text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/29
 Sag anlagt den 5. september 2012 — EDF mod Kommissionen
 (Sag T-389/12)
 (2012/C 331/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Électricité de France SA (EDF) (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A. Creus Carreras og A. Valiente Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse K(2012) 4617 endelig af 28. juni 2012 om afslag på at indrømme sagsøgeren en forlængelse til den 31. december 2014 af fristen i den endelige investeringsbeslutning fastsat i en af forpligtelserne i fusionskontrolproceduren (sag COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL) annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført fem anbringender.
 1)
 Første anbringende om
 —
 en retlig fejl og urigtig anvendelse af artikel 72 ff. i Kommissionens meddelelse om løsningsforslag, der kan accepteres i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 og Kommissionens forordning (EF) nr. 802/2004 (1).
 2)
 Andet anbringende om
 —
 et åbenbart urigtigt skøn vedrørende sagens væsentlige faktiske omstændigheder.
 3)
 Tredje anbringende om
 —
 tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 4)
 Fjerde anbringende om
 —
 magtfordrejning og/eller tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.
 5)
 Femte anbringende om
 —
 manglende begrundelse, idet Kommissionen ikke har givet nogen begrundelse for beslutningen.
 (1) EUT 2008 C 267, s. 1.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/19
 Appel iværksat den 3. juni 2013 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 20. marts 2013 i sag T-92/11, Jørgen Andersen mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-303/13 P)
 2013/C 252/29
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved L. Armati og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Jørgen Andersen, Kongeriget Danmark og Danske Statsbaner (DSB)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 20. marts 2013, meddelt til Kommissionen den 22. marts 2013, i sag T-92/11 Jørgen Andersen mod Europa-Kommissionen ophæves
 og
 —
 påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/3/EF (1) af 24. februar 2010 vedrørende kontrakter om offentlig trafikbetjening mellem Transportministeriet og Danske Statsbaner (statsstøtte C 41/08 (ex NN 35/08) tages ikke til følge, og
 —
 sagsøgeren i første instans tilpligtes at betale sagens omkostninger
 subsidiært,
 —
 det fastslås, at det tredje anbringende for førsteinstansen ikke er begrundet, og sagen hjemvises til Retten til behandling af det første og det andet anbringende for førsteinstansen
 —
 afgørelsen om sagens omkostninger i første instans og under appelsagen udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen har fremført et enkelt appelanbringende om en tilsidesættelse af artikel 108, stk. 2 og 3, artikel 288 og 297, stk. 1, TEUF, idet det blev fastslået, at Kommissionen havde anvendt forordning (EF) nr. 1370/2007 (2) med tilbagevirkende kraft.
 Det er Kommissionens opfattelse, at en bedømmelse af den omhandlede støtte på grundlag af forordning (EF) nr. 1370/2007 ikke medfører en anvendelse af denne forordning med tilbagevirkende kraft, men er forenelig med princippet om øjeblikkelig anvendelse, hvorefter en EU-retsakt fra sin ikrafttræden finder anvendelse på endnu ikke indtrådte virkninger af en situation, der er opstået, mens den gamle regel var gældende.
 Domstolens retspraksis sondrer med hensyn til tilbagevirkende kraft mellem en endeligt etableret retlig situation (som den nye regel ikke finder anvendelse på), og midlertidige situationer, der opstod under den gamle regel, men som endnu ikke er afsluttede.
 Kommissionen finder, at Retten begik en retlig fejl, idet den fastslog, at statsstøtte, der ydes af en medlemsstat under tilsidesættelse af anmeldelsespligten og standstill-forpligtelsen udgør en endeligt etableret retlig situation, snarere end en midlertidig situation. Det fremgår af bestemmelserne og retspraksis om tilbagesøgning af ulovlig støtte, at modtageren af sådan støtte ikke kan anses for at have modtaget denne støtte endeligt før det tidspunkt, hvor Kommissionen godkender støtten, og godkendelsesafgørelsen er blevet endelig. I betragtning af, at den kontrol, som Kommissionen skal føre med statsstøtte i medfør af artikel 108 TEUF, har sit grundlag i ufravigelige principper, kan støttemodtagerne principielt ikke have nogen berettiget forventning om, at den støtte, de har modtaget, er lovlig, medmindre den er blevet ydet under iagttagelse af proceduren i nævnte traktatbestemmelse.
 Kommissionen har endelig ligeledes bemærket, at den appellerede dom er i åben og direkte modstrid med tidligere domme fra Domstolen om det samme spørgsmål.
 (1) EUT L 7, s.1.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23.10.2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/19
 Rettens kendelse af 30. juni 2011 — Al Saadi mod Kommissionen
 (Sag T-4/10) (1)
 (Sagsøgers dødsfald - retssuccessorernes manglende videreførelse af sagen - ufornødent at træffe afgørelse)
 2011/C 282/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Faraj Faraj Al Saadi (Leicester, Det Forenede Kongerige) (ved barrister J. Jones og solicitor Mudassar Arani)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis, T. Scharf og E. Paasivirta, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved R. Szostak og E. Finnegan, som befuldmægtigede), Den Italienske Republik (først ved avvocato dello Stato G. Pa1mieri, derefter ved avvocato dello Stato G. Albenzio) og Den Franske Republik (ved G. de Bergues, E. Belliard og L. Butel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 954/2009 af 13. oktober 2009 om 114. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, for så vidt som sagsøgerens navn er opført på listen over personer, grupper og enheder, som disse bestemmelser finder anvendelse på (EUT L 269, s. 20).
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 51 af 27.2.2010.


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/46
 Sag anlagt den 19. maj 2014 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-45/14)
 2014/C 212/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne D. de Abreu Caldas, M. de abreu Caldas og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvori anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 25. september 2013 om beregning af godskrivningen af de pensionsrettigheder, sagsøgeren har erhvervet før sin tiltrædelse af tjenesten ved Kommissionen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/15
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. juli 2005
 i sag T-312/03, Wassen International Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ældre nationalt figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Selenium Spezial A-C-E« - ansøgning om SELENIUM-ACE som EF-ordmærke - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2005/C 229/29)
 Processprog: engelsk
 I sag T-312/03, Wassen International Ltd, Leatherhead (Det Forenede Kongerige), ved barrister M. Edenborough og solicitor S. Mayer, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: S. Laitinen og M. Capostagno), den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret var: Stroschein Gesundkost GmbH, Hamburg (Tyskland), angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. juni 2003 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 121/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Wassen International Ltd og Stroschein Gesundkost GmbH, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne V. Tiili og O. Czúcz; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den 14. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 264 af 1.11.2003.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/38
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 8. marts 2007 — France Télécom mod Kommissionen
 (Sag T-339/04) (1)
 (»Konkurrence - beslutning om iværksættelse af kontrol - loyalt samarbejde med de nationale domstole - loyalt samarbejde med de nationale konkurrencemyndigheder - artikel 20, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1/2003 - Kommissionens meddelelse om samarbejdet inden for netværket af konkurrencemyndigheder - begrundelse - proportionalitet«)
 (2007/C 95/76)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: France Télécom SA, tidligere Wanadoo SA (Paris, Frankrig) (ved avocats H. Calvet og M.-C. Rameau)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved É. Gippini Fournier og O. Beynet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens beslutning K(2004)1929 af 18. maj 2004 i sag COMP/C-1/38.916, hvorved France Télécom SA, samt alle de virksomheder, som denne kontrollerer direkte eller indirekte, herunder Wanadoo SA og alle de virksomheder, som Wanadoo SA kontrollerer direkte eller indirekte, pålægges pligt til at underkaste sig en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 France Télécom SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nederlandene) den 18. april 2013 — Wagenborg Passagiersdiensten BV m.fl. mod Minister van Infrastructuur en Milieu, de andre parter: Wagenborg Passagiersdiensten BV og Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 (Sag C-207/13)
 2013/C 189/14
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdienst Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV og G.A.F. Lakeman, som driver virksomhed under navnet Rederij Waddentransport
 Sagsøgt: Minister van Infrastructuur en Milieu
 De andre parter: Wagenborg Passagiersdiensten BV og Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er klassificeringen af den nederlandske del af Vadehavet som indre vandveje (zone 2-vandveje) i bilag I til direktiv 2006/87/EF (1) til hinder for, at forordning nr. 3577/92 (cabotageforordningen) finder anvendelse på offentlig personbefordring i Vadehavet mellem det nederlandske fastland og vadehavsøerne Terschelling, Vlieland, Ameland og Schiermonnikoog?
 2)
 Er anvendelsen af cabotageforordningen til hinder for, at forordning nr. 1370/2007 (PSO-forordningen) (2) finder anvendelse, henset til PSO-forordningens artikel 1, stk. 2?
 3)
 Kan medlemsstaterne på grundlag af PSO-forordningens artikel 1, stk. 2, frit erklære kun en eller flere dele af denne forordning, in casu artikel 5, stk. 3, og den hermed sammenhængende artikel 5, stk. 4, for anvendelig på offentlig personbefordring ad vandveje?
 4)
 Kan undtagelsen i PSO-forordningens artikel 5, stk. 4, i særdeleshed det der nævnte afstandskriterium på 300 000 kilometer, (uden videre) erklæres for anvendelig på offentlig personbefordring ad vandveje?
 5)
 Såfremt spørgsmål 4 besvares bekræftende, hvilke retsvirkninger må der da knyttes til den omstændighed, at der i dette tilfælde er blevet tildelt koncessioner til offentlig personbefordring ad vandveje, uden at betingelserne i PSO-forordningens artikel 7, stk. 2, var opfyldt?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/87/EF af 12.12.2006 om fastsættelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje og om ophævelse af Rådets direktiv 82/714/EØF (EUT L 389, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1370/2007 af 23.10.2007 om offentlig personbefordring med jernbane og ad vej og om ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 og (EØF) nr. 1107/70 (EUT L 315, s. 1).


text:
24.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 18. oktober 2005 — Leite Mateus mod Kommissionen
 (Sag T-51/04) (1)
 (»Tjenestemænd - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesperiode 2001/2002«)
 (2005/C 330/52)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Carlos Alberto Leite Mateus (Zaventem, Belgien) [ved: avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [ved: befuldmægtigede J. Currall og H. Krämer]
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den af bedømmeren i appelleddet trufne afgørelse af 14. marts 2003 om udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for bedømmelsesåret 2001/2002.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/7
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 18. juli 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-155/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 96/29/Euratom - beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling - manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 211/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og D. Lawunmi, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved C. White, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse af alle de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 53 i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159, s. 1) — manglende bestemmelser, der giver mulighed for passende intervention i en strålerelateret nødsituation eller i tilfælde af vedvarende bestråling, som skyldes eftervirkningerne af en strålerelateret nødsituation eller en tidligere eller gammel praksis eller arbejdsaktivitet
 Konklusion
 1)
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 53 i Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling, ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at muliggøre en passende intervention i alle situationer med en vedvarende udsættelse for ioniserende stråler, som skyldes eftervirkningerne af en strålerelateret nødsituation eller en tidligere eller gammel praksis eller arbejdsaktivitet.
 2)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 121 af 20.5.2006.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 26. juni 2007 — Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd mod Commissioners of Customs & Excise (anmodning om præjudiciel afgørelse fra VAT and Duties Tribunal, London, Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-369/04) (1)
 (Sjette momsdirektiv - afgiftspligtige transaktioner - begrebet økonomisk virksomhed - artikel 4, stk. 2 - tildeling af licenser til udnyttelse af en defineret del af radiofrekvensspektret, der er forbeholdt telekommunikationstjenester)
 (2007/C 199/05)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 VAT and Duties Tribunal, London
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd
 Sagsøgt: Commissioners of Customs & Excise
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — VAT and Duties Tribunal, London — fortolkning af artikel 4, stk. 1, 2 og 5, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — begrebet »økonomisk virksomhed« — aktiviteter eller virksomhed udøvet af et offentligretligt organ i dets egenskab af offentlig myndighed — tildeling af frekvenser til mobiltelefonioperatører ved auktion
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at tildeling af licenser såsom licenser til tredjegenerations-mobilkommunikation, de såkaldte »UMTS-licenser«, der foretages af den nationale tilsynsmyndighed, som er ansvarlig for frekvenstildelingen, ved afholdelse af auktion over brugsrettigheder til teleudstyr, ikke er økonomisk virksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i denne bestemmelse, og følgelig ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde.
 (1) EUT C 273 af 6.11.2004.


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/53
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 20. juli 2016 — Polizzi mod Kommissionen
 (Sag F-138/14) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - pensioner - overførsel af nationale pensionsrettigheder - forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår - ikke-bebyrdende retsakt - afvisning af sagen - anmodning om, at der træffes afgørelse, uden at behandlingen af sagens realitet indledes - procesreglementets artikel 83))
 (2016/C 364/69)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rosalba Polizzi (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede, og derefter ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om beregning af sagsøgerens pensionsrettigheder i forbindelse med en overførsel af disse til Unionens pensionsordning, hvorved anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Rosalba Polizzi bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015, s. 55.


text:
C 289/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.10.2001
 2. Ville det ikke udgøre et alternativ, der var mere i registreret, begår en strafbar handling ved at føre et
 overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, motorkøretøj i Nederlandene?
 såfremt forpligtelsen til offentliggørelse af selskabsoplys-
 ninger blev begrænset til sådanne virksomheder, for
 hvilke en uafhængig revisor har fastslået, at der består et 2. Er en national ordning som den i første spørgsmål
 problem vedrørende bestemte virksomhedsnøgletal og beskrevne, som har de deri nævnte følger, en hindring for
 dermed et særligt behov for oplysning af offentligheden? den frie bevægelighed for personer, og i bekræftende fald,
 kan denne hindring da være berettiget af hensyn til, at det
 skal være muligt periodisk at forny de på dokumentet
 3. Er den pligt til offentliggørelse, der består i henhold til anbragte oplysninger og tilpasse dokumentet til den
 det første og fjerde direktiv, i overensstemmelse med fremadskridende tekniske viden med hensyn til de krav,
 de grundlæggende rettigheder, der er omfattet af Den der må stilles til dokumentet af hensyn til beskyttelse
 Europæiske Unions charter om grundlæggende rettig- mod og bekæmpelse af svig?
 heder?
 4. Er offentliggørelsesdirektivernes bestemmelser blevet æn-
 dret i materiel henseende af bestemmelserne i databeskyt- (1) EFT 1991 L 237, s. 1.
 telsesdirektivet, telesektordirektivet og den administrative
 bistandsforordning?
 (1) EFT L 65, s. 8.
 (2) EFT L 222, s. 11.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 12. juni 2001 af Simvulio Tis Epikratias i sagen
 Panagiotis Markopoulos m.fl. mod Udviklingsministeren
 og Sammenslutningen af Edsvorne Revisorer m.fl
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 27. juni 2001 af Arrondissementsrechtbank (Sag C-255/01)
 Rotterdam i sagen S. Klip-Krüger mod direktionen for
 den juridiske person Dienst Wegverkeer
 (2001/C 289/19)
 (Sag C-253/01)
 Ved dom afsagt den 12. juni 2001, indgået til Domstolens
 (2001/C 289/18) Justitskontor den 3. juli 2001, har Simvulio Tis Epikratias i
 sagen Panagiotis Markopoulos m.fl. mod Udviklingsministeren
 og Sammenslutningen af Edsvorne Revisorer m.fl. forelagt
 Ved kendelse afsagt den 27. juni 2001, indgået til Domstolens De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Justitskontor den 2. juli 2001, har Arrondissementsrechtbank præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Rotterdam i sagen S. Klip-Krüger mod direktionen for den
 juridiske person Dienst Wegverkeer forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse a) Kan den nationale lovgivningsmyndighed på grundlag af
 af følgende spørgsmål: artikel 15 i Rådets ottende direktiv 84/253/EØF af
 10. april 1984 (1) gøre brug af den beføjelse, der er
 indeholdt i denne artikel, til at give forskellige grupper af
 1. Skal Rådets direktiv 91/439/EØF (1) af 29. juli 1991 om personer mulighed for at få meddelt autorisation til
 kørekort — navnlig direktivets artikel 1, stk. 1 og 2 — revision af regnskaber, ved fravigelse af de gældende
 fortolkes således, at en national ordning til gennemførelse bestemmelser, uden at disse personer først har bestået
 af direktivet er i overensstemmelse dermed, når der i en faglig kvalifikationseksamen, når den pågældende
 henhold til denne ordning inden for et år efter flytningen medlemsstat tidligere, inden udgivelsen af direktivet, har
 af


text:
den sædvanlige bopæl til Nederlandene består, eller i indført en sådan kvalifikationseksamen ved lov i sin
 hvert fald opstår en ombytningspligt for indehaveren af interne lovgivning? Og kan den nationale lovgivning
 et i Forbundsrepublikken Tyskland af den kompetente gentagne gange gøre brug af beføjelsen til at fastsætte
 myndighed udstedt kørekort, som har livsvarig gyldighed, overgangsbestemmelser på grundlag af ovennævnte arti-
 idet et kørekort, som er udstedt for mere end ti år siden i kel i direktivet, navnlig når dette sker efter udløbet af
 en anden medlemsstat, ikke kan registreres i Nederlande- fristen, der er sat til den 1. januar 1999 (artikel 15 samt
 ne, og når indehaveren, såfremt kørekortet ikke er artikel 30, stk. 2, i direktivet)?


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/22
 Appel iværksat den 14. maj 2012 af H-Holding AG til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 2. marts 2012 i sag T-594/11, H-Holding AG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-235/12 P)
 2013/C 114/32
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: H-Holding AG (ved advokát R. Závodný)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Den Europæiske Unions Domstol (Syvende Afdeling) har ved kendelse af 28. februar 2013 fornægtet appellen og pålagt appellanten at bære sine egne omkostninger.


text:
C 161/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.6.2001
 Slettelse af sag C-237/00 (1) Slettelse af sag C-344/99 (1)
 (2001/C 161/22) (2001/C 161/25)
 Ved kendelse af 9. januar 2001 har præsidenten for De Ved kendelse af 12. marts 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-237/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-344/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher- Den Italienske Republik mod Kommissionen for De Europæi-
 tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret. ske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000. (1) EFT C 333 af 20.11.1999.
 Slettelse af sag C-120/00 (1)
 Slettelse af sag C-359/00 (1)
 (2001/C 161/23)
 (2001/C 161/26)
 Ved kendelse af 9. marts 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-120/00, Ved kendelse af 12. marts 2001 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-359/00,
 Franske Republik, skal slettes af registeret. Réunion des assureurs maladie mod Jean Marc Laboup (an-
 modning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce
 de Foix et de l’Ariège), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 (1) EFT C 335 af 25.11.2000.
 Slettelse af sag C-182/95 (1)
 (2001/C 161/24) Slettelse af sag C-21/00 (1)
 Ved kendelse af 12. marts 2001 har præsidenten for De (2001/C 161/27)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-182/95,
 T. Port GmbH & Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas Ved kendelse af 13. marts 2001 har præsidenten for De
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Ham- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-21/00,
 burg), skal slettes af registeret. Hamadeh Adnan mod Sociétà Fiat Sava SpA (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Giudice di pace di Massa), skal slettes
 (1) EFT C 208 af 12.8.1995. af registeret.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.


text:
C 144/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 3. Skal den, der har anskaffet enheden mere end 50 år — at de særlige ikke-bidragspligtige ydelser, for hvilke der
 tidligere, være den nuværende indehaver? kan opstilles bopælskrav, er anført i bilag IIa, der blev
 indført ved forordning nr. 1247/92 (2) af 30. april 1992,
 4. Medfører undtagelsesbestemmelsen i artikel 32 i forord-
 ning (EF) nr. 1808/2001 (2), at styrelsesrådets bedømmel- — at tillæg til minimumspensionen er anført blandt de
 se i henhold til artikel 2, litra w), i forordning (EF) nr. 338/ ydelser, der er undergivet bopælskrav i bilagets afsnit H,
 97 ikke er nødvendig? Italien, litra e), og
 — at tillægget til minimumspensionen har ikke de egenska-
 (1) Rådets forordning (EF) af 9.12.1996 om beskyttelse af vilde dyr ber, der kendetegner en selvstændig ydelse, men snarere
 og planter ved kontrol af handelen hermed (EFT L 61 af 3.3.1997, skal betragtes som en integreret del af den ydelse, der skal
 s. 1). udredes?
 (2) Kommissionens forordning (EF) af 30.8.2001 om gennemførelses-
 bestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 338/97 om beskyttelse
 af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (EFT L Er dette bilag med andre ord foreneligt med EF-traktatens
 250 af 19.9.2001, s. 1). artikel 39 og 42, for så vidt som det forbyder eksport af denne
 ydelse, når der ikke er tale om en særlig ikke-bidragspligtig
 ydelse, men snarere om en ydelse, som er en del af en
 bidragspligtig ydelse (i dette tilfælde alderspension), som ikke
 må være underlagt noget bopælskrav?
 (1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 (2) EFT L 136 af 19.5.1992, s. 1.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 5. april 2002 af Tribunale di Roma —
 Sezione Lavoro 3 — i sagen Lidia Marcaletti mod Istituto
 nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Sag C-158/02)
 Sag anlagt den 2. maj 2002 af Kongeriget Spanien mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2002/C 144/47)
 (Sag C-165/02)
 Ved kendelse afsagt den 5. april 2002, indgået til Domstolens (2002/C 144/48)
 Justitskontor den 29. april 2002, har Tribunale di Roma —
 Sezione Lavoro 3 — i sagen Lidia Marcaletti mod Istituto
 nazionale della previdenza sociale (INPS) forelagt De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål: Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. maj
 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved Abogado del Estado
 — Er bilag IIa til forordning nr. 1408/7 (1) gyldigt, for så vidt Rosario Silva de Lapuerta, og med valgt adresse i Luxembourg
 som det tillæg, der kan ydes til minimumspensionen efter på Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard E. Servais.
 italiensk lovgivning, er anført i afsnit H Italien, litra e),
 blandt de ydelser, der ikke er eksportable, når der henses
 til, Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande:
 — at de ydelser inden for de forskellige sociale sikringsgrene, — Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 494/
 som er omfattet af forordningens saglige anvendelsesom- 2002 af 19. marts 2002 om supplerende tekniske
 råde,


text:
Nr . C 189/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 7 . 95
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Justice, Queen's Bench Division, i sagen The Queen mod
 afsagt den 25 . januar 1995 af Supremo Tribunal Admi Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte B. L.
 nistrative i sagen Fåbrica de Queijo Eru Portuguesa, Lda. Lay, og The Queen mod Ministry of Agriculture, Fisheries
 mod Alfândega de Lisboa and Food, ex parte D. G. Gage og D. J. Gage forelagt De
 ( Sag C-164/95 ) Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ( 95/C 189/23 )
 1 ) Skal en medlemsstat ved fastlæggelsen af en delerhver
 Ved dom afsagt den 25 . januar 1995 , indgået til Domstolens vers ret til en referencemængde efter artikel 1 , stk . 2, og
 Justitskontor den 29 . maj 1995 , har Supremo Tribunal artikel 2 i Rådets forordning ( EØF ) nr . 2055/93 af
 Administrative i sagen Fåbrica de Queijo Eru Portuguesa, 19 . juli 1993 om tildeling af en specifik reference
 Lda . mod Alfândega de Lisboa forelagt De Europæiske mængde til visse produkter af mælk eller mejeriproduk
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø ter ('), når henses til denne forordning og de generelle
 relse af følgende spørgsmål : fællesskabsretlige principper om beskyttelse af den
 berettigede forventning, om proportionalitet og om
 1 . Skal den pågældende ost C ) i henhold til Kommissio ejendomsrettens ukrænkelighed, fordele reference
 nens forordning ( EØF ) nr. 316 af 7, februar 1991 ( 2 ) mængden mellem overdrageren og delerhververen på
 henføres under toldposition 0406 20 90 som » ost af grundlag af en konstatering af, hvor stor en del af
 enhver art, revet eller i pulverform « eller under toldpo bedriften der blev anvendt til mælkeproduktion på det
 sition 0406 90 11 som » anden ost, til forarbejd tidspunkt, da overdrageren afgav ikke-markedsførings
 ning «? tilsagnet, for derefter at foretage en forholdsmæssig
 fordeling af referencemængden mellem overdrageren og
 2 . Er den pågældende forordning af fortolkende karakter, erhververen på grundlag af den del af de pågældende
 således at den finder anvendelse på import af den arealer, som er anvendt til mælkeproduktion, og som er
 pågældende ost med tilbagevirkende gyldighed ? blevet overdraget til delerhververen ?
 3 . Hvis et af eller begge ovennævnte spørgsmål besvares 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, ønskes det
 benægtende, er det da i den foreliggende sag de oplyst, hvorvidt bestemmelserne i artikel 1 , stk. 2, og
 forklarende bemærkninger til De Europæiske Fælles artikel 2 i Rådets forordning ( EØF ) nr . 2055/93 er
 skabers kombinerede nomenklatur i den udgave, som er ugyldige , idet de strider mod generelle fællesskabsretlige
 trykt i De Europæiske Fællesskabers Tidende nr. C 263 principper, herunder navnlig princippet om beskyttelse
 af 18 . oktober 1990 , s . 110, eller de tidligere forklarende af den berettigede forventning, proportionalitetsprin
 bemærkninger, der skal anvendes ? cippet og princippet om ejendomsrettens ukrænkelig
 hed .


text:
4 . Under hvilken af de to ovennævnte positioner skal den
 pågældende ost uanset besvarelsen af ovenstående
 henføres ? 3 ) Såfremt spørgsmål 1 og 2 besvares benægtende, ønskes
 det oplyst, hvorvidt en medlemsstat ved fastlæggelsen af
 en delerhververs ret til en referencemængde efter arti
 (') Dvs . ost fra en medlemsstat i Fællesskabet, der af eksportøren kel 1 , stk . 2 , og artikel 2 i Rådets forordning ( EØF )
 var betegnet som revet ost (» grated cheese «), der var findelt og nr . 2055/93 kan foretage en forholdsmæssig fordeling af
 havde undergået en industriel proces , hvorunder ilt ved injek
 tion var blevet erstattet med en nitrogen/002-opløsning for at referencemængden mellem overdrageren og delerhver
 øge holdbarheden, og derefter var pakket og presset i plastik veren på grundlag af størrelsen af den del af overdra
 sække indeholdende hver ca . 1 5 kg, med høj fugtighedsgrad , der gerens bedrift, som er blevet overdraget til erhverve
 havde form af en kompakt pasta eller masse , og som efter at ren .
 være udpakket og udsat for luftens påvirkning smuldrede i
 uensartede klumper . (') EFT nr . L 187 af 29 . 7 . 1993 , s . 8 .
 ( 2 ) EFT nr . L 37 af 9 . 2 . 1991 , s . 25 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22 . maj 1995 af tribunal administratif d'Amiens
 afsagt den 26. april 1995 af High Court of Justice, Queen's (Tredje Afdeling ) i sagen Société sucrière agricole de Maizy
 Bench Division, i sagen The Queen mod Ministry of og Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne mod Directeur
 Agriculture, Fisheries and Food, ex parte B. L. Lay, og The régionale des impôts
 Queen mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex ( Sag C- 1 72/95 )
 parte D. G. Gage og D. J. Gage
 ( 95/C 189/25 )
 ( Sag C-165/95 )
 ( 95/C 189/24 ) Ved dom afsagt den 22 . maj 1995 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 6 , juni 1995 , har Tribunal administratif
 Ved kendelse afsagt den 26 . april 1 995 , indgået til Dom d'Amiens (Tredje Afdeling ) i sagen Société sucrière agricole
 stolens Justitskontor den 30 . maj 1 995 , har High Court of de Maizy og Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne mod
 ---pagebreak--- 22 . 7 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 189/ 13
 Directeur régional des impôts forelagt De Europæiske 2 . Er det kriterium, EF-Kommissionen har anvendt i sin
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø beslutning af 6 , maj 1993 — dvs . fartøjets » tekniske
 relse af følgende spørgsmål : egnethed til indlandsskibsfart « — ikke, under hensyn til
 proportionalitetsprincippet, i strid med formålet med og
 systematikken i Rådets forordning ( EØF ) nr. 1101/89 af
 Hvad betinger, at den i artikel 8 i Rådets forordning ( EØF ) 27. april 1989 om strukturel sanering


text:
af indlandsskibs
 nr . 1785/81 af 30 . juni 1981 om den fælles markedsordning farten, for så vidt som kriteriet indebærer, at også
 for sukker ( ! ), i artikel 12 i Kommissionens forordning fartøjer, som i virkeligheden ikke benyttes til transport
 ( EØF ) nr . 1998/78 af 18 . august 1978 om gennemførelses på nettet af vandveje, der er indbyrdes forbundne i
 bestemmelser til ordningen med udligning af lageromkost EF-medlemsstaterne, bringes ind under bidragsforplig
 ninger for sukker ( 2 ) samt i artikel 6 i Rådets forordning telsen inden for rammerne af den såkaldte » gammel for
 ( EØF ) nr. 1358/77 af 20 . juni 1977 om fastlæggelse af ny-ordning «.
 almindelige regler for udligning af lageromkostninger for så
 vidt angår sukker ( 3 ), omhandlede lagerafgiftspligt indtræ
 der ? 3 . Er det — under hensyn til målsætningen for det
 almindelige formål med og den særlige systematik i
 Rådets forordning ( EØF ) nr . 1101 /89 af 27 . april 1989
 Flvornår forfalder den absorptionsafgift, der er fastsat ved om strukturel sanering inden for indlandsskibsfarten —
 artikel 32a i Rådets forordning ( EØF ) nr . 934/86 af tilstrækkeligt til, at der indtræder bidragspligt inden for
 24 . marts 1986 om den fælles markedsordning for suk rammerne af den såkaldte » gammel for ny-ordning «, at
 ker ( 4 ) og Rådets forordning ( EØF ) nr . 1914/87 af 2 , juli et fartøj rent teoretisk er egnet til indlandsskibsfart i den
 1987 om indførelse for produktionsåret 1986/87 af en forstand , at det kun efter en omfattende og bekostelig
 særlig absorptionsafgift for sukker ( 5 )? ombygning, som af samme grund er økonomisk urea
 listisk, ville kunne gøres egnet til indlandsskibsfart, eller
 i den forstand, at en benyttelse af fartøjet til transport ad
 M EFT nr . L 177 af 1 . 7 . 1981 , s . 4 . sejlbare vandveje økonomisk set ville være fuldstændig
 2) EFT nr . L 231 af 23 . 8 . 1978 , s . 5 . urentabel på grund af, at fartøjet ikke er konstrueret
 ?) EFT nr . L 156 af 25 . 6 . 1977, s . 4 . eller udrustet til indlandsskibsfart .
 4) EFT nr . L 87 af 2 . 4 . 1986 , s . 1 .
 M EFT nr . L 188 af 8 . 7 . 1987, s . 1 .
 4 . Kan EF-Kommissionens beslutning af 6 , maj 1993
 vedrørende M/S » Smaragd « — under hensyn til målsæt
 ningen med , det almindelige formål med og den særlige
 systematik i Rådets forordning ( EØF ) nr . 1101 /89 af
 27. april 1989 om strukturel sanering inden for ind
 landsskibsfarten — antages at være gyldig, for så vidt
 som der ved beslutningen pålægges en pligt til at betale
 engangsbidrag inden for rammerne af den såkaldte
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom » gammel for ny-ordning « for et fartøj , der er specielt


text:
afsagt den 6 , juni 1995 af Rechtbank van Koophandel, konstrueret, bygget og udrustet som bunkersskib ude
 Antwerpen, i sagen NV Wiljo mod den belgiske stat lukkende til det formål at forsyne havgående skibe med
 ( Sag C-178/95 ) brændstof og hverken er særlig egnet eller bestemt til
 ( 95/C 189/26 )
 udførelse af transport i fremmed regning, eller endog for
 egen regning, af brændstofprodukter på sejlbare vand
 veje, og dermed ikke forøger tonnagen inden for
 indlandsskibsfarten .
 Ved dom afsagt den 6 , juni 1995 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 8 , juni 1995 , har Rechtbank van Koop
 handel , Antwerpen, i sagen NV Wiljo mod den belgiske stat 5 . Udgør Kommissionens anvendelse af fartøjets tekniske
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod egnethed som kriterium i stedet for den faktiske
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : benyttelse af fartøjet ikke en tilsidesættelse af forbuddet
 mod forskelsbehandling, eftersom det af Kommissionen
 anvendte kriterium indebærer, at der for fartøjer, der er
 1 . Skal udtrykket » specialiserede fartøjer « i artikel 8 , taget i brug i Belgien, Nederlandene, Luxembourg,
 stk . 3 , litra c ), i Rådets forordning ( EØF ) nr . 1101 /89 af Tyskland og Frankrig skal betales engangsbidrag i
 27 . april 1989 om strukturel sanering inden for ind bestemte tilfælde, uden at fartøjet faktisk benyttes i
 landsskibsfarten — under hensyn til forordningens indlandsskibsfarten, og det dermed ikke bidrager til en
 målsætning, dens almindelige formål og dens særlige forøgelse af tonnagen inden for indlandsskibsfarten,
 systematik — forstås således, at det tager sigte på mens engangsbidraget for ibrugtagning af et fartøj i de
 fartøjer, som på grund af deres særlige konstruktion og øvrige medlemsstater kun skal betales, såfremt den
 udrustning eller deres særlige benyttelse ikke forøger faktiske benyttelse (på nettet af vandveje der er indbyr
 tonnagen inden for indlandsskibsfarten og dermed ikke des forbundne inden for Fællesskabet) giver anledning
 er af en sådan karakter, at de påvirker den strukturelle dertil .
 overkapacitet med hensyn til godstransporten på nettet
 af vandveje, der er indbyrdes forbundne i EF-medlems
 staterne .


text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 2. april 2013 — Turbu.com Mobile Phone’s BV mod Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-164/13)
 2013/C 171/38
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Turbu.com Mobile Phone’s BV
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal de nationale forvaltningsmyndigheder og domstole i henhold til EU-retten afslå fradragsret, når det på grundlag af objektive omstændigheder er fastslået, at der i forhold til de pågældende varer er begået momssvig, og den afgiftspligtige vidste eller burde vide, at han medvirkede hertil, selv om der i den nationale lovgivning ikke under sådanne omstændigheder er hjemmel til at afslå fradrag?


text:
C 109/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 DOMSTOLENS DOM 2) Republikken Finland betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 (Femte Afdeling)
 af 7. marts 2002
 i sag C-169/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- DOMSTOLENS DOM
 skaber mod Republikken Finland (1)
 (Femte Afdeling)
 (»Traktatbrud — artikel 2 og artikel 28, stk. 3, litra b), i og
 bilag F, punkt 2, til sjette momsdirektiv — akten vedrørende af 21. februar 2002
 Republikken Finlands tiltrædelse — fritagelse af tjeneste-
 ydelser præsteret af forfattere, kunstnere herunder udøvende i sag C-215/00, Arbetsmarknadsstyrelsen mod Petra Ry-
 kunstnere — undtagelsesbestemmelser«) dergård (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rege-
 ringsrätten) (1)
 (2002/C 109/14) (»Social sikring — ydelser ved arbejdsløshed — betingelser
 for bevarelse af retten til ydelser for en arbejdsløs, der rejser
 til en anden medlemsstat«)
 (Processprog: finsk)
 (2002/C 109/15)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Processprog: svensk)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-169/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: E. Paasivirta og E. Traversa) mod I sag C-215/00, angående en anmodning, som Regeringsrätten
 Republikken Finland (befuldmægtiget: E. Bygglin), angående (Sverige) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 en påstand om, at det fastslås, at Republikken Finland har for i den for nævnte ret verserende sag, Arbetsmarknadsstyrel-
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets sjette sen mod Petra Rydergård, at opnå en præjudiciel afgørelse
 direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af vedrørende fortolkningen af artikel 69, stk. 1, litra a), i Rådets
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse
 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 (EFT L 145, s. 1), idet den har opretholdt en lovgivning, erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 hvorefter levering af kunstværker, der foretages af kunstnerne for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 eller af mellemmænd, samt indførsel af kunstværker, der er ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997
 købt direkte af kunstnerne, er fritaget for merværdiafgift, har L 28, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman- af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og
 den, P. Jann, og dommerne S. von Bahr (refererende dommer) dommerne S. von Bahr, D.A.O. Edward, A. La Pergola og
 og A. La Pergola; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekre- C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits-
 tær: R. Grass, den 7. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion sekretær: R. Grass, den 21. februar 2002 afsagt dom, hvis
 lyder således: konklusion lyder således:
 1) Bedømmelsen af, på hvilke betingelser en person kan anses for
 1) Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold at have stået til rådighed for arbejdsformidlingen i den
 til artikel 2 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj kompetente stat i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om artikel 69, stk. 1, litra a), i Rådets forordning


text:
(EØF)
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensar- nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 tet beregningsgrundlag, idet den har opretholdt en lovgivning, sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdriven-
 hvorefter såvel salg af en kunstgenstand, der foretages af de og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet,
 kunstneren enten direkte eller gennem en mellemmand, som en som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97
 kunstners indførsel af et kunstværk, der ejes af kunstneren, er af 2. december 1996, skal foretages på grundlag af national
 fritaget for merværdiafgift. ret i denne stat.


text:
C 144/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 — »formidling og afregning af gebyrer, nemlig telefongebyrer; parater fra Tyrkiet for disse afgifter, har Retten (Tredje
 finansiering og afsætningsfinansiering samt formidling Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og
 heraf; afregning af service- og garantiydelser«, der henhø- dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: H. Jung, den
 rer under klasse 36 21. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 — »formidling af service- og garantiydelser«, der henhører
 under klasse 37 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 — »formidling af tjenesteydelser inden for telekommunika-
 tionsvirksomhed, nemlig telefonering, telefonsvarertjene- 2) Kommissionen betaler alle sagens omkostninger.
 ster, oplysningstjenester; telekommunikationsvirksomhed,
 nemlig telefonering, telefonsvarertjenester, oplysningstje-
 nester«, der henhører under klasse 38
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 — »udlejning og/eller leasing af databehandlingsudstyr; pro-
 grammering vedrørende reservation og afregning; trakte-
 ring af gæster; formidling og/eller reservation af værelser
 på hotel eller pensionat«, der henhører under klasse 42.
 2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen
 af Harmoniseringskontorets omkostninger. Harmoniserings-
 kontoret bærer den anden halvdel af sine egne omkostninger.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 den 4. marts 2002
 i sag T-337/00, Sarah Tex Textil Groß- und Einzelhandel
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Annullationssøgsmål — tilbagekaldelse af den omtvistede
 beslutning — afvisning)
 den 21. marts 2002
 (2002/C 144/93)
 i sag T-355/99, Vatinel NV mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Processprog: tysk)
 (Annullationssøgsmål — import af fjernsynsapparater fra
 Tyrkiet — ufornødent at træffe afgørelse i sagen)
 (2002/C 144/92)
 I sag T-337/00, Sarah Tex Textil Groß- und Einzelhandel
 GmbH, Essen (Tyskland), ved Rechtsanwalt D. Ehle, og med
 Processprog: fransk valgt adresse i Luxembourg, støttet af Kongeriget Danmark
 (befuldmægtiget: J. Molde) mod Kommissionen for De Euro-
 pæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: R. Tricot og M. Núñez
 Müller), angående en påstand om annullation af Kommissio-
 I sag T-355/99, Vatinel NV, Antwerpen (Belgien), ved avocat nens beslutning K(2000) 1685 endelig udgave af 29. juni
 M. Famchon, og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af 2000 vedrørende fritagelse for importafgifter, der er rettet til
 Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: J. van Bakel og Forbundsrepublikken Tyskland, har Retten (Femte Afdeling),
 H.G. Sevenster) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne
 skaber (befuldmægtigede: R. Tricot og J. Stuyck), angående R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: H. Jung, den
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 4. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 nr. K(1999)2286 endelig udg. (REC 12/98) af 22. juli 1999,
 hvorved det fastslås, at der skal foretages en efteropkrævning
 af importafgifter, og det afslås at fritage import af fjernsynsap- 1) Sagen afvises.
 ---pagebreak--- 15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/45
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsø- 26. oktober 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 gerens omkostninger. således:
 3) Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger. 1) Kommissionens beslutning af 3. juli 2001 om en procedure i
 henhold til artikel


text:
82 EF (sag COMP D3/38.044 - NDC
 Health/IMS Health: foreløbige forholdsregler) udsættes, indtil
 Retten har truffet afgørelse i hovedsagen.
 (1) EFT C 4 af 6.1.2001.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS RETTEN I FØRSTE INSTANS’ KENDELSE
 den 26. oktober 2001 af 21. marts 2001
 i sag T-235/01, Georgios Caravelis mod Europa-Parlamen-
 i sag T-184/01 R, IMS Health Inc. mod Kommissionen for tet (1)
 De Europæiske Fællesskaber.
 (Annullationssøgsmål — tilbagetrækning af den anfægtede
 (Særlige rettergangsformer — konkurrenceret — klage — retsakt — ufornødent at træffe afgørelse)
 påstået misbrug af ophavsrettigheder — Kommissionens
 beslutning om beskyttelsesforanstaltninger — betingelser
 for at træffe foreløbige forholdsregler — Fumus boni juris (2002/C 144/95)
 — uopsættelighed — interesseafvejning)
 (Processprog: græsk)
 (2002/C 144/94)
 (Processprog: engelsk) I sag T-235/01, Georgios Caravelis, tjenestemand ved Europa-
 Parlamentet, Bruxelles, ved avocat C. Tagaras, mod Europa-
 Parlamentet (befuldmægtigede: J.F. De Wachter, C. Karamarcos
 og N. Korogiannakis), angående en påstand om annullation af
 stillingsopslag nr. 9186 om besættelse af en stilling A3 som
 I sag T-184/01 R, IMS Health Inc., Fairfield, Connecticut (USA), chef for Informationskontoret i Athen, har Retten (Femte
 ved solicitors N. Levy og J. Temple-Lang og barrister R. Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og
 O’Donoghue, og med valgt adresse i Luxembourg, mod dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- H. Jung, den 21. marts 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion
 gede: E. Gippini Fournier, A. Whelan og F. Siredney-Garnier), lyder således:
 støttet af: AzyX Deutschland GmbH Geopharma Information
 Services, Neu-Isenburg (Tyskland), ved avocats G. Vandersan-
 den, L. Levi og D. Dugois, og med valgt adresse i Luxembourg, 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 National Data Corporation, Atlanta, Georgia (USA), ved I.
 Forrester, QC, solicitor F. Fine og avocats C. Price og A. F.
 Gagliardi, og med valgt adresse i Luxembourg, NDC Health 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 GmbH & Co. KG, Bad Camberg (Tyskland), ved I. Forrester,
 QC, solicitors F. Fine og M. Powell og avocats C. Price og A. F.
 Gagliardi, og med valgt adresse i Luxembourg, angående en
 (1) EFT C 331 af 24.11.2001.
 anmodning om foreløbige forholdsregler vedrørende Kommis-
 sionens beslutning af 3. juli 2001 om en procedure i henhold
 til artikel 82 EF (sag COMP D3/38.044 - NDC Health/IMS
 Health: foreløbige forholdsregler), har Rettens præsident den


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/16
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. november 2006 — A. Brünsteiner GmbH (sag C-376/05) og Autohaus Hilgert GmbH (sag C-377/05) mod Bayerische Motorenwerke AG (BMW) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Forenede sager C-376/05 og C-377/05) (1)
 (Konkurrence - aftale om forhandling af motorkøretøjer - gruppefritagelse - forordning (EF) nr. 1475/95 - artikel 5, stk. 3 - leverandørens opsigelse - reorganisering af forhandlernettet - ikrafttræden af forordning (EF) nr. 1400/2002 - artikel 4, stk. 1 - alvorlige begrænsninger - virkninger)
 (2006/C 331/26)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: A. Brünsteiner GmbH og Autohaus Hilgert GmbH
 Sagsøgt: Bayerische Motorenwerke AG (BMW)
 Sagens genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 5, stk. 3, første punktum, første led i Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (EFT L 145, s. 25) og artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31. juli 2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsbranchen (EFT L 203, s. 30) — en leverandørs opsigelse af en forhandlerkontrakt på baggrund af nødvendigheden af at foretage en gennemgribende reorganisering af hele forhandlernettet som følge af en ændring af fællesskabsforskrifterne
 Konklusion
 1)
 Ikrafttrædelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31. juli 2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsbranchen gjorde det ikke i sig selv nødvendigt at foretage en reorganisering af en leverandørs forhandlernet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, første afsnit, første led, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28. juni 1995 om anvendelse af traktatens artikel [81], stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer. Forordningens ikrafttrædelse kunne imidlertid på grund af særlige organisatoriske forhold ved den enkelte leverandørs forhandlernet nødvendiggøre ændringer af en sådan betydning, at de udgør en egentlig reorganisering af forhandlernettet i denne bestemmelses forstand. Det tilkommer de nationale domstole og voldgiftsretterne at vurdere, om dette er tilfældet ud fra alle konkrete forhold i den sag, de skal tage stilling til.
 2)
 Artikel 4 i forordning nr. 1400/2002 skal fortolkes således, at efter udløbet af den overgangsperiode, der er fastsat i denne forordnings artikel 10, gjaldt den heri fastsatte gruppefritagelse ikke for aftaler, der opfyldte betingelserne for gruppefritagelse i forordning nr. 1475/95, og som havde mindst en af de i artikel 4 nævnte alvorlige begrænsninger til formål, hvorfor samtlige konkurrencebegrænsende aftalebestemmelser i sådanne aftaler kunne være forbudte i medfør af artikel 81, stk. 1, EF, hvis betingelserne for en fritagelse i henhold til artikel 81, stk. 3, EF ikke var opfyldt.
 (1) EUT C 10 af 14.1.2006.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/27
 Sag anlagt den 21. december 2009 — Niki Luftfahrt mod Kommissionen
 (Sag T-511/09)
 2010/C 80/48
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Niki Luftfahrt GmbH (Wien, Østrig) (ved Rechtsanwalt H. Asenbauer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning af 28. august 2009»Statsstøtte K 6/2009 (ex N 663/2008) Østrig Austrian Airlines — Omstruktureringsplan« truffet af Europa-Kommissionen kendes ugyldig i medfør af artikel 264, stk. 1, TEUF (tidligere artikel 231, stk. 1, EF).
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 87, stk. 2, i procesreglementet for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans at betale sagsøgerens omkostninger i forbindelse med sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anlagt denne sag til prøvelse af Kommissionens beslutning K(2009) 6686 endelig udg. af 28. august 2009 vedrørende statsstøtte i forbindelse med salg af den østrigske stats aktier i Austrian Airlines Group til Deutsche Lufthansa AG (K 6/2009 (ex N 663/08)). Kommissionen har i denne beslutning indtaget det standpunkt, at den omstruktureringsstøtte, som Republikken Østrig har ydet Austrian Airlines, under visse betingelser er forenelig med fællesmarkedet, for så vidt som den omstruktureringsplan, der er anmeldt til Kommissionen, gennemføres fuldt ud.
 Til støtte for sin annullationspåstand har sagsøgeren, der driver et privatfinansieret luftfartsselskab, og som har indgivet en klage til Kommissionen over de omtvistede omstruktureringsplaner, for det første gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 87, stk. 1, og stk. 3, litra c), EF, artikel 88, stk. 2, EF, og Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (EUT 2004 C 244, s. 2). I den forbindelse gøres det navnlig gældende, at Kommissionen har taget fejl med hensyn til, at
 —
 modtageren af den omhandlede støtte ikke er Austrian Airlines, men derimod Lufthansa, som ikke er en kriseramt virksomhed, og at der er dermed ikke tale om en støtteberettiget virksomhed.
 —
 hverken Austrian Airlines eller Lufthansa har ydet et passende bidrag til omstruktureringen af Austrian Airlines.
 —
 de anmeldte omstruktureringsforanstaltninger ikke er i overensstemmelse med de førnævnte rammebestemmelser.
 —
 de kompensationsforanstaltninger, som Republikken Østrig har tilbudt, er utilstrækkelige til at sikre, at de skadelige virkninger af støtten for samhandelsvilkårene begrænses mest muligt.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den omhandlede støtte er uadskilleligt forbundet med betingelser, der strider mod de fællesskabsretlige bestemmelser om etableringsfriheden og dermed mod artikel 43 EF.
 Det anføres herudover, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 253 EF, for så vidt som Kommissionen ikke har begrundet den anfægtede beslutning tilstrækkeligt, idet Kommissionen
 —
 ikke har undersøgt og kontrolleret situationen på de berørte markeder, herunder navnlig den stilling, som henholdsvis de virksomheder, der er modtagere af støtten, henholdsvis deres konkurrenter indtager på disse markeder.
 —
 heller ikke har taget i betragtning, at Austrian Airlines tidligere i betydeligt omfang har modtaget støtte, der er i strid med fællesskabsretten.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen har misbrugt sine skønsbeføjelser.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/22
 Rettens dom af 20. februar 2013 — Caventa mod KHIM — Anson’s Herrenhaus (BERG)
 (Sag T-224/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BERG - det ældre EF-ordmærke Christian Berg - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 108/58
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Caventa AG (Rekingen, Schweiz) (først ved J. Krenzel, derefter ved advokaterne T. Stein og A. Segler)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved R. Manea, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne O. Löffel og P. Lange)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. februar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1494/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Anson’s Herrenhaus KG og Caventa AG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Caventa AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 194 af 2.7.2011.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/17
 Rettens kendelse af 20. juni 2011 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-256/10 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - flytning af personlige ejendele - stiltiende og udtrykkelig afvisning af sagsøgerens ansøgninger - begrundelsespligt - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2011/C 238/30
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italie) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Curall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 25. marts 2010 i sag F-102/08, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, Marcuccio mod Kommissionen, med påstand om ophævelse af denne kendelse
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionen omkostninger i forbindelse med appelsagen.
 (1) EUT C 221 af 14.8.2010.


text:
Nr . C 370/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7 . 12 . 96
 private karakter, og om en ordning om skattegodtgø — ved således at undlade at sikre, at den vandkvalitet,
 relse, der finder anvendelse på et ægtepar med bopæl i en som leveres i forskellige dele af Det Forenede
 medlemsstat, og hvorved der ikke tages hensyn til det Kongerige, overholder kravene i direktiv 80/778/
 beløb , der helt nøjagtigt er betalt i skat i en anden EØF, eftersom de tilladte maksimale koncentratio
 medlemsstat, men kun til en skattegodtgørelse, der kan ner for flere af direktivets parametre overskrides .
 andrage et lavere beløb, er i overensstemmelse med den
 pligt, der er blevet pålagt medlemsstaterne til at afskaffe — Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens
 dobbeltbeskatning omkostninger.
 — om traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at det
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 herefter er udelukket, at statsborgere fra en medlems
 stat, der er grænsearbejdere i en anden medlemsstat, som
 følge af en regel om skattegodtgørelse som den, der er Kommissionens argumenter til støtte for anbringendet om,
 fastsat i den fransk-tyske beskatningsoverenskomst, at Det Forenede Kongeriges gennemførelse af direktivet er
 mangelfuld , kan sammenfattes således :
 beskattes hårdere end personer, der udøver deres virk
 somhed i deres bopælsstat .
 — Accepten af » forsikringer « fra vandforsyningsselska
 berne medfører, at håndhævelse af direktivets krav over
 for disse undlades .
 — Manglende sikring af, at den vandkvalitet, som leveres i
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse forskellige dele af Det Forenede Kongerige , overholder
 afsagt den 7. oktober 1996 af Tribunale civile di Genova i direktivets krav .
 sagen selskabet Ignazio Messina & c. SpA mod Amministra
 zione delle Finanze dello Stato
 (') Rådets direktiv 80/778/EØF af 15 . juli 1980 om kvaliteten af
 ( Sag C-338/96 ) drikkevand ( EFT nr . L 229 af 30 . 8 . 1980 , s . 11 ).
 ( 96/C 370/ 13 )
 Ved kendelse afsagt den 7. oktober 1996, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 14 . oktober 1996 , har
 Tribunale civile di Genova i sagen selskabet Ignazio Messina
 & c . SpA mod Amministrazione delle Finanze dello Stato Sag anlagt den 15 . oktober 1996 af Kommissionen for De
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk
 ning om præjudiciel afgørelse af spørgsmål, der er de samme land
 som spørgsmålene i de forenede sager C-279/96 , C-280/96 ( Sag C-341/96 )
 og C-281 /96 (').
 96/C 370/ 15 )
 (M EFT nr . C 318 af 26 . 10 . 1996 , s . 3 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 15 . oktober 1996 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ved Dr. Claudia Schmidt, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Sag anlagt den 15 . oktober 1996 af Kommissionen for De Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Juridiske Tjeneste, Wagner Centret, Kirchberg.
 ( Sag C-340/96


text:
)
 ( 96/C 370/ 14 ) Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har
 15 . oktober 1996 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende artikel 1 89 , stk . 3 , sammenholdt med artikel 34, stk . 1 , i
 juridisk konsulent Richard Wainwright, som befuldmægti Rådets direktiv 93/36/EØF ( ] ) af 14 . juni 1993 om
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner ved ikke at have vedtaget de love og administrative
 Centret. bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme
 direktivet inden for den fastsatte frist .
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Subsidiært fastslås det, at Forbundsrepublikken Tysk
 — Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har undladt at land har tilsidesat sin forpligtelse til straks at underrette
 opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaten ved: Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes til
 efterkommeise af direktivet .
 — at acceptere forsikringer og dermed undlade at
 håndhæve direktiv 80/778/EØF ( ! ) over for vandfor — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 syningsselskaberne, og sagens omkostninger .
 ---pagebreak--- 7 . 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 370/7
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 2 . Skal nationale bestemmelser om ligebehandling i forbin
 delse med ydelser i henhold til erhvervstilknyttede
 Ifølge EF-traktatens 189 , stk . 3 , er et direktiv bindende for pensionsordninger — i det mindste efter det princip om
 enhver medlemsstat, det rettes til , med hensyn det tilsigtede en fællesskabskonform ( EF-retskonform ) fortolkning af
 mål . Heraf følger, at enhver medlemsstat er forpligtet til at national ret, som må henføres under fællesskabsretten
 gennemføre direktivets mål inden udløbet af fristen herfor, — fortolkes og anvendes i overensstemmelse med
 dvs . at gennemføre direktivet i national ret på en sådan fællesskabsrettens krav og begrænsninger ( forbud mod
 måde, at det i praksis er gældende i fuldt omfang. tilbagevirkende kraft )?
 Forbundsrepublikken Tyskland har ikke opfyldt denne
 forpligtelse til fuldstændig gennemførelse inden den i
 artikel 34 , stk . 1 , i direktivet fastsatte frist ( 14 . juni
 1994 ).
 (') EFT nr . L 199 af 9 . 8 . 1993 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved mellemaf
 gørelse af 1 1 . oktober 1996 af Rechtbank van eerste aanleg,
 Bruxelles, i sagen Belgisch Interventie- en Restitutieburean
 mod NV Prolacto
 ( Sag C-346/96 )
 ( 96/C 370/ 17 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 10. februar 1995 af Landesarbeitsgericht Nie
 dersachsen i sagen Landeshauptstadt Hannover mod Almut Ved mellemafgørelse af 11 . oktober 1996 , indgået til
 Sattier Domstolens Justitskontor den 21 . oktober 1996 , har
 ( Sag C-345/96 )
 Rechtbank van eerste aanleg, Bruxelles, i sagen Belgisch
 Interventieen Restitutiebureau mod NV Prolacto forelagt
 ( 96/C 370/ 16 )


text:
De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Ved kendelse afsagt den 10 . februar 19 95 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 18 . oktober 1996 , har Kan der over for en juridisk person, som i forbindelse med et
 Landesarbeitsgericht Niedersachsen — 3 . Afdeling — i indgivet bud på levering af skummetmælkspulver som
 sagen Landeshauptstadt Hannover mod Almut Sattier fødevarehjælp i henhold til Kommissionens forordning
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod ( EØF ) nr. 345/87 (') og ( EØF ) nr. 1358/87 ( 2 ) af henholdsvis
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : 3 . februar 1987 og 15 . maj 1987 har stillet den hertil
 knyttede sikkerhed ved licitation i henhold til artikel 12 i
 1 . a ) Skal fællesskabsretten anvendes eller have gyldighed Kommissionens forordning ( EØF ) nr . 1354/83 ( 3 ) af 17. maj
 med forrang (i henhold til EF-traktatens artikel 5 , 1 983 , men som derefter ikke har opfyldt sine forpligtelser og
 stk . 2 , og artikel 189 ) for de af medlemsstaternes ikke har foretaget leveringen, fra det belgiske interventions
 nationale bestemmelser, som i tilfælde, hvor et krav og restitutionsorgans side rejses krav om betaling af
 kan fremsættes efter begge regelsæt, kunne eller ville skadeserstatning i henhold til artikel 25 , stk . 1 , i den nævnte
 finde anvendelse på det samme sagsforhold, ligele forordning ( EØF ) nr . 1354/83 , efter at alle sikkerhedsstil
 des med det formål at støtte kravet om ligebehand lelser er erklæret fortabt til fordel for det nævnte organ ?
 ling inden for de erhvervstilknyttede pensionsord
 ninger, som f.eks . i Tyskland — generelt — den
 (') EFT nr . L 34 af 5 . 2 . 1987, s . 8 .
 arbejdsretlige ligebehandlingsgrundsætning eller —
 ( 2 ) EFT nr . L 131 af 20 . 5 . 1987, s . 1 .
 specielt — § 2 , stk . 1 , i Beschåftigungsforderungs (') EFT nr . L 142 af 1 . 6 . 1983 , s . 1 .
 gesetz 1985 ( den tyske lov om fremme af beskæfti
 gelsen )?
 b ) Har fællesskabsretten generelt forrang i et sådant
 konflikttilfælde, hvor der efter fællesskabsretten
 kun består et krav på ydelser i henhold til erhvervs
 tilknyttede pensionsordninger, hvis og i det omfang
 de henføres til beskæftigelsesperioder, der ligger Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 efter den 1 7. maj 1 990 , mens det samme sagsforhold afsagt den 3 . juli 1996 af Tribunal Superior de Justicia de
 efter de nationale bestemmelser afgøres på en anden Madrid, Afdelingen for Forvaltningssager, Første Afdeling, i
 måde, for så vidt som disse bestemmelser ikke sagen Solred SA mod Administration General del Estado
 udelukker tilbagevirkende kraft ? ( Sag C-347/96 )
 ( 96/C 370/ 18 )
 c ) Gælder en sådan forrang kun, når den økonomiske
 målsætning med artikel 119 — at indføre lige
 konkurrencemuligheder - der består ved siden


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/39
 Sag anlagt den 29. november 2013 — Watch TV mod Rådet
 (Sag T-639/13)
 2014/C 45/68
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Watch TV (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne F. de Visscher og M. von Kuegelgen)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen, der blev truffet af Rådet for Den Europæiske Union den 30. september 2013, annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med søgsmålet har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet af Rådet for Den Europæiske Union om ikke at antage det bud, som sagsøgeren havde indgivet inden for rammerne af parti 1 i udbud UCA 190/11 »Av- og multimedietjenester til Rådet for Den Europæiske Union/Det Europæiske Råd« (EUT 2012/S-26-041228).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig et enkelt anbringende om en tilsidesættelse af artikel 89, stk. 1, i finansforordningen (1) og artikel 131, stk. 5, artikel 135, stk. 2, og artikel 146, stk. 3, i gennemførelsesforordningen til finansforordningen (2), idet Rådet har tildelt kontrakten til en tilbudsgiver, hvis bud ikke opfylder de obligatoriske mindstekrav til ansøgernes kapacitet, som kræves i de tekniske specifikationer i udbudsbetingelserne. Sagsøgeren gør gældende, at Rådet derfor automatisk burde have afslået det antagne bud.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/28
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. september 2006 — Sinaga mod Kommissionen
 (Forenede sager T-217/99, T-321/00 og T-222/01) (1)
 (Sukker - POSEÌMA-programmet - forordning (EØF) nr. 1600/92 - foreløbig forsyningsopgørelse for sukker for Azorerne - annullationssøgsmål - formaliteten - begrebet traditionel videreforsendelse til resten af Fællesskabet - begrundelse - overholdelse af væsentlige formforskrifter)
 (2006/C 281/45)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Sociedade de Indústrias Agrícolas Açoreanas (Sinaga) SA (Ponta Delgada, Portugal) (ved avocat Marques Mendes)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (sag T-217/99 først ved A. Alves Vieira og P. Oliver, dernæst ved G. Berscheid, som befuldmægtigede, bistået af avocat F. Costa Leite, og i sagerne T-221/01 og T-321/00 først ved A. Alves Vieira og G. Berscheid, dernæst ved avocat G. Berscheid, bistået først af avocat N. Castro Marques, dernæst af avocat F. Costa Leite)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation, for det første af bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1434/1999 af 30. juni 1999 om fastlæggelse af den foreløbige forsyningsopgørelse for produktionsåret 1999/2000 for Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer vedrørende sukker som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 og (EØF) nr. 1601/92 (EFT L 166, s. 58), for det andet af Kommissionens forordning (EF) nr. 1481/2000 af 6. juli 2000 om fastlæggelse af den foreløbige forsyningsopgørelse for 2000/01 for Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer vedrørende sukker som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 og (EØF) nr. 1601/92 (EFT L 167, s. 6) samt dets bilag, og for det tredje af bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1281/2001 af 28. juni 2001 om fastlæggelse af den foreløbige forsyningsopgørelse for sukker i perioden 1. juli til 31. december 2001 for Azorerne, Madeira og De Kanariske Øer som fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 1600/92 og (EØF) nr. 1601/92 (EFT L 176, s. 12,) for så vidt som de fastlægger de sukkermængder, der anses for nødvendige for forsyningen af Azorerne.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 333 af 20.11.1999.


text:
14.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 419/36
 Rettens dom af 4. oktober 2016 — Lidl Stiftung mod EUIPO — Horno del Espinar (Castello)
 (Sag T-549/14) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Castello - det ældre nationale figurmærke og EU-figurmærke Castelló - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 419/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (ved advokaterne M. Wolter, M. Kefferpütz og A. Marx)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (først ved P. Geroulakos og D. Botis, derefter ved D. Botis og endeligt ved D. Gája som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Spanien)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 22. april 2014 af Andet Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 1233/2013-2 og R 1258/2013-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Horno del Espinar og Lidl Stiftung & Co.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 22. april 2014 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (forenede sager R 1233/2013-2 og R 1258/2013-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Horno del Espinar, SL og Lidl Stiftung & Co KG annulleres, for så vidt som appelkammeret lagde til grund, at der foreligger en risiko for forveksling for så vidt angår dybfrosne frugter og grøntsager i klasse 29 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som ændret og revideret.
 2)
 I øvrigt frifindes EUIPO.
 3)
 Lidl Stiftung & Co. KG bærer sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af de af EUIPO afholdte omkostninger.
 4)
 EUIPO bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/21
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 21. juli 2005
 i sag C-449/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/51/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 217/41)
 Processprog: fransk
 I sag C-449/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 27. oktober 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. O'Reilly og A.-M: Rouchard-Joët) mod Storhertugdømmet Luxembourg (befuldmægtiget: S. Schreiner), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden A. Borg Barthet, og dommerne J.-P. Puissochet og A. Ó. Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: F.-G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 21. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2001/51/EF af 28. juni 2001 om fastsættelse af supplerende bestemmelser til artikel 26 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 314 af 18.12.2004.


text:
28.8.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 246/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- a) den endelige retsakt fra de offentlige myndigheder
 se afsagt den 1. juni 1999 af Tampereen Käräjäoikeus i konkret er udformet som en retsakt, som stadfæster,
 sagen Neste Markkinointi Oy mod Yötuuli Ky, Eija Inkeri hvad de pågældende nationale råd selvstændigt har
 Ritamäki, Anna-Kaisa Jukkola og Jari Markus Jukkola vedtaget,
 (Sag C-214/99) b) de endelige retsakter fra de offentlige myndigheder er
 udformet således, at det er overdraget medlemmerne
 af de pågældende faglige organisationer at fastsætte
 (1999/C 246/21) tariffen efter eget skøn, også efter at de faglige tjeneste-
 ydelser, de har fået i ordre, er udført,
 Ved kendelse afsagt den 1. juni 1999, indgået til Domstolens c) de endelige retsakter fra de offentlige myndigheder
 Justitskontor den 7. juni 1999, har Tampereen käräjäoikeus i ikke indeholder bestemmelser om hensyntagen til
 sagen Neste Markkinointi Oy mod Yötuuli Ky, Eija Inkeri almenvellets interesser, og heller ikke indeholder mini-
 Ritamäki, Anna-Kaisa Jukkola og Jari Markus Jukkola forelagt mums- og maksimumsbeløb, inden for hvilke den efter
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om tjenesteyderens skøn fastsatte tarif skal ligge, og
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 d) de endelige retsakter fra de offentlige myndigheder
 Skal forbuddet i EF-traktatens artikel 85, stk. 1, anvendes på ikke forpligter tjenesteyderne til på forhånd at meddele
 en eksklusiv købsaftale, som leverandøren har indgået, og som og/eller i hvert fald offentliggøre de tariffer, de agter at
 videreforhandleren har kunnet opsige når som helst med et anvende med hensyn til de tjenesteydelser, der er
 års varsel, når samtlige eksklusive købsaftaler, som denne anmodet om at udføre.
 leverandør har indgået, enten i sig selv eller sammen med det
 net af eksklusive købsaftaler, som samtlige leverandører har 3. Er det foreneligt med traktatens artikel 5, sammenholdt
 indgået, i væsentlig grad har bidraget til opdelingen af marke- med artikel 85, at det i henhold til nationale bestemmelser,
 derne, når henses til, at aftaler, som med hensyn til gyldighed- som ikke omhandler hensyntagen til almenvellets interes-
 speriode ligner den omhandlede eksklusive købsaftale, kun har ser, men hvorved det overdrages et tarifudvalg, der er
 udgjort en meget lille andel af samtlige de eksklusive købsafta- oprettet under den faglige organisation, og som alene
 ler, som den omhandlede leverandør har indgået, hvoraf består af dennes medlemmer, at vedtage en retsakt, hvoref-
 flertallet har været tidsbegrænsede aftaler, der er indgået for ter honoraret kan fastsættes efter et skøn, og udvalget også
 flere år? godkender det honorar, et medlem har fastsat efter eget
 skøn, og det med en sådan gyldighed, at det er bindende
 for den retsinstans, der skal træffe afgørelse vedrørende
 et betalingspålæg, der er i overensstemmelse med den
 tariffastsættelse, organisationen selv har vedtaget?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 6. maj 1999 af Ufficio del Giudice di Pace di
 Genova i sagen Giuseppe Conte mod Stefania Rossi
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 12. maj 1999 af Corte d’Appello di Roma —
 (Sag C-221/99) 1. Afdeling for


text:
Civilsager — i sagen Ministero delle
 Finanze mod C.A.S.E.R. Spa
 (1999/C 246/22)
 (Sag C-222/99)
 Ved kendelse afsagt den 6. maj 1999, indgået til Domstolens (1999/C 246/23)
 Justitskantor den 9. juni 1999, har Ufficio del Giudice di Pace
 di Genova i sagen Giuseppe Conte mod Stefania Rossi forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om Ved kendelse afsagt den 12. maj 1999, indgået til Domstolens
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Justitskontor den 10. juni 1999, har Corte d’Appello di Roma
 — 1. Afdeling for Civilsager — i sagen Ministero delle Finanze
 mod C.A.S.E.R. Spa, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 1. Omfatter begrebet »virksomhed« i Kommissionens beslut- Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 ninger og i Domstolens praksis personer, der udøver spørgsmål:
 hvervet som arkitekt? Såfremt dette spørgsmål besvares
 bekræftende, ønskes det oplyst, om de faglige organisatio- Kan i forbindelse med et selskabs søgsmål ved italienske
 ner, arkitekter er medlemmer af, må betragtes som »sam- domstole med påstand om tilbagebetaling af gebyrer (»tassa di
 menslutninger af virksomheder« som omhandlet i trakta- concessione governativa«), der er betalt i årene 1985-1992 i
 tens artikel 85, stk. 1. henhold til love, der var i strid med artikel 10 i Rådets direktiv
 69/335/EØF af 17. juli 1969 (1) (jf. Domstolens dom af
 2. Endvidere ønskes det oplyst, om en national bestemmelse, 20.4.1993 i de forenede sager C-71/91 og C-178/91) (2), den
 hvorefter en tarif, der er fastsat og vedtaget af ingeniører senere indførte bestemmelse i artikel 11, stk. 1, i lov nr. 448
 og arkitekters nationale råd, blot tillægges retsgyldighed, af 23. december 1998, der med tilbagevirkende gyldighed
 er forenelig med traktatens artikel 5 og 85, når fastsætter det engangsbeløb, der skal betales for registrering af
 ---pagebreak--- C 246/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 et selskabs stiftelsesakt til 500 000 ITL og de beløb, der Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 skal betales for registrering af andre selskabsdokumenter til se afsagt den 26. november 1998 af Tribunale Ammini-
 forskellige faste beløb (på mellem 750 000 og 90 000 ITL strativo Regionale per la Lombardia — Tredje Afdeling
 afhængigt af selskabstypen), antages at være i overensstemmel- — i sagen Soc. Agorà Srl. mod Ente Autonomo Fiera
 se med de fællesskabsretlige principper og den fortolkning af Internazionale di Milano
 nævnte direktiv, som Domstolen har fastlagt i dommen af
 20. april 1983 i de forenede sager C-71/91 og C-178/91?
 (Sag C-223/99)
 (1999/C 246/24)
 Baggrunden for dette spørgsmål er, at nævnte bestemmelse
 (artikel 11, stk. 1, i lov nr. 448 fra 1998), selv om den
 tilsyneladende, når henses til de objektivt beskedne beløb og Ved kendelse afsagt den 26. november 1998, indgået til
 den fornyede henvisning til registreringen af selskabsdokumen- Domstolens Justitskontor den 10. juni 1999, har Tribunale
 terne, som udgangspunkt har faste beløb, der synes afpasset Amministrativo Regionale della Lombardia — Tredje Afdeling
 efter omkostningerne ved ydelsen (dvs. afgifter, der har — i sagen Soc. Agorà Srl. mod Ente Autonomo Fiera
 karakter af vederlag, jf. artikel 12, litra e), i direktiv 335/69), Internazionale di Milano forelagt


text:
De Europæiske Fællesskabers
 faktisk må antages at være udstedt, uden at der forinden er Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 gennemført nogen som helst opgørelse eller beregning af spørgsmål:
 omkostningerne ved den ydelse, selskaberne modtager (om-
 kostninger, der let skulle kunne fastlægges, når der er tale
 om omkostninger vedrørende afsluttede regnskabsår, under »Er Ente Autonomo Fiera Internazionale di Milano et offentlig-
 hensyntagen til antallet af ansatte og deres kvalifikationer, den retligt organ i den betydning, hvori dette begreb anvendes i
 tid, disse har anvendt, samt til de forskellige direkte udgifter, artikel 1, litra b), i direktiv 92/50/EØF(1) af 18. juni 1992«?
 der er nødvendige til gennemførelse af dispositionen), og uden
 at der synes at være nogen troværdig forbindelse mellem de
 krævede beløb og den ydelse, der i sin tid konkret opnåedes af (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.
 selskaberne, der i øvrigt havde betalt en afgift for registrering
 og et gebyr for årlig fornyelse heraf, og ikke for en registrering
 mod betaling af faste beløb af selskabsdokumenter.
 Er, uafhængigt af spørgsmålet om, hvorvidt de beløb, som den
 italienske stat opkræver i henhold til artikel 11, stk. 1, i lov
 nr. 448 fra 1998, udgør et vederlag, den lovbestemte rente, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 som staten skal betale af de afgiftsbeløb der skal tilbagebetales se af 24. marts 1999 fra Centrale Raad van Beroep i sagen
 til selskaberne efter den udtrykkelige bestemmelse herom i Sociale Verzekeringsbank mod Yamna Moughit
 artikel 11, stk. 3, med virkning fra tilbagebetalingskravets
 fremsættelse og med en årlig rentesats, der konkret er fastsat
 til 2,50 %, og som dermed er lavere end de satser, der generelt (Sag C-225/99)
 gælder vedrørende renter af afgiftsbeløb, der er betalt i urigtig
 formening om skyld, ifølge artikel 1 og 5 i lov nr. 29 af
 29. januar 1961 (med senere henvisningsbestemmelser), eller (1999/C 246/25)
 for så vidt angår tilbagebetaling af beløb, der objektivt ikke
 skyldtes, ifølge artikel 2033 i codice civile, efter princippet om
 ækvivalens mellem de to retsordener (den nationale og den Ved afgørelse af 24. marts 1999, indgået til Domstolens
 fællesskabsretlige) for så vidt angår den beskyttelse, som Justitskontor den 11. juni 1999, har Centrale Raad van Beroep
 borgerne har krav på, og efter effektivitetsprincippet for i sagen Sociale Verzekeringsbank mod Yamna Moughit forelagt
 udøvelsen af de rettigheder, der er tillagt ved fællesskabsretten, De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 lovlig? De to nævnte princippers gyldighed er gentagne gange præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 blevet fremhævet af Domstolen i dommene af 15. september
 1998 i Spac-sagen (sagen C-260/96), Edis-sagen (sag 231/96)
 og Ansaldo-sagen (forenede sager C-279/96, C-280/96 og »Skal der ved medlem af en arbejdstagers familie i den
 C-281/96) (3). betydning, hvori udtrykket er anvendt i artikel 41, stk. 1, i
 samarbejdsaftalen af 27. april 1976 mellem EØF og Marok-
 ko (1), også forstås en enlig mor til en marokkansk arbejdstager,
 der, efter at sidstnævnte som voksen har bosat sig i en af
 (1) EFT L 249 af 3.10.1969, s. 25.
 Fællesskabets


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/14
 Appel iværksat den 21. januar 2009 af Den Franske Republik til prøvelse af dom afsagt den 4. december 2008 af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) i sag T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-27/09 P)
 (2009/C 82/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues og A.-L. During, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: People's Mojahedin Organization of Iran, Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 4. december 2008 i sag T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran mod Rådet, ophæves.
 —
 Domstolen træffer selv afgørelse i sagen og frifinder Rådet for den af OMPI nedlagte annullationspåstand, eller den hjemviser sagen til Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den franske regering er af den opfattelse, at den appellerede dom skal ophæves, for det første fordi Retten begik en retlig fejl, idet den fastslog, at Rådet vedtog afgørelse 2008/583/EF (1) under tilsidesættelse af OMPI's ret til forsvar uden at tage hensyn til de særlige omstændigheder ved vedtagelsen af denne afgørelse; for det andet fordi Retten begik en retlig fejl ved at lægge til grund, at den retslige forundersøgelse, som var indledt i Frankrig mod formodede medlemmer af OMPI, ikke udgjorde en afgørelse, der opfyldte definitionen i artikel 1, stk. 4, i fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december 2001 om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme; og endelig fordi Retten begik en retlig fejl, idet den fastslog, at Rådets afvisning af at videregive de oplysninger, der er indeholdt i punkt 3, litra a), i et af de tre dokumenter, som de franske myndigheder fremlagde for Rådet med henblik på at begære OMPI optaget på den liste, der blev opstillet i medfør af afgørelse 2008/583/EF, og som Rådet fremsendte til Retten som svar på kendelsen af 26. september 2008 om foranstaltninger med henblik på bevisoptagelsen, ikke gjorde det muligt for Retten at foretage en legalitetsprøvelse af afgørelse 2008/583/EF samt indebar en tilsidesættelse af retten til en effektiv domstolsprøvelse.
 (1) Rådets afgørelse af 15.7.2008 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme og om ophævelse af afgørelse 2007/868/EF (EUT L 188, s. 21).


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/7
 Sag anlagt den 18. december 2015 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-683/15)
 (2016/C 078/08)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved K.-Ph. Wojcik, M. Heller og J. Hottiaux, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 130, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15. maj 2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr. 1093/2010 og (EU) nr. 648/2012 (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen pålægges i medfør af artikel 260, stk. 3, TEUF at betale en tvangsbøde på 51 456 EUR pr. dag fra datoen for afsigelse af dommen i nærværende sag på grund af tilsidesættelse af pligten til at meddele gennemførelsesbestemmelserne til direktiv 2014/59/EU.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2014/59/EU udløb den 31. december 2014.
 (1) EUT L 173, s. 190.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/30
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 5. december 2006 — Westfalen Gassen Nederland mod Kommissionen
 (Sag T-303/02) (1)
 (Konkurrence - karteller - det nederlandske marked for industrielle og medicinske gasser - prisfastsættelse - bevis for deltagelse i kartellet - bevis for afstandtagen - principperne om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitet - beregning af bøder)
 (2006/C 331/66)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Westfalen Gassen Nederland BV (Deventer, Nederlandene) (ved: avocats M. Essers og M. Custers)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved: A. Bouquet, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 En principal påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2003/207/EF af 24. juli 2002 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/E-3/36.700 — Industrielle og medicinske gasser) (EUT 2003 L 84, s. 1) og en subsidiær påstand om nedsættelse af den bøde, der er pålagt sagsøgeren
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Westfalen Gassen Nederland BV bærer sine egne omkostninger og betaler tre fjerdedele af Kommissionens omkostninger. Kommissionen bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 305 af 7.12.2002.


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige) den 29. juni 2017 — Konkurrensverket mod SJ AB
 (Sag C-388/17)
 (2017/C 293/23)
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Konkurrensverket
 Sagsøgt: SJ AB
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, stk. 1, andet afsnit, i direktiv 2004/17/EF (1) fortolkes således, at der foreligger et net til transporttjenester, når transporttjenester på et statsligt forvaltet jernbanenet til national og international jernbanetrafik leveres i henhold til bestemmelser i national lovgivning, som gennemfører direktiv 2012/34/EU (2), hvilke bestemmelser indebærer, at tildelingen af jernbaneinfrastrukturkapacitet baseres på ansøgninger fra jernbanevirksomheder, og at samtlige ansøgninger skal imødekommes i videst muligt omfang?
 2)
 Skal artikel 5, stk. 1, første afsnit, i direktiv 2004/17/EF fortolkes således, at en virksomhed, der udføres af en jernbanevirksomhed som omhandlet i direktiv 2012/34/EU, og som indebærer, at offentligheden tilbydes transporttjenester på et jernbanenet, udgør tilrådighedsstillelse eller drift af net som omhandlet i bestemmelsen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«) (EUT L 134, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/34/EU af 21.11. 2012 om oprettelse af et fælles europæisk jernbaneområde (EUT L 343, s. 32).


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/24
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 14. januar 2009 — Kommissionen mod Rednap
 (Sag T-352/07) (1)
 (Voldgiftsklausul - kontrakt indgået inden for rammerne af det fjerde rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration - Rise- og Healthline-projektet - en del af de anmeldte omkostningers manglende overensstemmelse med kontraktbestemmelser - tilbagebetaling af en del af de forudbetalte beløb - udeblivelsessag)
 (2009/C 55/43)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou og J. Enegren, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rednap AB (Malmø, Sverige)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt af Kommissionen i medfør af artikel 238 EF med påstand om tilbagebetaling af en del af det beløb, der er forudbetalt af Fællesskaberne inden for rammerne af kontrakt DE 3010 (DE) Rise og HC 4007 (HC) Healthline, med tillæg af morarenter.
 Konklusion
 1)
 Rednap AB tilbagebetaler et beløb på 334 375,49 EUR til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2)
 Rednap betaler morarenter til Kommissionen af et beløb på 219 125,22 EUR i henhold til den efter græsk ret gældende sats fra den 1. juni 2002 indtil gælden er fuldstændig indfriet, idet denne sats fra den 1. august 2007 dog ikke må overstige 11,75 % pro anno.
 3)
 Rednap betaler morarenter til Kommissionen af et beløb på 115 250,27 EUR i henhold til den efter græsk ret gældende sats fra den 31. maj 2002 indtil gælden er fuldstændig indfriet, idet denne sats fra den 1. august 2007 dog ikke må overstige 11,75 % pro anno.
 4)
 Rednap betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/24
 Sag anlagt den 9. januar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-6/09)
 (2009/C 69/43)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Peere og P. Dejmek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/60/EF udløb den 15. december 2007. På tidspunktet for anlæggelsen af denne sag havde sagsøgte endnu ikke truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktivet eller havde under alle omstændigheder ikke meddelt dem til Kommissionen.
 (1) EUT L 309, s. 15.