence på markedet og for
 pågældende virksomhed altid senere vil kunne opfordre
 en øget konkurrence. Som det ligeledes fremgår af beslut
 Kommissionen til at træffe en endelig afgørelse.
 ningen, blev sagsøgeren pålagt en bøde på 8 800 000 ECU
 for disse overtrædelser.
 Den 2 . og 11 . april 1997 opfordrede sagsøgeren herefter
 Kommissionen til at meddele Volvo en række klagepunk Sagsøgeren gør gældende, at EF-traktatens artikel 86 er
 ter.
 anvendt forkert. Sagsøgeren har bestridt, at der som anta
 get af Kommissionen foreligger en fælles dominerende stil
 ling eller en dominerende stilling på det industrielle suk
 Sagsøgeren gør gældende, at nærværende passivitetssøgs kermarked, samt at der, som hævdet, foreligger misbrug
 mål, der anlægges mere end to måneder senere, og fem år på det industrielle marked samt på detailmarkedet.
 efter indgivelsen af den første klage, kan antages til reali
 tetsbehandling, og at selskabet bør gives medhold.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at artikel 15, stk. 2, i
 (M EFTL15af 18 . 1 . 1985 , s . 16 . forordning nr. 17 er anvendt forkert. Bøden er fastsat for
 ( 2) Sag T- 1 86/94 , Guérin Automobiles mod Kommissionen, dom højt og er ikke i overensstemmelse med hidtidig praksis.
 af 27. juni 1995 ( Sml . II, s . 1753 ). Bøden tager ikke hensyn til de begrænsninger, der følger af
 ( 3 ) Sag C-282/95 P, Guérin Automobiles mod Kommissionen, EF's sukkerordning, hvorved sagsøgeren behandles ringere
 dom af 18 . marts 1997 ( Sml . I, s. 1531 ). end producenter af industrivarer. Kommissionen har ikke
 alene tilsidesat sin forpligtelse til at tage hensyn til den ret
 lige og økonomiske sammenhæng, som den anfægtede
 praksis indgår i, men har tillige til dels pålagt straf for


text:
20150731030616892015/C 270/423012015TC27020150817DA01DAINFO_JUDICIAL20150608343411Sag T-301/15: Sag anlagt den 8. juni 2015 — Jochen Schweizer mod KHIM (Du bist, was du erlebst.)
 ---documentbreak--- C2702015DA3410120150608DA0042341341Sag anlagt den 8. juni 2015 — Jochen Schweizer mod KHIM (Du bist, was du erlebst.)
 (Sag T-301/15)2015/C 270/42Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Jochen Schweizer GmbH (München, Tyskland) (ved advokat A. González Hähnlein)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »Du bist, was du erlebst.« — registreringsansøgning nr. 13 250 865
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 3114/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
Nr . C 64/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2 . 3 . 96
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom af europæisk oprindelse, såfremt en national retsinstans
 afsagt den 4. december 1995 af Belgiens Conseil d'Etat i i øvrigt fastslår, at det pågældende organ har sit
 sagen Bie Benelux SA mod État beige hjemsted på medlemsstatens område, og at den faktiske
 ( Sag C- 13/96 ) ledelse, programsammensætningen eller programmon
 tagen finder sted på medlemsstatens område ?
 ( 96/C 64/21 )
 2 ) Hvis det antages, at udsendelser fra et tv/radiospred
 Ved dom afsagt den 4. december 1995 , indgået til Domsto ningsorgan, som er godkendt af en medlemsstat, ikke
 lens Justitskontor den 19 . januar 1996 , har Belgiens Conseil skal betragtes som udsendelser fra et tv/radiospred
 d'Etat i sagen Bie Benelux SA mod Etat beige, ved ningsorgan, der hører under en medlemsstats myndig
 Finansministeren, forelagt De Europæiske Fællesskabers hed i direktivets forstand, kan en anden medlemsstat da
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende — og på hvilke betingelser, specielt under hensyn til
 spørgsmål : traktatens artikel 59 ff. — forbyde eller begrænse
 retransmission af udsendelserne på et bestemt
 område ?
 » Udgør en forpligtelse til forud for overgang til omsætning
 at anbringe et bestemt kendemærke på produkter, som er
 pålagt en afgift på grund af de mijømæssigt skadelige 3 ) Skal direktivets artikel 2 fortolkes således, at en anden
 virkninger, som disse produkter antages at medføre, og en medlemsstat, i tilfælde hvor et tv/radiospredningsorgan
 forpligtelse til at anbringe et andet kendemærke på de hører under en medlemsstats myndighed, ikke kan
 samme produkter, såfremt de leveres med afgiftsfritagelse modsætte sig retransmission på sit område af fjernsyns
 inden for rammerne af en diplomatisk afgiftsfritagelsesord udsendelser fra organet, selv hvis bestemmelserne i
 ning, » tekniske specifikationer « i den forstand, som fremgår direktivets artikel 4 og 5 ikke overholdes ?
 af artikel 1 , nr. 1 , i Rådets direktiv 83/18 9/EØF af 2 8 . marts
 1983 om en informationsprocedure med hensyn til 0 ) EFT nr. L 298 , s . 23 .
 tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved direktiv
 88/ 182/EØF af 22 . marts 1988 ( 2 ), eller en » teknisk
 forskrift « i den forstand, som fremgår af samme direktivs
 artikel 1 , nr. 5 ?
 (') EFT nr . L 109 , s . 8 . Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 ( 2 ) EFT nr. L 81 , s . 75 . afsagt den 1 . december 1995 af Arbeitsgericht Hamburg i
 sagen Dr. Kalliope Schoning-Kougebetopoulou mod Freie
 und Hansestadt Hamburg
 ( Sag C-15/96 )
 ( 96/C 64/23 )
 Ved kendelse afsagt den 1 . december 1995 , indgået til
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Domstolens Justitskontor den 19 . januar 1996 , har Arbeits
 afsagt den 16. januar 1996 af Tribunal de premiere instance gericht Hamburg, 3 . Afdeling, i sagen Dr. Kalliope Scho
 de Bruxelles i straffesagen mod Paul Denuit, borgerlig part:


text:
ning-Kougebetopoulou mod Freie und Hansestadt Ham
 den belgiske stat ved vicepremierministeren, trafikminister burg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 og minister for offentlige foretagender, og ved ministeren anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 for videnskabspolitik mål :
 ( Sag C- 14/96 )
 96/C 64/22 ) 1 ) Foreligger der en tilsidesættelse af EF-traktatens arti
 kel 48 og artikel 7, stk. 1 og 4, i Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 1612/68 ( x ) om arbejdskraftens frie bevæge
 Ved dom afsagt, den 16 . januar 1996, indgået til Domsto lighed inden for Fællesskabet, når det i en kollektiv
 lens Justitskontor den 19 . januar 1996 , har Tribunal de overenskomst for offentligt ansatte bestemmes, at
 premiere instance de Bruxelles i straffesagen mod Paul automatisk oprykning til en højere lønramme kun kan
 Denuit, borgerlig part: den belgiske stat ved vicepremiermi ske efter otte års beskæftigelse i en bestemt lønramme i
 nisteren, trafikminister og minister for offentlige foretagen Bundesangestelltentarifvertrag ( kollektiv overenskomst
 der, og ved ministeren for videnskabspolitik, forelagt De for offentligt ansatte funktionærer i Forbundsrepublik
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om ken Tyskland ( BAT)), således at der ikke tages hensyn til
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : tilsvarende beskæftigelse i offentlig tjeneste i en anden
 medlemsstat ?
 1 ) Hvilke betingelser gælder der for, at et tv/radiospred
 ningsorgan skal anses for at høre under en medlemsstats 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvarers bekræftende:
 myndighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 artikel 2, stk. 1 , i Rådets direktiv af 3 . oktober 1989 Kræver EF-traktatens artikel 48 , sammenholdt med
 ( 89/552/EØF) (*). I hvilket omfang har det betydning, at Rådets forordning ( EØF ) nr. 1612/68 om arbejdskraf
 en større eller mindre del af de udsendte værker ikke er tens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, da, at der


text:
25.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/35
 Sag anlagt den 8. marts 2016 — Klausner Holz Niedersachsen mod Kommissionen
 (Sag T-101/16)
 (2016/C 145/43)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Klausner Holz Niedersachsen GmbH (Saalburg-Ebersdorf, Tyskland) (ved advokaterne D. Reich, C. Hipp og T. Ilgner)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Europa-Kommissionen har tilsidesat artikel 108 TEUF, sammenholdt med artikel 15, stk. 1, i Rådets forordning (EU) nr. 2015/1589 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, idet den, efter modtagelse af sagsøgerens skrivelse af 13. november 2015, undlod at træffe den i de ovennævnte bestemmelser omhandlede afgørelse om afslutning af den foreløbige undersøgelse i sag SA.37113 og SA.375009 i henhold til førnævnte forordnings artikel 4.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, også selv om det skulle blive ufornødent at træffe afgørelse i denne sag, fordi Kommissionen har vedtaget en foranstaltning under sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende om, at Kommissionen, selv om den i henhold til artikel 265, stk. 2, TEUF var blevet opfordret til at handle, ikke inden for en rimelig frist traf nogen afgørelse til afslutning af den foreløbige undersøgelse i henhold til artikel 4 stk. 2-4, i forordning (EU) nr. 2015/1589 (1).
 (1) Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13.7.2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (EUT L 248, s. 9).


text:
C 45/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.2.2001
 Sag anlagt den 22. december 2000 af Kommissionen for Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 De Europæiske Fællesskabers mod Den Franske Republik afsagt den 19. december 2000 af Frankrigs Cour de
 cassation, Afdelingen for Handelssager og Finansielle og
 Økonomiske Sager, i sagen Société Ravil mod Société
 Bellon Import og Société SPA Biraghi
 (Sag C-468/00)
 (Sag C-469/00)
 (2001/C 45/30) (2001/C 45/31)
 Ved dom afsagt den 19. december 2000, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 27. december 2000, har Frankrigs Cour
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. de- de cassation, Afdelingen for Handelssager og Finansielle og
 cember 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Økonomiske Sager, i sagen Société Ravil mod Société Bellon
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk Import og Société SPA Biraghi forelagt De Europæiske Fælles-
 konsulent Bernard Mongin, som befuldmægtiget, og med skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, følgende spørgsmål:
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Skal artikel 29 (tidligere artikel 34) i traktaten om oprettelse
 af Det Europæiske Fællesskab fortolkes således, at denne
 bestemmelse er til hinder for en national bestemmelse, hvorved
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 oprindelsesbetegnelsen »grana padano« forbeholdes ost, der er
 revet i produktionsområdet, i det omfang et påbud herom ikke
 er en uomgængelig nødvendig foranstaltning for at bevare de
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de særlige kendetegn, produktet har erhvervet?
 forpligtelser, der påhviler den i til Rådets direktiv
 96/50/EF af 23. juli 1996 om harmonisering af betingel-
 serne for erhvervelse af nationale bådførercertifikater for
 gods- og persontransport ad indre vandveje i Fællesska-
 bet (1), vid ikke at sætte de nødvendige love og administra-
 tive bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv
 eller i hvert fald ved ikke at underrette Kommissionen om
 disse bestemmelser. Slettelse af sag C-502/99 (1)
 (2001/C 45/32)
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Ved kendelse af 6. september 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-502/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Søgsmålsgrundene og væsentligste argumenter
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998.
 Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter
 et direktiv er bindende for enhver medlemsstat, som det rettes
 til, med hensyn til det tilsigtede mål, indebærer en forpligtelse
 for medlemsstaterne til at overholde de i direktiverne fastsatte
 gennemførelsesfrister. Denne frist udløb den 7. april 1998, Slettelse af sag C-318/99 (1)
 uden at Den Franske Republik havde indført de nødvendige
 bestemmelser for at efterkomme det i Kommissionens påstan-
 de nævnte direktiv. (2001/C 45/33)
 Ved kendelse af 19. september 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-318/99,
 (1) EFT L 235 af 17.9.1996, s. 31.
 Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 314 af 30.10.1999.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/46
 Sag anlagt den 30. december 2005 — Zwicky mod Kommissionen
 (Sag T-457/05)
 (2006/C 60/86)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Zwicky & Co. AG (Wallisellen, Schweiz) (ved Rechtsanwälte J. Burrichter, B. Kasten og S. Orlikowski-Wolf)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Beslutningens artikel 1, stk. 1, annulleres for så vidt som den fastslår, at sagsøgeren har tilsidesat artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 for så vidt angår Sverige, Norge og Finland, subsidiært for perioden fra januar 1990 til og med december 1993.
 —
 Beslutningens artikel 2 annulleres for så vidt som den pålægger sagsøgeren en bøde på 0,174 mio. EUR.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt i medfør af beslutningens artikel 2.
 —
 Artikel 3 i beslutningen annulleres i forhold til sagsøgeren.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2005) 3452 endelig udg. af 14. september 2005 (sag 38.337 — PO/Thread) (som ændret ved sagsøgtes beslutning af 13. oktober 2005). Ved den anfægtede beslutning er sagsøgeren blevet pålagt en bøde for at have tilsidesat artikel 81 EF samt EØS-aftalens artikel 53.
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren seks anbringender gældende.
 Først og fremmest henvises til en tilsidesættelse af artikel 7 i forordning nr. 1/2003 (1). Sagsøgeren gør i denne forbindelse gældende, at fastsættelsen af rækkevidden og varigheden af tilsidesættelserne i den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 1, er ukorrekt.
 Sagsøgeren gør med sit andet anbringende gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Den henviser til, at bøden, som den er blevet pålagt, overstiger 10 % af dens samlede omsætning i det regnskabsår, der gik forud for beslutningen. Følgelig er fastsættelsen af bøden, som er blevet pålagt sagsøgeren i den anfægtede beslutnings artikel 2, ulovlig.
 Derudover tilsidesætter artikel 2 i sagsøgtes beslutning artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/1962 (2) og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Denne ulovlighed følger af tilsidesættelsen af væsentlige principper ved bødeudmåling.
 Endvidere har sagsøgte ved den anfægtede beslutnings artikel 2 tilsidesat artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/1962 og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 ved at anvende samarbejdsordningen fra 1996 til skade for sagsøgeren.
 Sagsøgeren gør med sit femte anbringende gældende, at den anfægtede beslutnings artikel 2 udgør en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, eftersom der ikke i tilstrækkelig grad er taget hensyn til sagsøgerens egen situation ved bødefastsættelsen.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ved i beslutningens artikel 3 at påbyde at bringe overtrædelserne til ophør og forbyde deres senere gentagelse har tilsidesat artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 1/2003, idet denne foranstaltning i sagsøgerens tilfælde hverken var nødvendig eller stod i forhold til overtrædelsen.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) EØF Rådet: forordning nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. marts 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-196/07) (1)
 (Traktatbrud - konkurrencepolitik - fusioner - manglende gennemførelse af visse af Kommissionen pålagte forpligtelser - E.ON/Endesa)
 (2008/C 107/13)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci og E. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse af artikel 2 i Kommissionens beslutning af 26. september 2006 (sag nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 4279 endelig udg.) og artikel 2 i Kommissionens beslutning af 20. december 2006 (sag nr. COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 7039 endelig udg.)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i begge disse beslutninger, idet det ikke har ophævet
 —
 betingelse nr. 1-6, 8 og 17 i Det Nationale Energiråds beslutning, der ved artikel 1 i Kommissionens beslutning af 26. september 2006 (sag COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 4279 endelig udg.) blev erklæret for uforenelige med fællesskabsretten, og
 —
 betingelse nr. 1, 10, 11 og 15 i afgørelse truffet af industri-, turisme- og handelsministeren, der ved artikel 1 i Kommissionens beslutning af 20. december 2006 (sag COMP/M.4197 — E.ON/Endesa — K(2006) 7039 endelig udg.) blev erklæret for uforenelige med fællesskabsretten.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 7.7.2007.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/58
 Sag anlagt den 2. februar 2016 — Sigma Orionis mod REA
 (Sag T-47/16)
 (2016/C 098/74)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Sigma Orionis SA (Valbonne, Frankrig) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Forvaltningsorganet for Forskning (REA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at REA har tilsidesat sine kontraktmæssige forpligtelser, der følger af støtteaftale H2020, ved at suspendere alle de betalinger, som sagsøgeren har til gode, på grundlag af en ulovligt udarbejdet undersøgelsesrapport fra OLAF.
 —
 Subsidiært anordnes udpegelse af en sagkyndig med henblik på at fastsætte de beløb, som sagsøgeren ubestrideligt har til gode i medfør af den omtvistede støtteaftale.
 Som følge heraf tilpligtes sagsøgte
 —
 at betale de i henhold til støtteaftale H2020 skyldige beløb, dvs. 425 406,25 EUR, som i henhold til artikel 21, stk. 11, nr. 1, tillægges morarenter, der beregnes fra datoen for de skyldige beløbs forfaldsdato, med den af Den Europæiske Centralbank (ECB) fastsatte sats for de vigtigste refinansieringstransaktioner, forhøjet med 3,5 %
 —
 at betale sagsøgeren en erstatning for det yderligere tab, som denne har lidt, der aktuelt vurderes til 1 500 000 EUR, med forbehold for forhøjelse eller nedsættelse under sagens behandling.
 —
 Forvaltningsorganet for Forskning tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Forvaltningsorganet for Forskning (REA) ikke kan lægge vægt på en undersøgelsesrapport, der er udarbejdet på grundlag af ulovligt indhentede beviser, med henblik på at suspendere de betalinger, som sagsøgeren har til gode, i det hele. Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at såvel suspensionen af betalingerne som opsigelsen af støtteaftalerne er ulovlige, for så vidt som REA har støttet sig på ulovligt indhentede beviser.
 2.
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, for så vidt som de forskellige tekniske revisionsrapporter uden forskel havde konkluderet, at sagsøgeren havde anvendt midlerne i overensstemmelse med principperne om sparsommelighed, effektivitet og forsvarlig økonomisk forvaltning. Det følger heraf, at REA ikke kunne påberåbe sig, at det gyldigt havde fastslået, at sagsøgeren havde begået ulovligheder inden for rammerne af anden støtte, som kunne begrunde, at de omtvistede støtteaftaler blev opsagt, eller at alle betalingerne i de omtvistede støtteaftaler blev suspenderet. Endvidere er deltagelsen i støtteaftalerne sagsøgerens eneste finansieringskilde, og fraværet af nye europæiske projekter vil uundgåeligt medføre sagsøgerens fallit.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/49
 Sag anlagt den 11. september 2015 — Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland m.fl. mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-533/15)
 (2015/C 381/60)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland (Hamburg, Tyskland), Kim Il Su (Pyongyang, Republikken Korea), Kang Song Sam (Hamburg), Choe Chun Sik (Pyongyang), Sin Kyu Nam (Pyongyang), Pak Chun San (Pyongyang), So Tong Myong (Pyongyang) (ved barristers M. Lester og S. Midwinter, og solicitors T. Brentnall og A. Stevenson)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/1066 af 2. juli 2015 om ændring af afgørelse 2013/183/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT L 174, s. 25) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/1062 af 2. juli 2015 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 329/2007 om restriktive foranstaltninger over for Den Demokratiske Folkerepublik Korea (EUT L 174, s. 16) annulleres, for så vidt som disse foranstaltninger opfører sagsøgerne i bilag V.
 —
 Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at sagsøgte ikke har givet en behørig og tilstrækkelig begrundelse for at opføre sagsøgerne på listen.
 2.
 Andet anbringende om, at sagsøgte har begået en åbenbar fejl ved at anse, at nogen af kriterierne for opførelse på listen i de anfægtede foranstaltninger var opfyldt i sagsøgernes tilfælde, idet der ikke foreligger noget faktuelt grundlag for deres opførelse.
 3.
 Tredje anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat databeskyttelsesprincipperne.
 4.
 Fjerde anbringende om, at sagsøgte ubegrundet og uforholdsmæssigt har tilsidesat sagsøgernes grundlæggende rettigheder, herunder deres ret til beskyttelse af ejendom, forretning og omdømme.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/39
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Avebe mod Kommissionen
 (Sag T-314/01) (1)
 (Konkurrence - karteller - natriumgluconat - artikel 81 EF - bøde - et moderselskabs ansvar for en forening uden egen juridisk retsevnes retsstridige adfærd - artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 - retten til forsvar - dokumenter til støtte for forsvar karakter - proportionalitetsprincippet - begrundelsespligt)
 (2006/C 294/83)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA (Veendam, Nederlandene) (ved avocat C. Dekker)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Bouquet, A. Whelan og W. Wils, som befuldmægtigede, bistået af avocat M. van der Woude)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af artikel 1 i beslutning K(2001) 2931 endelig udg. af 2. oktober 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag nr. COMP/E-1/36.756 — Natriumgluconat), for så vidt som den vedrører sagsøgeren og, subsidiært, påstand om annullation af denne beslutnings artikel 3, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/47
 Rettens dom af 16. februar 2017 — Gruppe Nymphenburg Consult mod EUIPO (Limbic® Sales)
 (Sag T-517/15) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket Limbic® Sales - manglende beskrivende karakter - absolut registreringshindring - Artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 104/66)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 23. juni 2015 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1972/2014-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Limbic® Sales som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 23. juni 2015 af Første Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1972/2014-1) annulleres.
 2)
 EUIPO bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Gruppe Nymphenburg Consult AG.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015.


text:
26.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/16
 Rettens dom af 4. maj 2017 — Ralf Schräder mod EF-Sortsmyndigheden (CPVO)
 (Forenede sager T-425/15, T-426/15 og T-428/15) (1)
 ((Plantesorter - begæring om ophævelse af EF-sortsbeskyttelsen af sorten SEIMORA - sortsbeskyttelsesansøgning for sorten SEIMORA - ansøgning om EF-sortsbeskyttelse af sorten SUMOST 02 - sammensætning af appelkammeret ved CPVO - princippet om upartiskhed))
 (2017/C 202/28)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Tyskland) (ved advokat T. Leidereiter)
 Sagsøgt: EF-Sortsmyndigheden (CPVO) (ved M. Ekvad og F. Mattina, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved OCVV og intervenient ved Retten: Jørn Hansson (Søndersø, Danmark) (ved advokaterne G. Würtenberger og R. Kunze)
 Sagens genstand
 I sag T-425/15, søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. februar 2015 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 003/2010) vedrørende en begæring om ophævelse af den tidligere meddelte EF-sortsbeskyttelse for sorten SEIMORA, i sag T-426/15, søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. februar 2015 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 002/2014) vedrørende en begæring om ophævelse af den tidligere meddelte EF-sortsbeskyttelse for sorten SEIMORA, og i sag T-428/15, søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. februar 2015 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (sag A 007/2009) vedrørende en ansøgning om EF-sortsbeskyttelse af sorten SUMOST 02.
 Konklusion
 1)
 EF-Sortsmyndigheden (CPVO) frifindes.
 2)
 Ralf Schräder betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 328 af 5.10.2015.


text:
1.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 290/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Spanien) den 18. juli 2011 — International Bingo Technology, S.A. mod Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
 (Sag C-377/11)
 2011/C 290/03
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de Cataluña
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: International Bingo Technology, S.A
 Sagsøgt: Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør det forhold, at bingospillerne indbetaler den del af bingopladernes pris, som vedrører gevinsterne, et reelt forbrug af varer og tjenesteydelser, med den virkning at disse skal medtages i momsgrundlaget?
 2)
 Skal sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 17, stk. 5, og artikel 19, stk. 1 (1), fortolkes således, at der med disse artikler indføres en sådan harmoniseringsgrad, at de er til hinder for, at de enkelte medlemsstater kan operere med andre løsninger i national lovgivning eller retspraksis, for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt der i momsgrundlaget skal medregnes den del af bingopladernes pris, som skal anvendes til udbetaling af gevinster, med den virkning, at der skal foretages en regulering af nævneren i forbindelse med beregningen af pro rata-satsen?
 3)
 Skal sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 17, stk. 5, og artikel 19, stk. 1, fortolkes således, at disse artikler er til hinder for en national retspraksis, hvorefter der i momsgrundlaget for så vidt angår bingospil medregnes de beløb, som svarer til gevinsternes størrelse, og som de forskellige spillere indbetaler i forbindelse med deres køb af bingoplader, med den virkning, at de skal medtages i nævneren i forbindelse med beregningen af pro rata-satsen?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).


text:
28.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 94/15
 Ð meddelelsens punkt 2 i strid med EF-traktatens erhvervsdrivende, som er bosat i Frankrig, men arbej-
 artikel 73 B og Rådets direktiv 88/361/EéF, idet der der i en anden medlemsstat.
 stilles krav om en lùbetid på mindst to år for uden-
 landske kreditinstitutters vñrdipapiremissioner på det Ð Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 tyske marked, og det herved gùres vanskeligere for omkostninger.
 sådanne kreditinstitutter at foretage emissioner end for
 tyske kreditinstitutter. Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 CRDS (contribution pour le remboursement de la dette
 I modsñtning til, hvad forbundsregeringen har gjort gñl-
 sociale Ð bidrag til dñkning af underskuddet af de sociale
 dende, kan restriktioner for de frie kapitalbevñgelser
 sikringsordninger) blev indfùrt ved bekendtgùrelse nr. 96-
 ifùlge systematikken i artikel 73 B ff. og ordlyden af
 50 af 24. januar 1996, og provenuet overfùres til den
 artikel 109 E, stk. 2, litra a), fùrste led, i hvert fald ikke
 Caisse d'amortissement de la dette sociale, der blev opret-
 begrundes med valutapolitiske krav fra medlemsstaternes
 tet i henhold til den nñvnte bekendtgùrelse. Fysiske perso-
 side. De i meddelelsen opstillede restriktioner er under alle
 ner, som i henhold til de franske skattebestemmelser
 omstñndigheder i strid med proportionalitetsprincippet,
 betragtes som hjemmehùrende i Frankrig, skal betale
 fordi der Ð som en lang rñkke andre medlemsstaters
 CRDS, bl.a. af deres erhvervsindtñgter og indkomstsurro-
 eksempel viser Ð også kan fùres kontrol med pengemñng-
 gater. Skattepligtige personer, der er hjemmehùrende i
 den, uden at der opstilles restriktioner for de frie kapital-
 Frankrig, men hvis erhvervsindtñgter eller indkomstsurro-
 bevñgelser.
 gater hidrùrer fra en anden medlemsstat, er således omfat-
 tet af bestemmelserne om CRDS.
 I modsñtning til, hvad forbundsregeringen har gjort gñl-
 dende, angår bestemmelser, hvorefter der kun over for Da formålet med CRDS er at bidrage til finansieringen af
 indenlandske banker stilles mindstereservekrav for obliga- alle sikringsgrenene under den almindelige sociale sikrings-
 tioner, der udelukkende emitteres i indlandet, kun rent ordning i Frankrig, er der tale om et bidrag til social sik-
 indenlandske forhold. Der er således ikke tale om en dis- ring, der er omfattet af anvendelsesområdet for forordning
 krimination, der er fñllesskabsretligt relevant. (EéF) nr. 1408/71.
 (1) Rådets direktiv 88/361/EéF af 24. juni 1988 om gennem- Opkrñvningen af CRDS af erhvervsindtñgter og ind-
 fùrelse af traktatens artikel 67 (EFT L 178 af 8.7.1988, s. 5). komstsurrogater for personer, der er bosat i Frankrig, men
 (2) Rådets andet direktiv 89/646/EéF af 15. december 1989 om som arbejder i en anden medlemsstat, som f.eks. grñnsear-
 samordning af lovgivningen om adgang til at optage og udùve bejdere, er i strid med regelen om, at kun eÂn lovgivning
 virksomhed som kreditinstitut og om ñndring af direktiv 77/ finder anvendelse, idet CRDS, som skal finansiere de soci-
 780/EéF (EFT L 386 af 30.12.1989, s. 1). ale sikringsordninger, opkrñves af indtñgter, for hvilke der
 (3) »Erklärung der Deutschen Bundesbank zu DM-Emissionen« af allerede i beskñftigelsesstaten, der i henhold til artikel 13 i
 3. juli 1992.
 forordning (EéF) nr. 1408/71 er den eneste stat, der


text:
er
 kompetent med hensyn til social sikring, allerede er
 opkrñvet samtlige sociale bidrag.
 Den omstñndighed, at CRDS opkrñves af sådanne ind-
 tñgter, for hvilke der allerede er opkrñvet sociale bidrag i
 Sag anlagt den 12. februar 1998 af Kommissionen for De beskñftigelsesstaten, er uforenelig med ovennñvnte forord-
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik ning og er en hindring for udùvelsen af de grundlñggende
 friheder, der er sikret ved EF-traktatens artikel 48 og 52.
 (Sag C-34/98)
 (98/C 94/31) (1) Rådets forordning (EéF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om
 anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 selvstñndige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
 flytter inden for Fñllesskabet (EFT 1971 II, s. 366).
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 12. februar 1998 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri-
 disk konsulent Peter Hillenkamp og HeÂleÁne Michard,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmñgtigede,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de
 la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. Slettelse af sag C-72/97 (1)
 (98/C 94/32)
 Kommissionen har nedlagt fùlgende påstande:
 Ved kendelse af 18. november 1997 har prñsidenten for
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 Ð Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat C-72/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 48 mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registret.
 og 52 og artikel 13 i forordning (EéF) nr. 1408/71 (1),
 idet den opkrñver CRDS (contribution pour le rem- (1) EFT C 108 af 5.4.1997.
 boursement de la dette sociale) af erhvervsindtñgter og
 indkomstsurrogater for arbejdstagere og selvstñndige


text:
5.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakiet) den 17. december 2010 — SAG ELV Slovensko, a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe, a.s., TESLA STROPKOV, a.s., Autostrade per ľItalia SpA, EFKON AG, STALEXPORT Autostrady SA mod Úrad pre verejné obstarávanie
 (Sag C-599/10)
 2011/C 72/19
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SAG ELV Slovensko, a.s, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe a.s, TESLA STROPKOV a.s, Autostrade per ľItalia SpA, EFKON AG, STALEXPORT Autostrady SA
 Sagsøgt: Úrad pre verejné obstarávanie
 Intervenient: Národná dialnicná spolocnost, a.s.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er fortolkningen af artikel 51 sammenholdt med artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (herefter »direktivet«), ifølge hvilken den ordregivende myndighed henset til principperne om ligebehandling og gennemsigtighed i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter er forpligtet til at anmode om supplerende tilbudsoplysninger, så den enkelte sikres den subjektive processuelle rettighed til at blive opfordret til at tilføje eller fremsende supplerende oplysninger eller certifikater og dokumenter, der er blevet fremlagt i henhold til artikel 45-50 i det nævnte direktiv, såfremt en omstridt eller uklar forståelse af tilbudsgiverens tilbud kan medføre udelukkelse af tilbudsgiveren fra det offentlige udbud, i overensstemmelse med det nævnte direktiv i den affattelse, som var gældende på det pågældende tidspunkt?
 2)
 Er fortolkningen af direktivets artikel 51 sammenholdt med artikel 2, ifølge hvilken den ordregivende myndighed henset til principperne om ligebehandling og gennemsigtighed i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter ikke er forpligtet til at anmode om supplerende tilbudsoplysninger, såfremt myndigheden finder det godtgjort, at kravene vedrørende kontraktens genstand ikke er opfyldt, i overensstemmelse med direktivet i den affattelse, som var gældende på det pågældende tidspunkt?
 3)
 Er en bestemmelse i den nationale lovgivning, ifølge hvilken den til vurdering af tilbuddet udnævnte komité blot har mulighed for skriftligt at anmode tilbudsgiverne om supplerende tilbudsoplysninger, i overensstemmelse med direktivets artikel 51 og artikel 2 i den affattelse, som var gældende på det pågældende tidspunkt?
 Er en fremgangsmåde hos den ordregivende myndighed, ifølge hvilken myndigheden ikke er forpligtet til at anmode tilbudsgiveren om supplerende oplysninger vedrørende en unormalt lav pris, og hvor sagsøger I og II har haft mulighed for at forklare de grundlæggende parametre for det fremsatte tilbud tilstrækkeligt henset til formuleringen af spørgsmålet, som den ordregivende myndighed har stillet sagsøgerne vedrørende den unormalt lave pris, i overensstemmelse med direktivets artikel 55?


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/34
 Rettens dom af 12. april 2013 — KODA mod Kommissionen
 (Sag T-425/08) (1)
 (Konkurrence - aftaler - ophavsret vedrørende offentlig fremførelse af musikværker via internettet, satellit og viderespredning pr. kabel - beslutning om, at der foreligger en overtrædelse af artikel 81 EF - opdeling af det geografiske marked - bilaterale aftaler mellem nationale forvaltningsselskaber - samordnet praksis, som udelukker muligheden for at udstede multiterritorie- og multirepertoirelicenser - bevis - uskyldsformodning)
 2013/C 156/59
 Processprog: dansk
 Parter
 Sagsøger: Koda (København, Danmark) (først ved advokaterne K. Dyekjær og J. Borum, derefter ved advokaterne J. Borum og C. Karhula Lauridsen, og endelig ved advokaterne J. Borum og G. Holtsø)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved F. Castillo de la Torre og N. Rasmussen, derefter ved F. Castillo de la Torre og U. Nielsen, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) (Zürich, Schweiz) (ved advokaterne L. Uusitalo og L. Rechardt)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC)
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres, for så vidt som den angår Koda.
 2)
 Artikel 4, stk. 2 og 3, i beslutning K(2008) 3435 endelig annulleres, for så vidt som den henviser til beslutningens artikel 3, for så vidt som den angår Koda.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Kommissionen bærer for det første sine egne omkostninger og betaler for det andet sagsøgerens omkostninger bortset fra omkostninger i forbindelse med interventionen.
 5)
 International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) bærer sine egne omkostninger og betaler Kodas omkostninger i forbindelse med interventionen.
 6)
 Koda og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger vedrørende sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 327 af 20.12.2008.


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/26
 Sag anlagt den 22. maj 2008 — Forum 187 mod Kommissionen
 (Sag T-189/08)
 (2008/C 183/50)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Forum 187 ASBL (Bruxelles, Belgien) (ved barristers A. Sutton og G. Forwood)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den anfægtede beslutning for så vidt som den ikke fastsætter rimelige fremtidige overgangsordninger for koordinationscentrene omfattet af Domstolens dom af 22. juni 2006.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Der træffes sådanne øvrige foranstaltninger, som Retten finder nødvendige.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I denne sag har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2008/283/EF af 13. november 2007 om den støtteordning, Belgien har indført for koordinationscentre etableret i Belgien, og om ændring af beslutning 2003/757/EF (1), som en opfølgning på Domstolens afgørelse om delvist at annullere den første beslutning (2). I den afgørelse fastslog Domstolen, at 2003-beslutningen ikke indeholdt overgangsforanstaltninger for så vidt angår koordinationscentre, hvis begæring om forlængelse verserede på datoen for meddelelsen af den anfægtede beslutning, eller hvis godkendelse udløb samtidig med eller kort efter nævnte beslutnings meddelelse.
 Den anfægtede beslutning indfører overgangsperioder for de centre, der er omfattet af Domstolens dom.
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand anført, at den anfægtede beslutning:
 —
 er uforenelig med fællesskabsretten vedrørende eksisterende støtte, som denne fortolkes fast af Fællesskabets retsinstanser
 —
 tilsidesætter centrenes berettigede forventning om at få en rimelig periode efter Kommissionens endelige beslutning om at afslutte den bestående støtteprocedure (meddelt sagsøgeren den 17. marts 2008) til at reorganisere deres virksomhedsmæssige — og skattemæssige forhold
 —
 tilsidesætter artikel 254, stk. 3, EF
 —
 ved at fastsætte opkrævning med tilbagevirkende kraft og betaling af skatter i en bestående støttesag i realiteten foreskriver tilbagesøgning af støtten, som havde denne været ulovlig, hvilket strider mod princippet om, at bestående støtteordninger udelukkende kan ændres fremadrettet, efter det tidspunkt hvor Kommissionens endelige beslutning om at afslutte den bestående støtteprocedure vedtages
 —
 tilsidesætter koordinationscentrenes berettigede forventninger, der var støttet på kendelsen af 26. juni 2003 (3), afsagt af Domstolens præsident, som retsgrundlag for en forlængelse af deres godkendelser
 —
 tilsidesætter ligebehandlingsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling ved at behandle forskellige centre anderledes uden en objektiv begrundelse herfor.
 (1) EUT 2008 L 90, s. 7.
 (2) Dom af 22.6.2006, forenede sager C-182/03 og C-217/03, Belgien og Forum 187 mod Kommissionen, Sml. I, s. 5479.
 (3) Kendelse af 26.6.2003, forenede sager C-182/03 R og C-217/03 R, Belgien og Forum 187 mod Kommissionen, Sml. I, s. 6887.


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/28
 Sag anlagt den 29. juli 2013 — Gossio mod Rådet
 (Sag T-406/13)
 2013/C 313/54
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Marcel Gossio (Casablanca, Marokko) (ved advokat S. Zokou)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Rådets afgørelse 2010/656/FUSP og Rådets forordning (EF) nr. 560/2005 samt Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/144/FUSP af 8. marts 2012, som fastsætter restriktive foranstaltninger over for Côte d’Ivoire, for så vidt som de vedrører og omhandles sagsøgeren.
 —
 Annullation af afgørelse af 17. maj 2013, som bekræfter og genindfører ovennævnte restriktive foranstaltninger, for så vidt som de medfører, at sagsøgeren fortsat skal være opført på den liste over personer og enheder, der er nævnt i bilag II til afgørelse 2010/656/FUSP og bilag 1A til forordning (EF) nr. 560/2005 om restriktive foranstaltninger over for Côte d’Ivoire.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om overskridelse af beføjelser og om et åbenbart urigtigt skøn, for så vidt som:
 —
 de forhold, der gøres gældende over for sagsøgeren, ikke har noget objektivt grundlag og ikke baserer sig på noget gyldigt bevis
 —
 der ikke kan tilvejebringes en objektiv sammenhæng mellem de grunde, der er påberåbt som begrundelse for de restriktive foranstaltninger, der er truffet over for sagsøgeren og over for Côte d’Ivoire generelt
 —
 de retsgrundlag, der ligger til grund for de restriktive foranstaltninger, der er truffet over for sagsøgeren, er i strid med de sidste grunde, der er påberåbt som begrundelse for disse foranstaltninger
 —
 Rådets afgørelse udgør en procedure- eller magtfordrejning.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, navnlig princippet om uskyldsformodning, retten til at drive egen virksomhed, ejendomsretten, proportionalitetsprincippet, samt retten til respekt for privatliv og familieliv og retten til ikke at blive undergivet umenneskelig eller nedværdigende behandling.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/19
 Appel iværksat den 8. juni 2009 af ArcelorMittal Luxembourg SA til prøvelse af dom afsagt den 31. marts 2009 af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) i sag T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-201/09 P)
 2009/C 205/33
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: ArcelorMittal Luxembourg SA, tidligere Arcelor Luxembourg SA (ved avocat A. Vandencasteele)
 De andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ArcelorMittal Belval & Differdange, tidligere Arcelor Profil Luxembourg SA og ArcelorMittal International, tidligere Arcelor International SA
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom i sag T-405/06 ophæves, for så vidt som den i forhold til ArcelorMittal Luxembourg SA stadfæster Kommissionens beslutning K(2006) 5342 af 8. november 2006 om en procedure i henhold til artikel 65 [KS] vedrørende aftaler og forskellige former for samordnet praksis mellem europæiske producenter af stålbjælker (sag COMP/F/38.907 — stålbjælker).
 —
 Appelindstævnte tilpligtes at betale omkostningerne i appelsagen og sagen ved Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for sine påstande har appellanten fremført fire anbringender.
 Det første anbringende, som indeholder to led, er for det første, at Retten har tilsidesat artikel 97 KS og begået magtfordrejning ved at anvende artikel 65 KS, efter at EKSF-traktaten trådte ud af kraft den 23. juli 2002. Selv om institutionerne er forpligtet til at anlægge en sammenhængende fortolkning af de forskellige traktater, kan dette under ingen omstændigheder begrunde, at bestemmelserne i en traktat opretholdes i fællesskabsretten, efter at traktaten er udløbet.
 Andet led af første anbringende er, at Retten har tilsidesat forordning nr. 1/2003 (1) og begået magtfordrejning ved at fastslå, at Kommissionen har kompetence til at vedtage en beslutning om anvendelse af artikel 65 KS i medfør af en forordning, som kun giver den beføjelse til at gennemføre artikel 81 og 82 EF. Da denne forordning er vedtaget efter EKSF-traktatens udløb udelukkende i medfør af EF-traktaten, kan den ikke give Kommissionen nogen kompetence til at fastsætte bøder for en overtrædelse af artikel 65 KS uden at tilsidesætte såvel EKSF-traktaten som principperne om retsreglernes indbyrdes rangfølge.
 Det andet anbringende, som indeholder tre led, er, at Retten har tilsidesat princippet om individuel fastsættelse af straffe og sanktioner, Domstolens praksis om tilregnelse, retskraft og princippet om retsreglernes indbyrdes rangfølge, idet Retten har anerkendt, at Kommissionen kan tilregne et selskab ansvaret for en konkurrencebegrænsende adfærd, som et andet selskab i samme koncern har fulgt, selv om det førstnævnte selskab ikke selv har deltaget i overtrædelsen. Hverken den omstændighed, at de forskellige selskaber, som tilhører samme koncern, udgør én økonomisk enhed, eller den omstændighed, at moderselskabet har den fulde kontrol med sit datterselskab, som har fulgt den konkurrencebegrænsende adfærd, eller den omstændighed, at moderselskabet udøver en bestemmende indflydelse på sit datterselskab, er tilstrækkeligt til at bevise, at appellanten har deltaget i en overtrædelse, og kan derfor ikke begrunde, at moderselskabet tilregnes sit datterselskabs adfærd.
 Appellantens tredje anbringende er, at Retten har foretaget en urigtig anvendelse af reglerne om forældelse af forfølgning af overtrædelser og tilsidesat princippet om retskraft, idet Retten i


text:
dommen afviser selskabets anbringender med henvisning til, at der er truffet foranstaltninger, som afbryder forældelsen, selv om det klart fremgår af Kommissionens første beslutning, der blev vedtaget i 1994, at appellanten udtrykkeligt blev fastslået ikke at have deltaget i overtrædelsen.
 Endelig er appellantens fjerde anbringende, at Rettens dom tilsidesætter appellantens ret til forsvar, da dommen er behæftet med en begrundelsesmangel hvad angår procedurens usædvanligt lange varighed, som medførte, at det var umuligt for appellanten stadig at fremlægge de beviser, der var nødvendige for at afkræfte formodningen for appellantens ansvar. Endvidere gør appellanten gældende, at Rettens dom er i strid med den retskraft, som dommen af 2. oktober 2003 i sag C-176/99 P, ARBED mod Kommissionen, har erhvervet, hvorved Kommissionens beslutning blev annulleret i det omfang, den vedrørte appellanten.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 [EF] og 82 [EF], EFT 2003 L 1, s. 1.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/35
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 21. oktober 2009 — V mod Kommissionen
 (Sag F-33/08) (1)
 (Personalesag - kontraktansatte - ansættelse - afvisning af ansættelse på grund af fysisk uegnethed til at udøve hvervet - procedurens forskriftsmæssighed - spørgsmålet, om lægeundersøgelsen ved ansættelsen forløb forskriftsmæssigt - forberedende akter)
 2009/C 297/54
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: V (Bruxelles, Belgien) (ved avocats C. Ronzi, A. Grauling og É. Boigelot)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Lozano Palacios og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Personalesag — annullation af Kommissionens afgørelse af 15. maj 2007, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at hun ikke opfyldte de fysiske krav til udøvelse af hvervet, og en påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af V’s omkostninger.
 3)
 V bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 158 af 21.6.2008, s. 26.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Ireland (Irland) den 22. maj 2015 — Minister for Justice and Equality mod Francis Lanigan
 (Sag C-237/15)
 (2015/C 236/40)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Ireland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Minister for Justice and Equality
 Sagsøgt: Francis Lanigan
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvad er virkningen af den manglende overholdelse af fristerne i artikel 17 i rammeafgørelse af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstater (2002/584/RIA) (1) sammenholdt med bestemmelserne i rammeafgørelsens artikel 15?
 2)
 Medfører den manglende overholdelse af fristerne i artikel 17 i rammeafgørelse af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstater (2002/584/RIA) rettigheder for en person, der er varetægtsfængslet i afventning af en afgørelse om den pågældendes overgivelse for en periode, der ligger udover disse tidsfrister?
 (1) EUT L 190, s. 1.


text:
10 . 5 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 142/7
 26 . 3 . 1988 , s. 75 ), har Domstolen ( Femte Afdeling), sam 1 ) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i
 mensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida, henhold til artikel 22 i Rådets direktiv 93/42/EØF af
 og dommerne L. Sevón, C. Gulmann (refererende dom 14. juni 1993 om medicinske anordninger, idet det
 mer), D. A. O. Edward og P. Jann; generaladvokat: D. ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love
 Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær og administrative bestemmelser, der er nødvendige for
 D. Louterman-Hubeau, den 20. marts 1997 afsagt dom, at efterkomme direktivet.
 hvis konklusion lyder således:
 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 En forpligtelse til at anbringe bestemte kendemærker på
 varer, der er pålagt en afgift på grund af de miljømæssigt
 skadelige virkninger, disse varer antages at medføre, såsom C ) EFT nr. C 318 af 26 . 10 . 1996 .
 den afgift, der er fastsat i artikel 11 og 18 i den ministeri
 elle bekendtgørelse af 24. december 1993 om varer, som
 pålægges miljøafgift, udgør en teknisk specifikation i den
 betydning, hvori udtrykket er anvendt i Rådets direktiv
 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsproced
 ure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som
 ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF af 22 . marts DOMSTOLENS KENDELSE
 1 988, og den nationale forskrift, der indfører forpligtelsen,
 er en teknisk forskrift i direktivets forstand. (Første Afdeling)
 af 6. marts 1997
 (') EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 .
 i sag C-l 50/96 P, Roberto Galtieri mod Europa-
 Parlamentet (M
 (Åbenbart, at appellen skal forkastes)
 ( 97/C 142/15 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: fransk)
 (Femte Afdeling)
 af 20 . marts 1997
 i sag C-294/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 skaber mod Kongeriget Belgien (') offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Traktatbrudssøgsmål — manglende gennemførelse af
 direktiv 93/42/EØF — medicinske anordninger) I sag C-150/96 P, Roberto Galtieri, midlertidigt ansat i
 ( 97/C 142/14 ) Europa-Parlamentet, Bruxelles, ved advokat Pietro Cuo
 mo, Napoli, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo
 kat Stef Oostvogels, 13 , rue Aldringen, postboks 221 , an
 (Processprog: fransk) gående appel af dom afsagt den 27. februar 1996 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første Af
 deling) i sag T-235/94, Galtieri mod Parlamentet ( Sml .
 Pers. II, s. 129 ), hvori der er nedlagt påstand om ophæ
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive velse af dommen — den anden part i appelsagen er Euro
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) pa-Parlamentet ( befuldmægtiget: Manfred Peter) — har
 Domstolen ( Første Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 manden, L. Sevón ( refererende dommer ), og dommerne
 I sag C-294/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles D. A. O. Edward og P. Jann; generaladvokat: G. Cosmas;
 skaber ( befuldmægtigede : Hendrik van Lier og Jean-Fran justitssekretær: R. Grass, den 6 . marts 1997 afsagt ken
 cis Pasquier) mod Kongeriget


text:
Belgien ( befuldmægtiget: Jan delse, hvis konklusion lyder således:
 Devadder), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i hen
 hold til EF-traktaten, idet det ikke inden for den fastsatte 1 ) Appellen afvises.
 frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 93/
 42/EØF af 14 . juni 1993 om medicinske anordninger ( EFT 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 nr. L 169 af 12 . 7 . 1993 , s . 1 ), har Domstolen ( Femte Af
 deling), sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho
 de Almeida ( refererende dommer ), og dommerne L. Sevón, (') EFT nr. C 197 af 6 . 7. 1996 .
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann; generaladvo
 kat: C. O. Lenz; justitssekretær: R. Grass, den 20 . marts
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
11.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/10
 Appel iværksat den 13. juni 2012 af Telefónica S.A. og Telefónica de España, S.A.U. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 29. marts 2012 i sag T-336/07, Telefónica og Telefónica de España mod Kommissionen
 (Sag C-295/12 P)
 2012/C 243/19
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellanter: Telefónica S.A. og Telefónica de España, S.A.U. (ved abogados F. González Díaz og J. Baño Fos)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, France Telecom España, S.A., Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) og European Competitive Telecommunications Association
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 —
 Principalt:
 —
 Dom afsagt af Retten den 29. marts 2012 i sag T-336/07, Telefónica og Telefónica de España mod Kommissionen, ophæves helt eller delvis.
 —
 Europa-Kommissionens beslutning af 4. juli 2007 i sag COMP/38.784 — Wanadoo España mod Telefónica annulleres helt eller delvis på grundlag af de foreliggende oplysninger.
 —
 Bøden annulleres eller nedsættes i medfør af artikel 261 TEUF.
 —
 Bøden annulleres eller nedsættes på grund af den urimeligt lange varighed af proceduren for Retten, og
 —
 Kommissionen og intervenienterne tilpligtes at betale omkostningerne i denne sag såvel som i sagen for Retten.
 —
 Subsidiært, hvis sagen ikke er moden til påkendelse:
 —
 Rettens dom ophæves, og sagen hjemvises til Retten til afgørelse i overensstemmelse med Domstolens afgørelse om retsspørgsmål.
 —
 Bøden annulleres eller nedsættes i medfør af artikel 261 TEUF, og
 —
 Kommissionen og intervenienterne tilpligtes at betale omkostningerne i denne sag såvel som i sagen for Retten.
 —
 Under alle omstændigheder:
 —
 Der gives i overensstemmelse med artikel 15 TEUF aktindsigt i referatet eller optagelsen af det retsmøde, der fandt sted for Retten den 23. maj 2011, og der afholdes et retsmøde.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten har:
 Tilsidesat Telefónicas ret til forsvar, henset til:
 —
 Procedurens uforholdsmæssigt lange varighed
 —
 Rettens forkastelse af påstande, som understøttes af bilag
 —
 Rettens forkastelse af påstande vedrørende det forhold, at et input ikke var uundværligt, som en relevant faktor ved fastlæggelsen af virkningen af Téléfónicas adfærd
 —
 Rettens stillingtagen til nye faktiske omstændigheder, som ikke var omfattet af klagepunktsmeddelelsen
 Begået en retlig fejl ved fastlæggelsen af de omhandlede engrosmarkeder
 Begået en retlig fejl ved vurderingen af Telefónicas angiveligt dominerende stilling
 Begået en retlig fejl og tilsidesat den europæiske menneskerettighedskonvention ved at tillade et indgreb i Telefónicas ejendomsret vedrørende et input, der ikke var uundværligt
 Begået en retlig fejl og foretaget en åbenbart urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder ved vurderingen af misbruget og den angivelige indvirkning heraf på konkurrencen hvad angår:
 —
 Udvælgelsen af engrosinput
 —
 Analysen af tilbagediskonterede pengestrømme
 —
 Periode til periode-analysen
 —
 De sandsynlige eller konkrete virkninger af adfærden
 Begået en retlig fejl ved vurderingen af det forhold, at Kommissionen handlede ud over sine beføjelser, og tilsidesat principperne om subsidiaritet, proportionalitet og retssikkerhed samt princippet om loyalt samarbejde og god forvaltningsskik
 Tilsidesat retssikkerhedsprincippet i forbindelse med den retlige kvalificering af overtrædelsen og begået en retlig fejl ved bedømmelsen af, om Telefónica handlede forsætligt eller uagtsomt
 Begået en


text:
16.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 68/5
 Kommissionen finder, at ånden bag og formålet med direktiv Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 92/83 ikke tillader medlemsstaterne at træffe foranstaltninger, ser afsagt den 10. oktober 2001 af Tribunale amministrati-
 der medfører forskelsbehandling til skade for lignende produk- vo regionale per la Puglia i sagerne Anna Fascicolo m.fl.
 ter, der importeres fra andre medlemsstater, og at artikel 23, mod regionen Puglia og Grazia Berardi m.fl. mod Azienda
 nr. 2), i direktiv 92/83 under ingen omstændigheder kan Unità Sanitaria Locale BA/4 m.fl.
 begrunde en tilsidesættelse af artikel 90 EF.
 I henhold til den nævnte bestemmelse i direktivet, som ikke (Sagerne C-10/02 og C-11/02)
 kræver, at der anvendes en reduceret sats for det pågældende
 produkt, men tillader dette, har medlemsstaten ansvaret for at
 undersøge, om en sådan forskellig beskatning på baggrund
 (2002/C 68/11)
 af de konkrete markedsforhold fører til beskyttelse af et
 indenlandsk produkt og til forskelsbehandling til skade for
 importerede produkter, idet den i givet fald skal undlade at
 anvende den reducerede sats.
 En afgiftsordning kan kun anses for forenelig med artikel 90, Ved kendelser afsagt den 10. oktober 2001, indgået til
 stk. 1, EF, hvis den er udformet således, at det under Domstolens Justitskontor den 15. januar 2002, har Tribunale
 alle omstændigheder er udelukket, at importerede produkter amministrativo regionale per la Puglia i sagerne Anna Fascicolo
 pålægges en højere afgift end indenlandske produkter. m.fl. mod regionen Puglia og Grazia Berardi m.fl. mod Azienda
 Unità Sanitaria Locale BA/4 m.fl. forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 (1) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 21. af følgende spørgsmål:
 1) Skal autorisation opnået inden den 31. december 1994
 — i den forstand, der forudsættes i artikel , stk. 2, i Rådets
 direktiv 86/457/EØF (1) og artikel 36, stk. 2, i direktiv
 93/16/EØF (2) — med henblik på udøvelse af erhvervet
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- som alment praktiserende læge anses for ligeværdigt med
 se afsagt den 10. december 2001 af Verwaltungsgericht opnåelse af beviset for den særlige uddannelse til alment
 Mainz i sagen Emil Färber GmbH & Co. KG mod Landkreis praktiserende læge?
 Alzey-Worms
 2) Tillader erhvervelsen efter den 1. januar 1995, i de
 (Sag C-2/02) ovennævnte EF-bestemmelsers forstand, af beviset for
 uddannelse til alment praktiserende læge medlemsstater-
 (2002/C 68/10) ne at tildele læger, der er i besiddelse også af autorisation
 til udøvelse af erhvervet opnået inden den 31. december
 1994, en gunstig ordning karakteriseret af en reserveret
 stillingspulje, der er større end den, som anerkendes for
 Ved kendelse afsagt den 10. december 2001, indgået til indehaverne af det ene eller det andet kvalifikationsbevis?
 Domstolens Justitskontor den 7. januar 2002, har Verwal-
 tungsgericht Mainz i sagen Emil Färber GmbH & Co. KG mod
 Landkreis Alzey-Worms forelagt De Europæiske Fællesskabers 3) Såfremt svaret på det foregående spørgsmål er bekræf-
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende tende:
 spørgsmål:
 Skal bilag A, kapitel 1, punkt 2, litra a), til direktiv 85/73/EØ (1) Spørges endelig — idet der tages hensyn


text:
til reglerne om
 som affattet ved direktiv 96/43/EF (2) fortolkes således, at det i erhvervede rettigheder — om den ovennævnte betingelse
 bestemmelsen omhandlede tillæg af et fast beløb, med hvilket giver medlemsstaterne mulighed for at tildele de oven-
 kontrol og undersøgelse i forbindelse med opskæring finansi- nævnte læger en senere særordning med tildeling i alle
 eres, kun skal betales for kød, der rent faktisk opskæres i tilfælde af et yderligere pointantal for opnåelse af beviset
 opskæringsvirksomheden, eller skal bestemmelsen fortolkes for uddannelsen til alment praktiserende læge?
 således, at den faste afgift skal betales for alt det kød, der
 kommer ind på opskæringsvirksomheden, uanset om det
 opskæres?
 (1) EFT L 267 af 19.9.1986, s. 26.
 (2) EFT L 165 af 7.7.1993, s. 1.
 (1) EFT L 32, s. 14.
 (2) EFT L 162, s. 1.


text:
2.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 157/9
 Sag anlagt den 27. marts 2012 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT mod Kommissionen
 (Sag T-134/12)
 2012/C 157/16
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alicante, Spanien) (ved advokat M. Jiménez Perona)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning under referencen Ares (2012)39854 af 19. januar 2012 om tilbagesøgning af debetnotaerne, som svarer til revision 09-INFS-001/041 annulleres, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den af Kommissionen udviste retsstridige adfærd, der er genstand for søgsmålet, og hvilket tab beløber sig til 732 788 EUR.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren indgik adskillige forsknings- og udviklingskontrakter med Kommissionen, som alle blev reguleret af Kommissionens beslutning K(2003) 3834 af 23. oktober 2003, som omfatter en kontrakt af typen FP 5 eller FP 6 og de almindelige betingelser FP 5 og FP 6.
 På grundlag af resultaterne fra en af OLAF foretaget undersøgelse og en af Kommissionen foretaget revision traf Kommissionen en beslutning om tilbagekaldelse af støtte.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat otte anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til forsvar som følge af den måde, hvorpå den omhandlede revision blev gennemført.
 2)
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet sagsøgeren ikke havde kendskab til den anvendelige lovgivning.
 3)
 Tredje anbringende vedrører den sagsøgte institutions tilsidesættelse af pligten til at begrunde retsakterne.
 4)
 Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelsen af princippet om uskyldsformodning som følge af den tone, der er anvendt af GD INFSO i dens revisionsrapport.
 5)
 Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af retten til god forvaltning, som selv følger at tilsidesættelsen af den forpligtelse til upartiskhed og retfærdighed, der påhviler revisorerne.
 6)
 Sjette anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, navnlig for så vidt angår den manglende akkreditering af de eksterne revisorer og selve baggrunden for revisionsproceduren.
 7)
 Syvende anbringende vedrører en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 8)
 Ottende anbringende vedrører en tilsidesættelse af retten til privatlivets fred.


text:
22.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/34
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 24. april 2015 — Hydrex mod Kommissionen
 (Sag T-45/15 R)
 ((Særlige rettergangsformer - tilskudsaftale vedrørende et projekt henhørende under et finansielt instrument for miljøet - indtægtsordre - begæring om udsættelse af gennemførelsen - manglende overholdelse af formkrav - afvisning))
 (2015/C 205/46)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Hydrex NV (Antwerpen, Belgien) (ved advokat P. Van Eysendeyk)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Lejeune og G. Wils, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens afgørelse C(2015) 103 endelig af 12. januar 2015 vedrørende indtægtsordre nr. 3241405101, der er blevet udstedt over for sagsøgeren og som vedrører et beløb på 5 40 721,10 EUR.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
20.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 55/5
 3) Den Franske Republik bñrer sine egne omkostninger. DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (1) EFT C 31 af 3.2.1996.
 af 11. december 1997
 i sag C-8/96, Locamion SA mod Directeur des services fis-
 caux d'Indre-et-Loire (anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 fra Tribunal de grande instance de Tours) (1)
 DOMSTOLENS DOM (Direktiv 69/335/EéF Ð regional afgift på registrerings-
 (Tredje Afdeling) beviser for motorkùretùjer)
 af 9. december 1997 (98/C 55/08)
 i sag C-143/96, Leonhard Knubben Speditions GmbH
 mod Hauptzollamt Mannheim (anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse fra Bundesfinanzhof) (1) (Processprog: fransk)
 (Fñlles toldtarif Ð begrebet knust eller formalet peber i
 underposition 0904 20 90 i den kombinerede nomen-
 klatur)
 (98/C 55/07) (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Processprog: tysk)
 I sag C-8/96, angående en anmodning, som Tribunal de
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive grande instance de Tours (Frankrig) i medfùr af EF-trakta-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 nñvnte ret verserende sag Locamion SA mod Directeur
 des services fiscaux d'Indre-et-Loire at opnå en prñjudiciel
 I sag C-143/96, angående en anmodning, som Bundesfi-
 afgùrelse vedrùrende fortolkningen af Rådets direktiv 69/
 nanzhof (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens artikel 177
 335/EéF af 17. juli 1969 om kapitaltilfùrselsafgifter (EFT
 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verse-
 1969 II, s. 405), som ñndret ved Rådets direktiv 73/79/
 rende sag, Leonhard Knubben Speditions GmbH mod
 EéF af 9. april 1973 om ñndring af anvendelsesområdet
 Hauptzollamt Mannheim, at opnå en prñjudiciel afgùrelse
 for den nedsatte sats for kapitaltilfùrselsafgiften, der for
 vedrùrende fortolkningen af underposition 0904 20 i den
 bestemte dispositioner med henblik på omstrukturering af
 kombinerede nomenklatur, som affattet ved Kommissio-
 selskaber er fastsat i artikel 7, stk. 1, litra b), i direktivet
 nens forordning (EéF) nr. 3174/88 af 21. september 1988
 om kapitaltilfùrselsafgifter (EFT L 103 af 18.4.1973,
 om ñndring af bilag I til Rådets forordning (EéF)
 s. 13), Rådets direktiv 73/80/EéF af 9. april 1973 om fast-
 nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den
 sñttelse af fñlles satser for kapitaltilfùrselsafgiften (EFT
 fñlles toldtarif (EFT L 298 af 31.10.1988, s. 1) samt ved
 L 103 af 18.4.1973 s. 15), Rådets direktiv 74/553/EéF af
 Kommissionens forordning (EéF) nr. 2886/89 af 2. august
 7. november 1974 om ñndring af artikel 5, stk. 2, i direk-
 1989 om ñndring af bilag I til forordning (EéF) nr. 2658/
 tiv 69/335/EéF (EFT L 303 af 13.11.1974, s. 9) og Rådets
 87 (EFT L 282 af 2.10.1989, s. 1), har Domstolen (Tredje
 direktiv 85/303/EéF af 10. juni 1985 om ñndring af
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann,
 direktiv 69/335/EéF (EFT L 156 af 15.6.1985, s. 23), har
 og dommerne J. C. Moitinho de Almeida (refererende
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 dommer) og J.-P. Puissochet; generaladvokat: A. La Per-
 manden, H. Ragnemalm (refererende dommer), og dom-
 gola; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A. Rühl, den
 merne G. F. Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray og G.
 9.


text:
december 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle-
 Hirsch; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretñr: ekspe-
 des:
 ditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 11. december
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Underposition 0904 20 i den kombinerede nomenklatur,
 som affattet ved Kommissionens forordning (EéF)
 nr. 3174/88 af 21. september 1988 om ñndring af bilag I
 til Rådets forordning (EéF) nr. 2658/87 om told- og stati- Artikel 10 i Rådets direktiv 69/335/EéF af 17. juli 1969
 stiknomenklaturen og den fñlles toldtarif samt ved Kom- om kapitaltilfùrselsafgifter, som ñndret ved Rådets direk-
 missionens forordning (EéF) nr. 2886/89 af 2. august tiv 73/79/EéF af 9. april 1973 om ñndring af anvendel-
 1989 om ñndring af bilag I til forordning (EéF) nr. 2658/ sesområdet for den nedsatte sats for kapitaltilfùrselsafgif-
 87, skal fortolkes således, at udtrykket »sonst zerkleinert« ten, der for bestemte dispositioner med henblik på
 (»formalet«) ikke omfatter en vare, der er snittet til styk- omstrukturering af selskaber er fastsat i artikel 7, stk. 1,
 ker a 4-8 mm. litra b), i direktivet om kapitaltilfùrselsafgifter, Rådets
 direktiv 73/80/EéF af 9. april 1973 om fastsñttelse af fñl-
 les satser for kapitaltilfùrselsafgiften, Rådet direktiv 74/
 (1) EFT C 180 af 22.6.1996.
 553/EéF af 7. november 1974 om ñndring af artikel 5,
 stk. 2, i direktiv 69/335/EéF og Rådets direktiv 85/303/
 EéF af 10. juni 1985 om ñndring af direktiv 69/335/


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/30
 Rettens dom af 23. november 2016 — Ipatau mod Rådet
 (Forenede sager T-694/13 og T-2/15) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Hviderusland - indefrysning af midler og økonomiske ressourcer - restriktioner af indrejse i og transit gennem Unionens område - opretholdelse af sagsøgerens navn på listen over berørte personer - ret til forsvar - begrundelsespligt - urigtigt skøn - proportionalitet))
 (2017/C 014/35)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Vadzim Ipatau (Minsk, Hviderusland) (ved advokat M. Michalauskas)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved F. Naert og B. Driessen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand på grundlag af artikel 263 TEUF om annullation af Rådets afgørelse 2013/534/FUSP af 29. oktober 2013 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland (EUT 2013, L 288, s. 69), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1054/2013 af 29. oktober 2013 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland (EUT 2013, L 288, s. 1), af Rådets afgørelse 2014/750/FUSP af 30. oktober 2014 om ændring af afgørelse 2012/642/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland (EUT 2014, L 311, s. 39), og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1159/2014 om gennemførelse af artikel 8a, stk. 1, i forordning (EF) nr. 765/2006 om restriktive foranstaltninger over for Hviderusland (EUT 2014, L 311, s. 2), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Vadzim Ipatau betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 93 af 29.3.2014.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 17. februar 2004 af Arbeidsrechtbank Gent i sagen Roger Noteboom mod Rijksdienst voor Pensioenen.
 (Sag C-101/04)
 (2004/C 94/66)
 Ved dom afsagt den 17. februar 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 26. februar 2004,
 har Arbeidsrechtbank Gent i sagen Roger Noteboom mod Rijksdienst voor Pensioenen forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Er feriepenge i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 22 i den kongelige anordning nr. 50 af 24. oktober 1967 og i artikel 56 i den kongelige anordning af 21. december 1967, omfattet af det materielle anvendelsesområde for forordning nr. 1408/71 (1), og nærmere bestemt af »ydelser ved alderdom« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, stk. 1, litra c), i forordning nr. 1408/71?
 2.
 Skal artikel 45, stk. 1 og stk. 6, i forordning nr. 1408/71 fortolkes således, at R.V.P., som den kompetente institution ved fastsættelsen at retten til feriepenge, skal tage hensyn til de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i en anden medlemsstat?
 3.
 Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, gælder bestemmelsen i artikel 71, stk. 1, litra a), nr. ii), i forordning nr. 1408/71 hvorefter ydelsen fastsættes efter lovgivningen i den medlemsstat, hvor grænsearbejderen er bosat, »som om de under deres seneste beskæftigelse havde været omfattet af denne lovgivning« da udelukkende for ydelser ved arbejdsløshed, eller finder den ligeledes anvendelse på andre ydelser, således navnlig feriepenge i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 22 i den kongelige anordning nr. 50 af 24. oktober 1967 og i artikel 56 i den kongelige anordning af 21. december 1967?
 (1) EFT 1971 II, s. 366.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/37
 Sag anlagt den 25. oktober 2016 — Vincenti mod EUIPO
 (Sag T-747/16)
 (2017/C 014/46)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Guillaume Vincenti (Alicante, Spanien) (ved advokat H. Tettenborn)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Sagsøgerens påstande
 —
 EUIPO’s afgørelse om ikke at anerkende, at sagsøgeren er vedvarende totalt uarbejdsdygtig og ikke kan udøve sit hverv, og kontorets nægtelse af at fastslå, at han skal pensioneres, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om at EUIPO har tilsidesat de relevante bestemmelser i tjenestemandsvedtægten, nemlig artikel 7-9, 13, 33 og 78 heri, samt artikel 13-16 i bilag VIII til vedtægten og navnlig vedtægtens artikel 53.
 2.
 Andet anbringende om at EUIPO har tilsidesat sin tillidsforpligtelse og princippet om god forvaltningsskik (artikel 41, stk. 1, og artikel 41, stk. 2, litra a), b), og c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder) såvel som sagsøgerens processuelle rettigheder, også ved at støtte den anfægtede afgørelse på fordrejede omstændigheder.
 3.
 Tredje anbringende om at EUIPO har tilsidesat artikel 3, stk. 1 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 Til støtte for de ovennævnte anbringender har sagsøgeren navnlig gjort gældende, at ansættelsesmyndigheden ikke har noget skøn under invaliditetsproceduren i henhold til de relevante bestemmelser i tjenestemandsvedtægten med hensyn til at anerkende eller ikke anerkende, at en tjenestemand er vedvarende uarbejdsdygtig og ikke kan udøve sit hverv, eftersom invaliditetsudvalgets afgørelse er bindende, og at der, selv hvis det blev antaget, at ansættelsesmyndigheden har en skønsbeføjelse under denne procedure, i sagsøgerens tilfælde ikke var nogen begrundet årsag til ikke at anerkende, at han er vedvarende uarbejdsdygtig.


text:
18.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajský soud v Ostravě (Den Tjekkiske Republik) den 30. januar 2013 — Strojírny Prostějov, a.s. mod Odvolací finanční ředitelství
 (Sag C-53/13)
 2013/C 141/18
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Krajský soud v Ostravě
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Strojírny Prostějov, a.s.
 Sagsøgt: Odvolací finanční ředitelství
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 56 og 57 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde til hinder for anvendelsen af national lovgivning, som i tilfælde, hvor en virksomhed, der stiller arbejdstagere til rådighed for en anden virksomhed (leverandøren), har hjemsted på en anden medlemsstats område, pålægger den virksomhed, der benytter sig af arbejdstagerne, en pligt til at indeholde indkomstskat for disse arbejdstagere og betale den til statskassen, mens det er leverandøren, der har denne pligt, hvis leverandøren har hjemsted på Den Tjekkiske Republiks område?


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/5
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. november 2014 — Novo Nordisk Pharma GmbH mod S (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-310/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 85/374/EØF - forbrugerbeskyttelse - produktansvar - direktivets materielle anvendelsesområde - særregler om ansvar, der var gældende på datoen for direktivets meddelelse - lovlighed af en national ansvarsordning, der giver mulighed for opnåelse af oplysninger om bivirkninger af lægemidler))
 (2015/C 026/05)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Novo Nordisk Pharma GmbH
 Sagsøgt: S
 Konklusion
 Rådets direktiv 85/374/EØF af 25. juli 1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/34/EF af 10. maj 1999, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som indfører særregler om ansvar som omhandlet i dette direktivs artikel 13, og som efter en ændring af denne lovgivning, der blev foretaget efter datoen for meddelelsen af nævnte direktiv til den pågældende medlemsstat, bestemmer, at forbrugeren kan kræve oplysninger fra en producent af et lægemiddel om bivirkningerne af dette lægemiddel.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.