text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. juli 2016 — Verein für Konsumenteninformation mod Amazon EU Sàrl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)
 (Sag C-191/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retsligt samarbejde i civile sager - forordning (EF) nr. 864/2007 og nr. 593/2008 - forbrugerbeskyttelse - direktiv 93/13/EØF - databeskyttelse - direktiv 95/46/EF - aftaler om onlinesalg indgået med forbrugere, der er bosat i andre medlemsstater - urimelige kontraktvilkår - almindelige betingelser, som indeholder en lovvalgsklausul til fordel for retten i den medlemsstat, hvor selskabet har sit hjemsted - fastsættelse af den lov, der finder anvendelse, med henblik på bedømmelsen af den urimelige karakter af vilkårene i disse almindelige betingelser i forbindelse med et søgsmål med påstand om forbud - fastsættelse af den lov, som regulerer behandlingen af forbrugernes personoplysninger))
 (2016/C 350/10)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Verein für Konsumenteninformation
 Sagsøgt: Amazon EU Sàrl
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 864/2007 af 11. juli 2007 om lovvalgsregler for forpligtelser uden for kontrakt (»Rom II-forordningen«) skal fortolkes således, at den lov, der finder anvendelse på et søgsmål med påstand om forbud som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/22/EF af 23. april 2009 om søgsmål med påstand om forbud på området beskyttelse af forbrugernes interesser, der er rettet mod anvendelsen af angiveligt ulovlige kontraktvilkår foretaget af en virksomhed med hjemsted i en medlemsstat, som indgår kontrakter i forbindelse med elektronisk handel med forbrugere, der er bosat i andre medlemsstater og bl.a. i domstolslandet, skal fastsættes i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 864/2007, jf. dog disse forordningers artikel 1, stk. 3, mens den lov, der finder anvendelse ved bedømmelsen af et givent kontraktvilkår, altid skal fastsættes i medfør af forordning nr. 593/2008, uanset om denne bedømmelse foretages i forbindelse med et individuelt søgsmål eller i forbindelse med et kollektivt søgsmål.
 2)
 Artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at et vilkår i en erhvervsdrivendes almindelige forretningsbetingelser, som ikke har været genstand for individuel forhandling, og hvorefter en aftale, som er indgået med en forbruger i forbindelse med elektronisk handel, er underlagt lovgivningen i den medlemsstat, hvor denne erhvervsdrivende har sit hjemsted, er urimeligt, for så vidt som det vildleder forbrugeren ved at give denne indtryk af, at det kun er lovgivningen i denne medlemsstat, der finder anvendelse på aftalen, uden at oplyse forbrugeren om, at denne i medfør af artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 593/2008 ligeledes har ret til at påberåbe sig den beskyttelse, som tilkommer ham i medfør af de ufravigelige bestemmelser i den lovgivning, der ville finde anvendelse, hvis dette vilkår ikke var aftalt, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve under hensyn til alle relevante omstændigheder.
 3)
 Artikel 4, stk. 1, litra a),


text:
i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger skal fortolkes således, at behandling af personoplysninger, der foretages af en virksomhed, der driver elektronisk handel, reguleres af loven i den medlemsstat, som denne virksomheds aktiviteter tager sigte på, hvis det viser sig, at denne virksomhed foretager behandling af de pågældende oplysninger som led i aktiviteterne for en virksomhed, der er beliggende i denne medlemsstat. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om dette er tilfældet.
 (1) EUT C 221 af 6.7.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/32
 Sag anlagt den 15. februar 2005 af Aytan's Manufacturing Company (UK) Limited mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-67/05)
 (2005/C 106/68)
 Det sprog, stævningen er affattet på: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 15. februar 2005 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Aytan's Manufacturing Company (UK) Limited, London (Det Forenede Kongerige), ved barrister S. Malynicz og solicitor M.J. Gilbert. Den anden part i sagen for appelkammeret var Criminal Clothing Limited. Poole, (Det Forenede Kongerige).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 8. december 2004 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 309/2004-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og de øvrige parter tilpligtes at betale deres egne og sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 Criminal Clothing Limited
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket CRIMINAL for varer i klasse 3, 9 og 25 (beklædningsartikler m.v.) — ansøgning nr. 1 676 220.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Sagsøgeren.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Det nationale varemærke CRIMINAL DAMAGE for varer i klasse 25 (beklædningsartikler m.v.).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Afslag på indsigelsen.
 Appelkammerets afgørelse:
 Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/17
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 3. september 2014 — indledt af X (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)
 (Sag C-318/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 79/7/EØF - ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring - ulykkesforsikring for arbejdstagere - størrelsen af en éngangsgodtgørelse for varig skade - aktuarmæssig beregning baseret på den gennemsnitlige forventede levetid afhængig af kønnet på modtageren af nævnte godtgørelse - tilstrækkelig kvalificeret tilsidesættelse af EU-retten))
 (2014/C 395/20)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 X
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, hvorefter der skal tages hensyn til den forskellige forventede levetid for mænd og kvinder som aktuarmæssigt kriterium ved beregningen af en lovbestemt social sikringsydelse, der udbetales i anledning af en arbejdsulykke, når anvendelsen af dette kriterium bevirker, at den éngangsydelse, der udbetales til en mand, er lavere end den, som en jævnaldrende kvinde i en i øvrigt tilsvarende situation ville få.
 2)
 Det påhviler den forelæggende ret at vurdere, om betingelserne for, at medlemsstaten ifalder ansvar, er opfyldt. For så vidt angår spørgsmålet, om den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning udgør en »tilstrækkelig kvalificeret« tilsidesættelse af EU-retten, skal den forelæggende ret endvidere bl.a. tage hensyn til den omstændighed, at Domstolen endnu ikke har udtalt sig om, hvorvidt det ved fastsættelsen af en ydelse, der udbetales i henhold til en lovbestemt socialsikringsordning, og som er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 79/7, er lovligt at tage hensyn til en faktor baseret på den gennemsnitlige forventede levetid i forhold til kønnet. Den forelæggende ret skal ligeledes tage hensyn til den beføjelse, som EU-lovgiver har indrømmet medlemsstaterne, og som er kommet til udtryk i artikel 5, stk. 2, i Rådets direktiv 2004/113/EF af 13. december 2004 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med adgang til og levering af varer og tjenesteydelser og i artikel 9, stk. 1, litra h), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv. Den forelæggende ret skal desuden tage hensyn til, at Domstolen den 1. marts 2011 (C-236/09, EU:C:2011:100) fastslog, at den førstnævnte bestemmelse er ugyldig, idet den er i strid med princippet om ligebehandling af mænd og kvinder.
 (1) EUT C 233 af 10.8.2013.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/13
 Appel iværksat den 4. oktober 2011 af Polimeri Europa SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 13. juli 2011 i sag T-59/07, Polimeri Europa mod Kommissionen
 (Sag C-511/11 P)
 2011/C 340/23
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Polimeri Europa SpA (ved avvocati M. Siragusa, F.M. Moretti og L. Nascimbene)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom ophæves helt eller delvis, for så vidt Retten derved frifandt Kommissionen i søgsmålet anlagt af Polimeri i sag T-59/07 og som følge heraf:
 i)
 Annulleres Kommissionens beslutning K(2006) 5700 endelig af 29. november 2006 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.638 — Butadiengummi og styrenbutadiengummi fremstillet ved emulsionspolymerisation, herefter »beslutningen«).
 ii)
 Annulleres eller i det mindste nedsættes den bøde, som Polimeri blev pålagt ved beslutningen.
 —
 Subsidiært ophæves dommen helt eller delvis, for så vidt som Retten derved frifandt Kommissionen i søgsmålet anlagt af Polimeri i sag T-59/07, og sagen hjemvises til Retten med henblik på, at den træffer afgørelse i realiteten i betragtning af de bemærkninger, Domstolen måtte fremsætte.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger for såvel denne instans som i sag T-59/07.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten begik en alvorlig fejl ved læsningen af klagepunktsmeddelelsen af 6. april 2006 og baserede således afvisningen af Polimeris tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af retten til forsvar som følge af uoverensstemmelsen mellem klagepunktsmeddelelsen af 6. april 2006 og beslutningen for så vidt angår fremgangsmåden ved fordelingen af ansvaret mellem Polimeri og Syndial på forkerte forudsætninger.
 Retten anvendte den retspraksis fra Fællesskabets retsinstanser, som er relevant med henblik på at pålægge Polimeri ansvaret for overtrædelsen og udelukke Syndial blandt adressaterne for beslutningen, ukorrekt, og gav ikke en tilstrækkelig begrundelse for at forkaste de af Polimeri fremsatte klagepunkter i denne forbindelse.
 Retten anvendte den retspraksis fra Fællesskabets retsinstanser, som er relevant med henblik på at bedømme de af Polimeri fremsatte klagepunkter vedrørende uoverensstemmelserne mellem erklæringer fra flere ansatte i virksomhederne, som havde deltaget i samarbejdet inden for rammerne af samarbejdsproceduren hvad angår visse aspekter ved den påståede overtrædelse, ukorrekt. Retten undlod således, idet den så bort fra vigtige diskulperende beviser, at foretage en komplet domstolsprøvelse af de af Kommissionen fremlagte beviser.
 Retten undlod at tage hensyn til de alvorlige fejl, som Kommissionen begik ved anvendelsen af retningslinierne for beregning af bøder og kvalificeringen af den i beslutningen konstaterede overtrædelse som »meget grov«, og gav ikke en tilstrækkelig begrundelse for at forkaste de af Polimeri fremsatte klagepunkter i denne forbindelse. Retten undlod at foretage en komplet domstolsprøvelse af kvalificeringen af den bøde, som Polimeri var blevet pålagt.
 Retten undlod at tage hensyn til de alvorlige fejl, som Kommissionen begik ved fastsættelsen af multiplikationskoefficienten og gav ikke en tilstrækkelig begrundelse for at forkaste de af Polimeri fremsatte klagepunkter i denne forbindelse. Retten undlod også at tage hensyn til Kommissionens manglende overholdelse af princippet om ligebehandling ved fastsættelsen af multiplikationskoefficienten og gav ikke en


text:
tilstrækkelig begrundelse for at forkaste de af Polimeri fremsatte klagepunkter i denne forbindelse.
 Retten begik en alvorlig fejl ved anvendelsen af den retspraksis fra Fællesskabets retsinstanser, som er relevant for bedømmelsen af de af Polimeri fremsatte klagepunkter med hensyn til afvisningen af visse bilag til stævningen og gav ikke en tilstrækkelig begrundelse herfor. Retten svækkede herved Polimeris forsvarsargumenter til anfægtelse af de påberåbte klagepunkter hvad angår kartellets eksistens og Polimeris deltagelse heri og unddrog sig således retsstridigt sin pligt til at foretage en komplet domstolsprøvelse af de faktiske omstændigheder, som Kommissionen havde bestridt.


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/36
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 13. januar 2011 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag F-77/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - disciplinærordning - disciplinærsag - vedtægtens artikel 22a og artikel 22b - upartiskhed - rimelig frist)
 2011/C 55/65
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bart Nijs (Bridel, Luxembourg) (ved advokat F. Rollinger)
 Sagsøgt: Revisionsretten for Den Europæiske Union (ved T. Kennedy og J.-M. Stenier, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den afgørelse, som Revisionsrettens ad hoc-udvalg traf den 15. januar 2009 om sagsøgerens fjernelse fra tjenesten med virkning fra den 1. februar 2009 uden nedsættelse af pensionen.
 Konklusion
 1)
 Revisionsretten for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Bart Nijs bærer sine egne omkostninger og betaler Revisionrettens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009, s. 65.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/86
 Sag anlagt den 29. november 2015 — Marcas Costa Brava mod KHIM — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Sag T-691/15)
 (2016/C 048/94)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Spanien) (ved advokaterne E. Manresa Medina og J. Manresa Medina)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Schweiz)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Excellent Brands JMI Ltd
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »Cremcaffé by Julius Meinl« — EF-varemærkeregistrering nr. 11 406 782
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. september 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2756/2014-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Det fastslås, at brugen af EF-varemærke nr. 2 423 705 er bevist for klasse 30 og at EF-varemærkeansøgning nr. 11 406 782 er uforenelig med EF-varemærke 2 423 705.
 —
 Harmoniseringskontoret og eventuelle intervenienter tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Fejlagtig fortolkning af EF-varemærkeforordningens artikel 15, stk. 1, artikel 15, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b).


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/10
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-416/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 91/628/EØF og 93/119/EF - forordning (EF) nr. 1/2005 - beskyttelse af dyr under transport og på slagte- eller aflivningstidspunktet - struktureret og almen tilsidesættelse af fællesskabsbestemmelserne)
 2009/C 267/17
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Tserepa-Lacombe og F. Erlbacher, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved S. Charitaki, S. Papaïoannou og E.-M. Mamouna, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5, artikel 8, artikel 9 og artikel 18, stk. 2, i direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 91/425/EØF og 91/496/EØF (EFT L 340, s. 17) — tilsidesættelse af artikel 5, stk. 4, artikel 6, stk. 1, artikel 13, stk. 3 og 4, artikel 15, stk. 1, artikel 25, artikel 26 og artikel 27, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2005 af 22. december 2004 om beskyttelse af dyr under transport og dermed forbundne aktiviteter og om ændring af direktiv 64/432/EØF og 93/119/EF og forordning (EF) nr. 1255/97 (EUT 2005 L 3, s. 1) — tilsidesættelse af artikel 3, artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 1, og artikel 8, i Rådets direktiv 93/119/EF af 22. december 1993 om beskyttelse af dyr på slagte- eller aflivningstidspunktet (EFT L 340, s. 21)
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, punkt A, stk. 2, litra d), nr. i), første led, og artikel 8 i Rådets direktiv 91/628/EØF af 19. november 1991 om beskyttelse af dyr under transport og om ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 806/2003 af 14. april 2003, og kapitel VII, punkt 48, nr. 7, litra b), i bilaget til samme direktiv, som ændret ved forordning nr. 806/2003, samt artikel 3, artikel 5, stk. 1, litra d), artikel 6, stk. 1, og artikel 8 i direktiv 93/119 om beskyttelse af dyr på slagte- eller aflivningstidspunktet, idet den ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for,
 —
 at de kompetente myndigheder gennemfører de krævede kontroller af ruteplaner
 —
 at der indrettes hvilefaciliteter for dyrene efter aflæsning i færgehavne eller i nærheden heraf
 —
 at der reelt gennemføres en kontrol af transportmidler og dyr
 —
 at overholdelsen af bestemmelser om bedøvelse af dyr under slagtning sikres, og
 —
 at en passende kontrol og tilsyn med slagterier sikres.
 2)
 I øvrigt frifindes Den Hellenske Republik.
 3)
 Den Hellenske Republik betaler to tredjedele af sagens omkostninger. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler en tredjedel heraf.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 1. oktober 2015 — straffesag mod Skerdjan Celaj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Firenze — Italien)
 (Sag C-290/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115/EF - tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - afgørelse om tilbagesendelse ledsaget af et indrejseforbud på tre år - overtrædelse af indrejseforbuddet - tredjelandsstatsborger, der tidligere er blevet udsendt - fængselsstraf i tilfælde af ny ulovlig indrejse på det nationale område - forenelighed))
 (2015/C 381/08)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Firenze
 Part i hovedsagen
 Skerdjan Celaj
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at det i princippet ikke er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter der foreskrives en fængselsstraf for en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold, som efter at være vendt tilbage til sit oprindelsesland i forbindelse med en tidligere tilbagesendelsesprocedure genindrejser ulovligt på nævnte medlemsstats område i strid med et indrejseforbud.
 (1) EUT C 292 af 1.9.2014.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/9
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 9. februar 2006
 i sag C-473/04, Plumex mod Young Sports NV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie) (1)
 (Retligt samarbejde - forordning (EF) nr. 1348/2000 - artikel 4-11 og artikel 14 - forkyndelse af retslige dokumenter - forkyndelse gennem udpegede instanser - postforkyndelse - forholdet mellem fremsendelses- og forkyndelsesformerne - forrang - appelfrist)
 (2006/C 86/15)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-473/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 68 EF og 234 EF, indgivet af Hof van Cassatie (Belgien) ved afgørelse af 22. oktober 2004, indgået til Domstolen den 9. november 2004, i sagen Plumex mod Young Sports NV, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J. Malenovský (refererende dommer), A. La Pergola, S. von Bahr og A. Borg Barthet; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 9. februar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 af 29. maj 2000 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager skal fortolkes således, at den ikke opstiller en rangorden mellem den fremsendelses- og forkyndelsesform, som er fastsat i dens artikel 4-11, og den, der er fastsat i dens artikel 14, og at et retsligt dokument derfor kan forkyndes ved anvendelse af en af disse to forkyndelsesformer eller kumulativt.
 2)
 Forordning nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at i tilfælde af kumulation af den fremsendelses- og forkyndelsesform, som er fastsat i dens artikel 4-11, og den, der er fastsat i dens artikel 14, skal tidspunktet for den forkyndelse, som først er gyldigt foretaget, lægges til grund ved fastlæggelsen af begyndelsestidspunktet for en processuel frist i forhold til modtageren, som er knyttet til den omstændighed, at forkyndelse har fundet sted.
 (1) EUT C 19 af 22.1.2005.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/21
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 4. september 2009 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-211/05) (1)
 (Statsstøtte - støtteordning indført af de italienske myndigheder til fordel for nye børsnoterede virksomheder - beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet og kræver tilbagesøgning heraf - begrundelsespligt - selektiv karakter - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - konkurrencebegrænsning)
 2009/C 256/36
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (først ved I. Braguglia, derefter ved R. Adam og endelig ved I. Bruni, som befuldmægtigede, bistået af avvocato dello Stato P. Gentili)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Di Bucci og E. Righini, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2006/261/EF af 16. marts 2005 om Italiens støtteordning C 8/2004 (ex NN 164/2003) til fordel for nyligt børsnoterede selskaber (EUT 2006 L 94, s. 42).
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 182 af 23.7.2005.


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/43
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 17. februar 2016 — DE mod EMA
 (Sag F-58/14) (1)
 ((Personalesag - midlertidigt ansat - ingen forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt - artikel 8, stk. 1, i ansættelsesvilkårene - væsentlig ændring af arten af de arbejdsopgaver, der udføres af den pågældende ansatte - afbrydelse af karrieren - ændring af en tidsbegrænset kontrakt til en tidsubegrænset kontrakt - udelukket))
 (2016/C 111/52)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: DE (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Blot)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) (først ved S. Marino, T. Jabłoński og N. Rampal Olmedo, som befuldmægtigede, samt advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron, derefter ved S. Marino, T. Jabłoński, F. Cooney og N. Rampal Olmedo, som befuldmægtigede, samt advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat og påstand om erstatning af det angiveligt lidte tab.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Lægemiddelagentur frifindes
 2)
 DE bærer sine egne omkostninger og betaler de af EMA afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 292 af 1.9.2014.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/7
 Appel iværksat den 20. december 2011 af Seven for all mankind LLC til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 6. oktober 2011 i sag T-176/10 — Seven SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-655/11 P)
 2012/C 65/14
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Seven for all mankind LLC (ved avocat A. Gautier-Sauvagnac)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen, der blev afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 6. oktober 2011 (sag T-176/10), og som blev forkyndt den 7. oktober 2011, ophæves.
 —
 Afgørelsen, der blev truffet den 28. januar 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1514/2008-2), som blev forkyndt den 15. februar 2010, bekræftes.
 —
 Seven SpA tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale de omkostninger, som Seven For All Mankind har afholdt i forbindelse med den foreliggende sag og sagen ved Harmoniseringskontoret.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 —
 For det første begik Retten en rettergangsfejl til skade for appellantens interesser i forbindelse med vurderingen af ordet SEVEN’s særpræg.
 —
 For det andet opfyldte Retten ikke kravene i fast retspraksis i forbindelse med vurderingen af begrebet lighed mellem varemærkerne, som der henvises til i EF-varemærkeforordningens artikel 8, stk. 1, litra b), og tog ikke hensyn til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde.


text:
6.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/17
 Rettens kendelse af 28. marts 2017 — LG Electronics mod EUIPO — Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SMILE)
 (Sag T-499/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af registreringsansøgningen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 178/22)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republikken Korea) (ved advokat M. Graf)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne A. Wulff og U. Hildebrandt)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. juni 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (forenede sager R 1565/2014-2 og R 1939/2014-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Cyrus Wellness Consulting GmbH og LG Electronics, Inc.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 LG Electronics, Inc. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og Cyrus Wellness Consulting GmbH afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015.


text:
Nr . C 77/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 3 . 96
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : en privatisering af Neue Maxhütte ( NMH ) derved skulle
 blive mulig. I forbindelse med salget af NMH-andele til
 1 . Kommissionens beslutning af 18 . oktober 1995 om forretningsmanden Max Aicher, skulle fordringerne i
 statsstøtte ydet af delstaten Bayern til EKSF-stålvirk henhold til de ydede lån efterfølgende have været
 somheden Neue Maxhütte Stahlwerke GmbH, Sulz modregnet som et led i den tabsudligning, som delstaten
 bach-Rosenberg — K(95 ) 2828 endelig udg. — annul Bayern havde planlagt. Eftersom den i henhold til
 leres . aftalerne mellem delstaten Bayern og Aicher planlagte
 privatisering af NMH-andele er økonomisk fornuftig, er
 2 . Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin ydelsen af de anfægtede lån til NMH også økonomisk
 ger .
 fornuftig. Delstaten Bayerns frafald af et lånebeløb på
 49,895 mio. DM udgjorde i sidste ende en integrerende
 del af bestræbelserne på at privatisere NMH . Følgelig
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: kan låneforretningerne mellem delstaten Bayern og
 NMH ikke betragtes som støtte, når delstaten Bayerns
 — Tilsidesættelse af væsentlige formkrav ( begrundelses tabsovertagelse i anledning af privatiseringen af dens
 pligten i henhold til EKSF-traktatens artikel 15 ): NMH-andele ikke kan anfægtes efter reglerne om
 støtte .
 — beslutningen begrundes summarisk med, at der er
 tale om kapitaltilskud og ikke interessentlån fra Såfremt Kommissionen allerede på forhånd fraskriver
 delstaten Bayern Bayern retten til at sælge et tabsgivende datterselskab
 med delvis overtagelse af selskabets tab, overtræder
 — det påstås summarisk, at der ikke kunne påregnes Kommissionen også EKSF-traktatens artikel 83 . Denne
 nogen tilbagebetaling, og at der ikke var blevet bestemmelse garanterer det offentliges ret til at indgå i
 påregnet nogen sådan erhvervslivet og forbyder forskelsbehandling af det
 offentliges erhvervsmæssige aktiviteter.
 — det afvises summarisk af at undlade at udstede den
 anfægtede, selv om udfaldet af sag C-158/95 ( ] ) og — Tilsidesættelse af loyalitetspligten : Kommissionen burde
 sag T-129/95 ( 2 ) derved foregribes have ventet med den anfægtede beslutning, indtil det var
 afklaret, om privatiseringsplanen for de virksomhedsan
 — fejlagtig anvendelse af EKSF-traktatens artikel 4, litra c ), dele, som delstaten Bayern besidder, er lovlig i henhold
 og artikel 83 : De af delstaten Bayern ydede lån udgør til fællesskabsretten ( jf. de verserende sager C-158/95 og
 ikke støtte, men skal betragtes som en ydelse fra en T-129/95 ).
 selskabsdeltager, som på fornuftigt grundlag ligeledes
 ville være blevet indskudt af en privat investor i en (') EFT 1995 C 362 , s . 57.
 sammenlignelig situation . At der forelå, og foreligger, en ( 2 ) EFT 1995 C 229 , s . 21 .
 konkret udsigt til, at lånene ville blive tilbagebetalt, kan
 ses af den omstændighed, at virksomhedens indtjenings
 mæssige situation er blevet stabiliseret, og at der i
 fremtiden kan forventes fortjeneste . Når delstaten alli
 gevel efterfølgende besluttede ikke at kræve lånene Sag anlagt den 5 . januar 1996 af Kommissionen for De
 tilbagebetalt, skete det alene for — i


text:
forbindelse med Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 salget af Bayerns andele — at modregne lånene ved den
 tabsudligning for Bayerns vedkommende, som var ( Sag C-3/96 )
 fastsat i privatiseringsaftalerne . Modregningen af lånene ( 96/C 77/ 12 )
 i forbindelse med salget af andele var økonomisk
 forsvarlig og fornuftig, for derved opnår delstaten Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Bayern mulighed for at reorganisere sin koncernpolitik 5 . januar 1996 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af
 og sikre sit image som erhvervsdrivende . Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved W.
 Wils, Kommissionens Juridiske Tjeneste , som befuldmægti
 Under hensyntagen til proportionalitetsprincippet burde get, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gomez de la
 Kommissionen under alle omstændigheder ikke kunne Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret,
 kræve, at lånene tilbagebetales, men blot at disse Kirchberg.
 omlægges således, at tilbagebetalingen skal være uaf
 hængig af afkastforventningen. Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 Kommissionen har med urette sammenlignet delstaten — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 Bayerns adfærd med visse private minoritetsanparthave de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets
 res adfærd i en tilsvarende situation . Disses finansielle direktiv 79/409/EØF af 2 . april 1979 om beskyttelse af
 muligheder, interessesituation og virksomhedsmæssige vilde fugle og EF-traktatens artikel 5 og 189 , idet det
 målsætninger var imidlertid anderledes; fremfor alt ikke i tilstrækkeligt omfang har udlagt særligt beskyt
 havde de ingen indflydelse på Maxhütte-gruppens frem tede områder som omhandlet i direktivets artikel 4,
 tidige struktur. stk . 1 .
 Og i hvert fald var delstaten Bayerns ydelse af lån — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens
 fornuftig ud fra en virksomhedsmæssig synsvinkel, fordi omkostninger.
 ---pagebreak--- 16 . 3 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 77/7
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Spanien ikke har overholdt
 Det fremgår af artikel 4 , stk . 1 , i direktiv 79/409/EØF, at
 de forpligtelser, der påvhiler det i henhold til EF
 medlemsstaterne navnlig gennem udlægning af særligt
 traktatens artikel 5 og 189 , idet det ikke inden for den
 beskyttede områder skal ( forsøge at ) sikre, at de i bilag I
 fastsatte frist har sat de love og administrative bestem
 anførte fuglearter kan overleve og formere sig. Når bestan
 melser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme
 den af visse arter i en medlemsstat er faldende, må det bestemmelserne i Rådets direktiv 90/658/EØF af 4 . de
 formodes, at medlemsstaten ikke har opfyldt sin forpligtelse
 cember 1990 ( ! ), navnlig dettes artikel 8 , og dem, der er
 med hensyn til at nå et bestemt resultat. Bestanden af ni af de
 nødvendige for at efterkomme direktiv 93/16/EØF af
 i bilag I anførte fuglearter har således i Nederlandene haft en 5 . april 1993 ( 2 ), navnlig dettes artikel 3 og artikel 9,
 tilbagegang på mere end 50% .
 stk . 3 og 4, svarende til henholdsvis artikel 3 og
 artikel 9a , stk


text:
. 1 og 2, i direktiv 75/362/EØF ( 3 ), som
 Ifølge artikel 4, stk . 1 , sidste afsnit, skal medlemsstaterne ændret ved artikel 1 i direktiv 90/658/EØF, subsidiært,
 som særligt beskyttede områder udlægge sådanne områder, at det ikke har underrettet Kommissionen herom .
 som med hensyn til antal og udstrækning er bedst egnede .
 Med henblik på at skabe et sammenhængende system af 2 . Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost
 særligt beskyttede områder har Kommissionen ladet udføre ninger.
 en videnskabelig undersøgelse ved » Secrétariat de la Flore et
 de la Faune « ved » Musée national d'Historie naturelle «, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Paris, der har udfærdiget en fortegnelse over de levesteder,
 som ud fra ornitologiske kriterier bør udlægges som særligt I henhold til EF-traktatens artikel 189 og artikel 5 , stk . 1 ,
 beskyttede områder . Denne liste er i 1989 og 1994 blevet som er bindende for medlemsstaterne, er medlemsstaterne
 ajourført af » International Council for Bird Preservation « forpligtet til at udstede de bestemmelser, der er nødvendige
 (» Inventory of Important Bird Areas in the European for at efterkomme de direktiver, som rettes til dem, inden
 Community « — IBA89 og IBA94 ). Hvad angår IBA89's og udløbet af den i de pågældende direktiver fastsatte frist.
 IBA94's retlige betydning er det Kommissionens opfattelse, Denne frist udløb allerede den 1 . juli 1991 , uden at
 at det vil være bedst stemmende med formålet med artikel 4, Kongeriget Spanien havde udstedt de fornødne bestemmel
 stk. 1 , at medlemsstaterne faktisk udlægger alle de i denne ser .
 liste anførte områder som særligt beskyttede områder. Da
 medlemsstaterne imidlertid har et vist skøn på dette område, (•) EFT nr. L 353 af 17 . 12 . 1990, s . 73 .
 kan Kommissionen ikke retligt gennemtvinge det optimale ( 2 ) EFT nr. L 165 af 7 . 7 . 1993 , s . 1 .
 resultat. Der er derimod tale om en tilsidesættelse af ( 3 ) EFT nr. L 167 af 30 . 6 . 1975 , s . 1 .
 udlægningspligten, når en medlemsstat både med hensyn til
 antal og areal i væsentligt omfang undlader at følge IBA89
 og IBA94 . Dette er navnlig tilfældet, når en medlemsstat
 både med hensyn til antallet af områder og samlet areal
 udlægger mindre end halvdelen af de i IBA89 og IBA94
 anførte områder som særligt beskyttede områder. Endvi Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 dere må de særligt beskyttede områder være tilstrækkelig afsagt den 31 . august 1995 af Bundesverwaltungsgericht i
 varierede og repræsentative af hensyn til beskyttelsen af alle sagen Badische Erfrischungs-Getrånke GmbH & Co. KG
 de i bilag I anførte fuglearter. Antallet og arealet af de i mod Land Baden-Wiirttemberg
 Nederlandene udlagte særligt beskyttede områder opfylder ( Sag C-17/96 )
 ikke disse krav.
 96/C 77/ 14
 Ved kendelse afsagt den 31 . august 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 19 . januar 1996 , har Bundes
 verwaltungsgericht, 3 . Afdeling, i


text:
sagen Badische Erfri
 schungs-Getrånke GmbH & Co. KG mod Land Baden
 Wurttemberg forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 Sag anlagt den 11 . januar 1996 af Kommissionen for De spørgsmål :
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 ( Sag C-5/96 ) 1 . Skal artikel 1 , stk. 1 , jf. bilag I ( I. Definition ) i Rådets
 ( 96/C 77/ 13 ) direktiv 80/777/EØF af 15 . juli 1980 ( J ) fortolkes
 således, at vand — bortset fra den kategori af kildevand
 (» Altwåsser «), som er omhandlet i bilag I, I. Definition,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den nr. 2, stk . 2 — kun kan anerkendes som naturligt
 11 . januar 1996 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af mineralvand, når det besidder sundhedsbefordrende
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved B. J. egenskaber, og i bekræftende fald, når disse egenskaber
 Drijber og J. R. Vidal Puig, Kommissionens Juridiske kan påvises ?
 Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gomez
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner 2 . Kan de i påkommende tilfælde krævede sundhedsbe
 Centret, Kirchberg. fordrende egenskaber også vise sig ved manglende eller


text:
10.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 18. oktober 2005
 i sag C-405/03, Class International BV mod Colgate-Palmolive Company, Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te 's-Gravenhage (1)
 (Varemærker - direktiv 89/104/EØF - forordning (EF) nr. 40/94 - rettigheder knyttet til varemærket - erhvervsmæssig brug af varemærket - indførsel af originale varer til Fællesskabet - varer henført under den eksterne forsendelsesprocedure eller toldoplagsproceduren - varemærkeindehavers indsigelse - udbud til salg eller salg af varer henført under den eksterne forsendelsesprocedure eller toldoplagsproceduren - varemærkeindehavers indsigelse - bevisbyrde)
 (2005/C 315/06)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-405/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nederlandene) ved afgørelse af 28. august 2003, indgået til Domstolen den 29. september 2003, i sagen: Class International BV mod Colgate-Palmolive Company, Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas og J. Malenovský samt dommerne C. Gulmann (refererende dommer), R. Schintgen, N. Colneric, s. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues, A. Borg Barthet, M. Ilešič og J. Klučka; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Ferreira, den 18. oktober 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 5, stk. 1, og artikel 5, stk. 3, litra c), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker samt artikel 9, stk. 1, og artikel 9, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker skal fortolkes således, at en varemærkeindehaver ikke kan modsætte sig den blotte foranstaltning, at originale varer, der er forsynet med varemærket, og som ikke tidligere af varemærkeindehaveren selv eller med dennes samtykke er blevet markedsført i Fællesskabet, bringes ind i Fællesskabet under den eksterne forsendelsesprocedure eller toldoplagsproceduren. Varemærkeindehaveren kan ikke gøre henførsel af de pågældende varer under den eksterne forsendelsesprocedure eller toldoplagsproceduren betinget af, at der på tidspunktet, hvor disse varer bringes ind i Fællesskabet, allerede er fastsat et endeligt bestemmelsessted i et tredjeland, eventuelt i medfør af en salgskontrakt.
 2)
 Begreberne »udbud [...] til salg« og »markedsføring« af varer, som omhandlet i artikel 5, stk. 3, litra b), i direktiv 89/104 og artikel 9, stk. 2, litra b), i forordning nr. 40/94, kan omfatte udbud til salg henholdsvis salg af originale varer, der er forsynet med et varemærke, og som har toldmæssig status som ikke-fællesskabsvarer, når udbuddet finder sted og/eller salget gennemføres, mens varerne er henført under den eksterne forsendelsesprocedure eller toldoplagsproceduren. Varemærkeindehaveren kan modsætte sig udbud til salg eller salg af sådanne varer, såfremt dette nødvendigvis indebærer, at varerne vil blive markedsført i Fællesskabet.
 3)
 I et tilfælde som det, der foreligger i hovedsagen, påhviler det varemærkeindehaveren at bevise, at der foreligger omstændigheder, som gør det muligt at udøve retten til at nedlægge forbud i medfør af artikel 5, stk. 3, litra b) og c), i direktiv 89/104 og artikel 9,


text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/37
 RETTENS DOM 3) Bøden, der er pålagt sagsøgeren ved beslutningens artikel 3,
 litra i), nedsættes til 300 000 EUR.
 af 20. marts 2002 4) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 5) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler en tredjedel
 af Kommissionens omkostninger.
 i sag T-28/99, Sigma Tecnologie di rivestimento Srl mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 6) Kommissionen bærer to tredjedele af sine egne omkostninger.
 »Konkurrence — kartel — fjernvarmerør — EF-traktatens
 artikel 85 (nu artikel 81 EF) — bevis for deltagelse i et kartel (1) EFT C 100 af 10.4.1999.
 som helhed — bøde«)
 (2002/C 144/78)
 (Processprog: italiensk)
 RETTENS DOM
 af 20. marts 2002
 I sag T-28/99, Sigma Tecnologie di rivestimento Srl, Lonato
 (Italien), ved advokaterne A. Pappalardo, M. Pappalardo og M. i sag T-31/99, ABB Asea Brown Boveri Ltd mod Kommis-
 Merola, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissio- sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: L. Pig-
 nataro og E. Gippini Fournier), hvorunder der principielt er
 nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning (»Konkurrence — kartel — fjernvarmerør — EF-traktatens
 1999/60/EF af 21. oktober 1998 om en procedure efter EF- artikel 85 (nu artikel 81 EF) — princippet om god forvaltning
 traktatens artikel 85 (sag IV/35.691/E-4: Rørkartel (præisolere- — bøde — retningslinjer for beregningen af bødebeløbet —
 de rør) (EFT 1999 L 24, s. 1) og subsidiært om nedsættelse af berettiget forventning«)
 den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved denne beslutning, har
 Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P.
 Mengozzi, og dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; (2002/C 144/79)
 justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den 20. marts
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: engelsk)
 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 1999/60/EF af 21. ok-
 tober 1998 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85 (sag
 IV/35.691/E-4: Rørkartel (præisolerede rør) annulleres, for så I sag T-31/99, ABB Asea Brown Boveri Ltd, Zürich (Schweiz),
 vidt som den fastslår, at sagsøgeren har overtrådt bestemmelser-
 ved advokaterne A. Weitbrecht og S. Völcker, og med valgt
 ne i traktatens artikel 85, stk. 1, idet virksomheden, ud over at
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 have deltaget i en overtrædelse af de nævnte bestemmelser på Fællesskaber (befuldmægtigede: P. Oliver og E. Gippini Fourni-
 det italienske marked, har deltaget i et kartel, der omfattede hele
 er), hvorunder der principalt er nedlagt påstand om annullation
 fællesmarkedet. af Kommissionens beslutning 1999/60/EF af 21. oktober 1998
 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85 (sag IV/35.691/
 E-4: Rørkartel (præisolerede rør) (EFT 1999 L 24, s. 1) eller
 2) Beslutningens artikel 3, litra i), annulleres, for så vidt som den subsidiært om nedsættelse af den bøde, der er pålagt sagsøgeren
 pålægger sagsøgeren en bøde, hvis beløb er beregnet på grundlag ved denne beslutning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat
 af en deltagelse i kartellet, der omfattede hele fællesmarkedet, af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og
 og under hensyntagen til virksomhedens forsætlige fortsættelse R.M. Moura Ramos; justitssekretær:


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/28
 Sag anlagt den 18. august 2011 — Riche mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-458/11)
 2011/C 298/52
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Philippe Riche (Meursac, Frankrig) (ved advokat C.-E. Gudin)
 Sagsøgte: Rådet for den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Fuld erstatning af den skade, der er lidt i form af bøder, med et beløb af 136 600 EUR.
 —
 Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale at betale samtlige omkostninger
 —
 i forbindelse med den verserende sag ved Den Europæiske Unions Ret og
 —
 i forbindelse med alle de sager, der er indledt ved samtlige de nationale retsinstanser.
 —
 Tilkendelse med et fast beløb af godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, stort 100 000 EUR.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført elleve anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører en åbenbar og alvorlig overskridelse af grænserne for Rådets og Kommissionens skønsbeføjelser.
 2)
 Det andet anbringende vedrører Rådets og/eller Kommissionens tilsidesættelse af medlemsstaternes afgørelse om at udelukke brændevin, der er fremstillet af vin, som den, der fremstilles af sagsøgeren, fra listen over landbrugsprodukter.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 40 TEUF i forhold til de berørte vinproducenter, der råder over destillationsanlæg, som kan omdanne overskuddet af den normalt fremstillede mængde vin til alkohol.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, der dels består i en tilsidesættelse af de berørte producenters rettigheder, dels en tilsidesættelse af den berettigede forventning om selv at kunne omdanne overskuddet af den normalt fremstillede mængde vin til brændevin, der er fremstillet af vin.
 5)
 Det femte anbringende vedrører en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 6)
 Det sjette anbringende vedrører en tilsidesættelse af princippet om afskærelse af indsigelser, i henhold til hvilket det er forbudt for en offentlig myndighed at modsige sig selv til skade for tredjemand.
 7)
 Det syvende anbringende vedrører et urimeligt overgreb på friheden til fremstilling og markedsføring af et industrielt produkt.
 8)
 Det ottende anbringende vedrører en overdreven udvidelse af anvendelsen af den anfægtede forordning til tilfælde, hvor der ikke foreligger en ansøgning om tilskud.
 9)
 Det niende anbringende vedrører en tilsidesættelse af princippet om uskyldsformodningen.
 10)
 Det tiende anbringende vedrører en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og omsorgsprincippet.
 11)
 Det ellevte anbringende vedrører en tilsidesættelse af ejendomsretten.


text:
18.9.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 265/11
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Kommissionen for De Europœiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: Ana Maria Alves Vieira og Xavier Lewis), støttet af Det
 den 9. marts 1999 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuldmæg-
 tigede: Michelle Ewing, Kenneth Parker og Andrew Macnab),
 hvori der er nedlagt påstand om annullationaf Kommissionens
 i sag T-212/97, Agnès Hubert mod Kommissionen for De beslutning af 16. maj 1997 om en nægtelse af at handle med
 Europæiske Fællesskaber (1) henblik på opfyldelse af Domstolens dom af 6. juni 1996 i sag
 C-127/97, Ecroyd (Sml. I, s. 2731), har Retten (Fjerde Afde-
 (Tjenestemænd — bedømmelsesrapport — princippet om ling), sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos,
 god forvaltningsskik og retssikkerhedsprincippet — util- og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekretær: referen-
 strækkelig begrundelse — almindelige gennemførelsesbe- dar J. Vanhamm, den 20. maj 1999 afsagt dom, hvis konklu-
 stemmelser til vedtægtens artikel 43 — bedømmelsesvejled- sion lyder således:
 ning —åbenbart urigtigt skøn — magtfordrejning — annul-
 lationssøgsmål) 1) Kommissionens beslutning af 16. maj 1997 om afslag på at
 træffe foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom af
 (1999/C 265/19) 6. juni 1996 i sag C-127/94, Ecroyd, annulleres.
 2) Kommissionen betaler sine egne samt sagsøgerens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 I sag T-212/97, Agnès Hubert, tjenestemand ved Kommissio- sine egne omkostninger.
 nen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved advokat
 Marc-Albert Lucas, Liège, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokat Evelyne Korn, 21, rue de Nassau, mod Kommissio- (1) EFT C 331 af 1.11.1997.
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: Gian-
 luigi Valsesia, Christine Berardis-Kayser og Denis Waelbroek),
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 afgørelse om den endelige fastsættelse af sagsøgerens bedøm-
 melse for perioden fra den 1. juli 1993 til den 30. juni 1995,
 har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, J.D. Cooke, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og
 P. Lindh; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 9. marts 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 den 4. maj 1999
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 i sag T-242/97, Z mod Europa-Parlamentet (1)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Disciplinærsag — sanktionen degradation — annullations-
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997. søgsmål)
 (1999/C 265/21)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-242/97, Z, tjenestemand ved Europa-Parlamentet,
 Bruxelles, ved advokat Jean-Noël, Bruxelles, og med valgt
 den 20. maj 1999 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de
 Cessange, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtiget: Hans
 i sag T-220/97, H & R Ecroyd Holdings Ltd mod Kommis- Kruck), angående en påstand om annullation af Europa-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1) Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 28. oktober 1996
 om at pålægge sagsøgeren den disciplinære sanktion degrada-
 (Mælk — referencemængde — opfyldelse af en dom afsagt tion, har Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten,
 af Domstolen) B. Vesterdorf, og dommerne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssek-
 retær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den 4. maj 1999 afsagt
 dom,


text:
hvis konklusion lyder således:
 (1999/C 265/20)
 1. Europa-Parlamentet frifindes.
 (Processprog: engelsk)
 2. Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-220/97, H & R Ecroyd Holdings Ltd, Brinsop House,
 Credenhill (Det Forenede Kongerige), ved solicitor William (1) EFT C 331 af 1.11.1997.
 Neville, Peter Duffy, QC, barristers Philippa Watson og Paul
 Stanley, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Elvinger, Hoss og Prussen, 2, Place Winston Churchill, mod


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/52
 Sag anlagt den 29. juni 2017 — Karl Storz mod EUIPO (3D)
 (Sag T-413/17)
 (2017/C 277/75)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Karl Storz GmbH & Co. KG (Tuttlingen, Tyskland) (ved advokat S. Gruber)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af EU-figurmærke indeholdende ordbestanddelene »3D« — International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret nr. 1 272 627
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. april 2017 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1502/2016-2)
 Påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. april 2017 af Andet Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 1502/2016-2) annulleres og varemærket »3D«, IR nr. 1 272 627, hvor Den Europæiske Union er designeret, registreres for alle de ansøgte varer, herunder de varer, der stadig er berørt af den anfægtede afgørelse.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/24
 Sag anlagt den 25. august 2005 — AstraZeneca AB (Södertälje, Sverige) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-321/05)
 (2005/C 271/47)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere:
 AstraZeneca AB (Södertälje, Sverige) og AstraZeneca plc (London, Det Forenede Kongerige) [ved M. Brealey, QC, M. Hoskins, barrister, F. Murphy, solicitor]
 Sagsøgte:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 15. juli 2005 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 82 og artikel 54 i EØS-aftalen (sag COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca).
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved den anfægtede beslutning pålagde Kommissionen begge sagsøgere en bøde på 46 000 000 EUR og den første sagsøger blev derudover pålagt en bøde på 14 000 000 EUR for overtrædelse af artikel 82 EF og artikel 54 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde. Kommissionen konstaterede, at sagsøgerne i begyndelsen af 1993 indledte et mønster med bevidst at vildlede patentadvokater, nationale domstole samt patentmyndigheder for at opnå supplerende beskyttelsescertifikater — som de var klar over, at de ikke var berettigede til — for sagsøgernes patentbeskyttede produkt »omeprazole«, som er det aktive stof i sagsøgernes lægemiddel »Losec«. Kommissionen konstaterede også, at sagsøgernes strategi i 1998 og 1999 bestod i på selektiv vis at trække deres »Losec«-kapsler tilbage og erstatte dem med »Losec«-tabletter samt at anmode om, at markedsføringstilladelsen for kapslerne i Danmark, Norge og Sverige blev tilbagekaldt. Det antages i beslutningen, at begge overtrædelser blev begået med den hensigt illoyalt at begrænse konkurrencen fra generiske produkter og fra parallelimporterede varer.
 Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning på adskillige punkter. De har for det første gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt har defineret det relevante marked som alene bestående af syrepumpehæmmere, der anvendes til behandling af mave- og tarmsyrelidelser, og har udelukket producenter af histamin-H2-receptor-antagonister fra det relevante marked. Denne vurdering havde også indflydelse på Kommissionens vurdering vedrørende dominans, da det ifølge sagsøgerne ikke blev vurderet i den bestridte beslutning, om sagsøgerne fortsat ville være i en dominerende stilling, hvis histamin-H2-receptor-antagonister blev anset som en del af det relevante marked.
 Sagsøgerne har endvidere både faktisk og retligt anfægtet Kommissionens vurderinger vedrørende overtrædelse. Med hensyn til de påståede vildledende oplysninger om patenterne har sagsøgerne gjort gældende, at sådanne vildledende oplysninger afgivet i forbindelse med ansøgninger om intellektuelle ejendomsrettigheder ikke juridisk kan udgøre misbrug, medmindre og indtil de rettigheder, der er opnået på uærlig vis, kan eller vil blive håndhævet. Sagsøgerne har også gjort gældende, at artikel 82 EF — fortolket korrekt — ikke pålagde dem en forpligtelse til at opretholde en markedsføringstilladelse for et produkt, som de ikke længere markedsførte, alene fordi det ville gøre det nemmere for generiske produkter og parallelimportører at konkurrere med produktet.
 Sagsøgerne har også anfægtet Kommissionens vurderinger vedrørende de faktiske omstændigheder i forbindelse med begge overtrædelser. De har gjort gældende, at Kommissionen ikke har fremlagt bevis for, at den har anvendt det rigtige retlige kriterium for det påståede misbrug af intellektuelle ejendomsrettigheder, og at der ikke forelå nogen


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/46
 Sag anlagt den 30. august 2013 — Merck mod Kommissionen
 (Sag T-470/13)
 2013/C 325/74
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Merck KGaA (Darmstadt, Tyskland) (ved advokaterne B. Bär-Bouyssière, K. Lillerud, L. Voldstad, B. Marschall, P. Sabbadini, R. De Travieso, M. Holzhäuser og O. Semin, solicitor M. Marelus samt barristers R. Kreisberger og L. Osepciu)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, i Kommissionens afgørelse K(2013) 3803 endelig af 19. juni 2013 (sag COMP/39.226 — Lundbeck) samt artikel 2, stk. 5, artikel 3 og 4 annulleres, for så vidt som de rettet mod Merck.
 —
 Subsidiært annulleres eller lempes den sanktion, der blev pålagt Merck, og
 —
 under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale Mercks omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tretten anbringender.
 1)
 Med det første anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en fejlagtig fortolkning af begrebet konkurrencebegrænsende formål i henhold til artikel 101.
 2)
 Med det andet anbringende gøres gældende, at Kommissionens teori om skade er behæftet med grundlæggende mangler.
 3)
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at Kommissionens tilgang er i strid med retssikkerhedsprincippet.
 4)
 Med det fjerde anbringende gøres gældende, at Kommissionen fejlagtigt ikke tog hensyn til eller ikke tog behørigt hensyn til den faktiske, økonomiske og retlige kontekst, der viste, at uden disse forlig ville GUK ikke have lanceret citalopram hurtigere i det Forenede Kongerige eller på andre EØS-markeder.
 5)
 Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en fejlagtig bedømmelse af rækkevidden af forligene mellem Lundbeck og GUK.
 6)
 Med det sjette anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en retlig og faktisk fejl ved at konkludere, at Lundbeck og GUK var potentielle konkurrenter.
 7)
 Med det syvende anbringende gøres gældende, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved at fastslå, at GUK havde et konkurrencebegrænsende formål med at indgå Det Forenede Kongerige-forliget og EØS-forligene.
 8)
 Med det ottende anbringende gøres gældende, at Kommissionen begik en faktisk fejl vedrørende konklusionen om størrelsen af og formålet med værdioverførslen mellem Lundbeck og GUK.
 9)
 Med det niende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke foretog en behørig vurdering af de argumenter, som parterne fremførte i henhold til artikel 101, stk. 3, TEUF.
 10)
 Med det tiende anbringende gøres gældende, at Kommissionen ikke tog behørigt hensyn til beviserne fra Merck, der tilbageviste formodningen om en bestemmende indflydelse, og følgelig begik en faktisk og retlig fejl ved at fastslå, at formodningen ikke var tilbagevist.
 11)
 Med det ellevte anbringende gøres gældende, at Kommissionens afgørelse skal annulleres som følge af væsentlig forsinkelse.
 12)
 Med det tolvte anbringende gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat parternes ret til at blive hørt.
 13)
 Med det trettende anbringende gøres gældende, at Kommissionen foretog en fejlagtig vurdering af sanktionerne.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/44
 Sag anlagt den 21. september 2010 — Evropaïki Dynamiki mod Domstolen
 (Sag T-447/10)
 ()
 2010/C 346/89
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne N. Korogiannakis og M. Dermitzakis)
 Sagsøgt: Domstolen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Domstolens beslutning om ikke at antage sagsøgerens bud, der blev afgivet i forbindelse med offentligt udbud CJ 7/09 »Offentlige udbud vedrørende levering af tjenester på informationsteknologiområdet« (1), og af alle Domstolens øvrige relaterede beslutninger, herunder beslutningen om at tildele de respektive kontrakter til de valgte tilbudsgivere
 —
 Domstolen tilpligtes at betale 5 000 000 EUR til sagsøgeren i erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den omhandlede udbudsprocedure.
 —
 Domstolen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning på 500 000 EUR for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af mistet mulighed og krænkelse af sagsøgerens omdømme og troværdighed
 —
 Domstolen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og udgifter i forbindelse med dette søgsmål, også hvis sagsøgeren ikke får medhold.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i den foreliggende sag nedlagt påstand om annullation af Domstolens beslutning af 12. juli 2010 om ikke at antage sagsøgerens bud, som blev afgivet under den åbne udbudsprocedure CJ 7/09 for tjenester på informationsteknologiområdet, og om at tildele kontrakterne til de valgte virksomheder. Sagsøgeren har endvidere nedlagt påstand om erstatning for den skade, som selskabet angiveligt har lidt på grund af udbudsproceduren.
 Sagsøgeren fremsætter til støtte for sine påstande følgende anbringender:
 For det første gør sagsøgeren gældende, at den ordregivende myndighed har undladt at overholde princippet om forbud mod forskelsbehandling af tilbudsgiverne, eftersom flere af de valgte tilbudsgivere ikke opfyldte udelukkelseskriterierne, og dermed har tilsidesat finansforordningens (2) artikel 93 og 94, gennemførelsesbestemmelsernes artikel 133 såvel som princippet om god forvaltningsskik.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Domstolen har tilsidesat bestemmelserne i finansforordningens artikel 100, stk. 2, i begge henseender, nemlig begrundelsespligten ved at nægte at give sagsøgeren en tilstrækkelig begrundelse eller forklaring. Navnlig blev de kvaliteter og relative fordele, som kendetegner det valgte bud, ikke tilstrækkeligt oplyst. Sagsøgerens bud blev alene givet en simpel teknisk karakter i henhold til hvert enkelt kriterium, ligesom der blev brugt vage vendinger, mens det for så vidt angår de antagne tilbudsgivere blot blev nævnt, at deres bud var af højere kvalitet.
 Sagsøgeren gør for det tredje gældende, at Domstolen ikke har sikret en retfærdig behandling af alle udbudsgivere, da den indbød dem til at besøge Domstolens lokaler, eftersom dette ikke gjorde det muligt for dem at konkurrere på lige vilkår mod den virksomhed, som i sidste ende vandt udbudsrunden.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Domstolen ved at anvende andre kriterier end dem, der er tilladt i henhold til finansforordningens artikel 138, og ved at behandle data, som ikke var blevet fremlagt af sagsøgeren selv med henblik på udbudsproceduren og ved at sammenblande udvælgelses- og kontrakttildelingskriterier og ikke anvende kriterier forbundet med tilbudets økonomiske fordel, har tilsidesat finansforordningens artikel 97 og gennemførelsesbestemmelsernes artikel 138.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/9
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-161/07) (1)
 (Traktatbrud - artikel 43 EF - national lovgivning, der fastsætter betingelser for registrering af virksomheder efter ansøgning af statsborgere fra de nye medlemsstater - procedure for attestation for selvstændige)
 (2009/C 44/14)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa og G. Braun, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Republikken Litauen (ved D. Kriaučiūnas, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Republikken Østrig (ved C. Pesendorfer og M. Winkler, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af artikel 43 EF — national lovgivning, hvori der er fastsat betingelser for registrering af virksomheder, der ejes af statsborgere i tredjelande, som ligeledes finder anvendelse på tjekkiske, estiske, lettiske, litauiske, ungarske, polske, slovenske og slovakiske statsborgere — forpligtelse, som er fastsat for alle selskabsdeltagere i personselskaber og minoritetsdeltagere i anpartsselskaber, der leverer ydelser, som er karakteristiske for et arbejdsforhold, til at følge en særlig procedure, som tilsigter, at det fastslås, at ansøgeren er selvstændig, og hvorunder sidstnævnte skal bevise, at han har indflydelse på ledelsen af den virksomhed, som han ønsker at registrere i medlemsstaten
 Konklusion
 1)
 Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, idet den for registrering af selskaber i handelsregisteret efter ansøgning fra statsborgere fra de medlemsstater, der tiltrådte Den Europæiske Union den 1. april 2004 — med undtagelse af Republikken Cypern og Republikken Malta — som er selskabsdeltagere i et personselskab eller mindretalsaktionærer i et anpartsselskab, kræver, at Arbeitsmarktservice fastslår, at de er selvstændige, eller at der fremlægges en fritagelse for arbejdstilladelse.
 2)
 Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
10.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/2
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 16. februar 2017 — IOS Finance EFC SA mod Servicio Murciano de Salud (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia — Spanien)
 (Sag C-555/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner - direktiv 2011/7/EU - handelstransaktioner mellem private virksomheder og offentlige myndigheder - national lovgivning, der betinger omgående betaling af en fordrings hovedstol af, at der gives afkald på morarenter og kompensation for inddrivelsesomkostninger))
 (2017/C 112/02)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: IOS Finance EFC SA
 Sagsøgt: Servicio Murciano de Salud
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/7/EU af 16. februar 2011 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner, og navnlig dettes artikel 7, stk. 2 og 3, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der gør det muligt for kreditor at give afkald på at kræve morarenter og kompensation for inddrivelsesomkostninger til gengæld for en omgående betaling af hovedstolen i forfaldne fordringer på den betingelse, at dette afkald er afgivet frit, hvilket det tilkommer den nationale ret at efterprøve.
 (1) EUT C 56 af 16.2.2015.


text:
11.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/11
 Appel iværksat den 11. februar 2015 af Heli-Flight GmbH & Co. KG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 11. december 2014 i sag T-102/13, Heli-Flight GmbH & Co. KG mod Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA)
 (Sag C-61/15 P)
 (2015/C 155/12)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Heli-Flight GmbH & Co. KG (ved Rechtsanwalt T. Kittner)
 Den anden part i appelsagen: Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 1.
 Dommen afsagt af Retten den 11. december 2014 i sagen Heli-Flight GmbH & Co. KG mod Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) ophæves, og indstævntes afgørelse af 13. januar 2012 til appellanten, hvormed appellantens ansøgning om godkendelse af flyvebetingelserne for en helikopter af typen Robinson R66 (serienummer 0034) blev afslået, annulleres.
 —
 Dommen afsagt af Retten den 11. december 2014 i sagen Heli-Flight GmbH & Co. KG mod Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) ophæves, og appellanten tilkendes erstatning for de skader, som denne er blevet påført af EASA som følge af afgørelsen om afslag.
 2.
 Subsidiært,
 —
 Den i punkt 1 benævnte dom fra Retten ophæves, og den i punkt 1 benævnte afgørelse fra indstævnte annulleres, i det omfang indstævntes afgørelse er blevet opretholdt.
 —
 Den i punkt 1 benævnte dom fra Retten ophæves, i det omfang den af indstævntes klagenævn trufne afgørelse af 17. december 2012, j.nr. AP/01/2012, som blev tilstilet appellanten den 27. december 2012, er blevet opretholdt.
 —
 Den i punkt 1 benævnte dom fra Retten ophæves, og den i punkt 1 benævnte afgørelse fra indstævnte annulleres, i det omfang
 —
 den af indstævntes klagenævn trufne afgørelse er blevet opretholdt,
 —
 appellanten er blevet tilpligtet at betale sagens omkostninger,
 og sagsøgeren og appellanten gives medhold i de for Retten nedlagte påstande.
 3.
 Mere subsidiært, ophæves den i punkt i benævnte dom fra Retten, og sagen hjemvises til Retten.
 4.
 Indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten har med urette omfortolket appellantens annullationssøgsmål således, at den alene er rettet mod klagenævnets afgørelse og dermed er i strid med artikel 50 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 (1).
 Desuden har Retten tilsidesat princippet om sagsoplysning, idet den ved fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder alene støttede sig på det af parterne fremførte. Retten har navnlig ikke forholdt sig til spørgsmålet, om helikopteren af mærket Robinson R66 kan flyve uden risiko for fare.
 Rettens dom skal ligeledes ophæves af den grund, at den tilsidesætter den materielle EU-ret, idet den i det foreliggende tilfælde med urette har overført principperne om »komplekse økonomiske vurderinger« på den foreliggende retlige situation. Retspraksis på dette område (f.eks. dom af 17.9.2007, T-201/04 (2), Microsoft mod Kommissionen, præmis 87 ff.) kan ikke overføres på den foreliggende retlige situation. Den foreliggende tvist drejer sig hverken om konkurrencereglerne eller en afgørelse fra Kommissionen. Der er ikke en gang tale om »et komplekst teknisk spørgsmål«, da hverken sagsøgte eller klagenævnet har beskæftiget sig med et sådant spørgsmål.
 Endelig er Retten af den opfattelse, at der


text:
ikke foreligger et erstatningsansvar, når ikke alle de betingelser, som den i artikel 340 TEUF fastlagte erstatningspligt afhænger af, er opfyldt. Den retlige fejl, som Retten har begået i forbindelse med annullationssøgsmålet, videreføres således også i forbindelse med frifindelsen for erstatningspåstanden. Da Retten i sidste ende burde have taget påstanden om annullation af såvel den oprindelige afgørelse som klagenævnets afgørelse til følge, burde den ligeledes have givet appellanten medhold i erstatningspåstanden.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20.2.2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (EUT L 79, s. 1).
 (2) ECLI:EU:T:2007:289


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/35
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 14. maj 2008 — Lactalis Gestion Lait og Lactalis Investissements mod Rådet
 (Sag T-29/07) (1)
 (Annullationssøgsmål - direktiv 2006/112/EF - ophævelse af første momsdirektiv - delvis annullation - ikke individuelt berørt - afvisning)
 (2008/C 171/65)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Lactalis Gestion Lait SNC (Laval, Frankrig) og Lactalis Investissements SNC (Laval) (ved avocat A. Philippart)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A.-M. Colaert og M. Iosifidou, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af artikel 411, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1), for så vidt som det ophæver fjerde og ottende betragtning til samt artikel 1, stk. 1 og 3, i Rådets første direktiv 67/227/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (EFT 1967, s. 12).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Det er ufornødent at tage stilling til interventionsbegæringerne fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Kongeriget Spanien.
 3)
 Lactalis Gestion Lait SNC og Lactalis Investissements SNC betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 24.3.2007.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/35
 Rettens dom af 19. november 2015 — North Drilling mod Rådet
 (Sag T-539/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - fejlskøn - tidsmæssig tilpasning af virkningerne af en annullation))
 (2016/C 016/43)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: North Drilling Co. (Teheran, Iran) (ved advokaterne J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea og J. Iriarte Ángel)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. de Elera-San Miguel Hurtado og M. Bishop, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2014/222/FUSP af 16. april 2014 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 119, s. 65) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 397/2014 af 16. april 2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 119, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Artikel 1 i Rådets afgørelse 2014/222/FUSP af 16. april 2014 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran og artikel 1 i Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 397/2014 af 16. april 2014 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran annulleres, for så vidt som de vedrører North Drilling Co.
 2)
 Virkningerne af artikel 1 i afgørelse 2014/222 og artikel 1 i gennemførelsesforordning nr. 397/2014 opretholdes over for North Drilling indtil datoen for udløbet af appelfristen som omhandlet i artikel 56, stk. 1, i statutten for Den Europæiske Unions Domstol eller, såfremt appel er iværksat inden for denne frist, indtil stadfæstelsen eller afvisningen af appellen.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 303 af 8.9.2014.


text:
22.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia (Italien) den 27. marts 2013 — SICES m.fl. mod Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia
 (Sag C-155/13)
 2013/C 178/06
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Società Italiana Commercio e Servizi S.r.l, under likvidation (SICES) m.fl.
 Sagsøgt: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 6 i forordning (EF) nr. 341/2007 (1) af 29. marts 2007 fortolkes således, at der er tale om ulovlig overdragelse af importlicenser til indførsel af hvidløg fra Kina til en lavere toldsats inden for rammerne af GATT-kontingentet, når indehaverne af disse licenser — efter at have betalt den skyldige told — bringer det pågældende hvidløg på markedet ved overdragelse til en anden erhvervsdrivende, der er indehaver af importlicenser og af hvem den førstnævnte inden indførslen havde købt hvidløget.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 341/2007 af 29.3.2007 om åbning og forvaltning af toldkontingenter og om indførelse af en ordning med importlicenser og oprindelsescertifikater for hvidløg og visse andre landbrugsprodukter importeret fra tredjelande (EUT L 90, s. 12).


text:
C 136/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.5.1999
 Holstein, den 9. marts 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder DOMSTOLENS KENDELSE
 således:
 af 2. marts 1999
 EF-traktatens artikel 52 og 58 er til hinder for, at en medlemsstat
 nægter registrering af en filial af et selskab, som er stiftet i henhold
 til lovgivningen i en anden medlemsstat, hvor det har sit hjemsted, i de forenede sager C-231/98 og C-232/98, SA Lamboley
 men ikke driver erhvervsmæssig virksomhed, når filialen ønskes (C-231/98), Bouctot (C-232/98) mod Administration des
 oprettet, for at selskabet kan drive hele sin virksomhed i den stat, hvor impôts (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal
 filialen oprettes, således at det undgås at stifte et selskab i den de grande instance d’Épinal) (1)
 sidstnævnte stat og derigennem, at de i denne stat gældende regler
 om stiftelse af selskaber, som er strengere med hensyn til indbetaling (»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — åbenbart identisk
 af en mindste selskabskapital, finder anvendelse. Denne fortolkning spørgsmål«)
 udelukker dog ikke, at den pågældende medlemsstats myndigheder
 kan træffe enhver foranstaltning, som er egnet til at hindre svigagtige
 forhold eller som består i, at der kan pålægges sanktioner i anledning (1999/C 136/07)
 af sådanne forhold, enten over for selskabet selv, i givet fald i
 samarbejde med den medlemsstat, hvori selskabet er stiftet, eller over
 for selskabsdeltagerne i tilfælde, hvor det godtgøres, at de gennem (Processprog: fransk)
 stiftelse af et selskab reelt søger at unddrage sig deres forpligtelser
 over for private eller offentlige kreditorer på den pågældende I de forenede sager C-231/98 og C-232/98 vedrørende en
 medlemsstats område. anmodning, som Tribunal de grande instance d’Épinal (Frank-
 rig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til
 (1) EFT C 228 af 26.7.1997. Domstolen for i de for denne ret verserende sager, SA
 Lamboley (sag C-231/98), Bouctot (sag C-232/98) mod Admi-
 nistration des impôts, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø-
 rende fortolkningen af EF-traktatens artikel 95, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 formændene, P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, G. Hirsch en
 DOMSTOLENS KENDELSE P. Jann, dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida,
 C. Gulmann, J.L. Murray, D.A.O. Edward, H. Ragnemalm,
 L. Sevón en M. Wathelet (referende dommer); generaladvokat:
 af 2. marts 1999 F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 2. marts 1999 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag C-422/98, Colonia Versicherung AG Zweigniederlas-
 sung München m. fl. mod État belge (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Tribunal de première instance de EF-traktatens artikel 95 er ikke til hinder for anvendelsen af en
 Bruxelles) (1) national ordning om en afgift på motorkøretøjer, der indebærer en
 øget stigningtakst i beregningskoefficienten som den i hovedsagerne
 (»Præjudiciel forelæggelse — afvisning«) omtvistede, når denne forøgelse ikke fremmer salget af indenlandsk
 fremstillede køretøjer i forhold til køretøjer importeret fra andre
 (1999/C 136/06) medlemsstater.
 (Processprog: fransk) (1) EFT C 278 af 5.9.1998.
 I sag C-422/98, angående en anmodning, som Tribunal de
 première instance de Bruxelles (Belgien) i medfør af EF-
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den
 for nævnte ret verserende sag, Colonia


text:
Versicherung AG
 Zweigniederlassung München m. fl. mod État belge, at opnå
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortoklningen af EF-
 traktakens artikel 30, har Domstolen, sammensat af præsiden- Sag anlagt den 10. februar 1999 af Kommissionen for De
 ten G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene, P.J.G. Kapte- Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 yn, J.-P. Puissochet, G. Hirsch og P. Jann (refererende dommer),
 samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida,
 C. Gulmann, J.L. Murray, D.A.O. Edward, H. Ragnemalm, (Sag C-38/99)
 L. Sevón og M. Wathelet; generaladvokat: G. Cosmas; justits-
 sekretær: R. Grass, den 2. marts 1999 afsagt dom, hvis (1999/C 136/08)
 konklusion lyder således:
 Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af Tribunal Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. fe-
 de première instance de Bruxelles ved afgørelse af 10. november bruar 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommis-
 1998, afvises. sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Stancanelli,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Olivier Couvert-Castéra,
 der er udstationeret som national ekspert ved samme tjeneste,
 (1) EFT C 20 af 23.1.1999. som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.


text:
16.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. maj 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-306/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 93/37/EØF og 2004/18/EF - fremgangsmåder med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter - byplanlægningslovgivning i den selvstyrende region Valencia)
 2011/C 211/05
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro, D. Kukovec og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved M. Muñoz Pérez, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 1 og artikel 6, stk. 6, samt artikel 11 og 12 og af afsnit IV, kapitel 2 (artikel 24-29) i Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT L 199, s. 54) og af artikel 2, 6, 24, 30 og artikel 31, stk. 4, litra a), samt artikel 48, stk. 2, og artikel 53 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114) — byplanlægningslovgivningen for Valencia — manglende overensstemmelse med fællesskabsretten
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
18.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. maj 2016 – Rose Vision, SL mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-224/15 P) (1)
 ((Appel - projekter finansieret af Den Europæiske Union på området for forskning - revisioner, der konstaterer uregelmæssigheder i gennemførelsen af visse projekter - Kommissionens afgørelser om suspension af betalingen af beløb, der skal betales i forbindelse med visse projekter - erstatningssøgsmål - afslag - begrundelse))
 (2016/C 260/10)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Rose Vision, SL (ved abogado J.J. Marín López)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og M. Siekierzyńska, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt af Den Europæiske Unions ret den 5. marts 2015, Rose Vision og Seseña mod Kommissionen (T-45/13, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:138), ophæves, for så vidt som den vedrører Rose Vision SL.
 2)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 228 af 13.7.2015.


text:
6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/43
 Slettelse af sag T-52/98 (1) Første Instans besluttet, at sag T-292/99, Bouw- en Handelson-
 derneming J. Peeters BV mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (2003/C 213/83)
 (Processprog: nederlandsk) (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-52/98, De Nederlandske Antiller mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Slettelse af sag T-295/99 ( 1)
 ( 1) EFT C 151 af 16.5.1998.
 (2003/C 213/86)
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Slettelse af sag T-53/98 (1) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-295/99, Diesel Oil Company
 (2003/C 213/84) BV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (Processprog: nederlandsk)
 (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-53/98, De Nederlandske Antiller mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Slettelse af sag T-303/99 ( 1)
 ( 1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 (2003/C 213/87)
 (Processprog: nederlandsk)
 Slettelse af sag T-292/99 ( 1)
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 (2003/C 213/85) Første Instans besluttet, at sag T-303/99, Hoogendijk ATW BV
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (Processprog: nederlandsk)
 (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i


text:
C 239/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 4.10.2003
 Sagsøgeren anfører i den forbindelse, at denne tvist, hvori de Det bemærkes i denne forbindelse, at den anfægtede beslutning
 faktiske omstændigheder stammer helt tilbage til 1995, nu for erstatter en anden, som De Europæiske Fællesskabers Ret i
 tredje gang indbringes for Fællesskabets retsinstanser, uden at første instans annullerede ved dom af 20. september 2001 ( 1).
 Kommissionen hidtil korrekt har opfyldt, hvad den allerede på
 daværende tidspunkt var forpligtet til, nemlig at foretage en
 efterprøvelse af, om de fastslåede afvigelser fra det oprindelige,
 Til støtte for sin påstand har sagsøgeren fremsat følgende
 støtteberettigede projekts genstand, økonomi og formål, var
 anbringender:
 acceptable.
 — Tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, da der ikke
 ( 1) Sml. I, s. 6831. forelå en komplet aktmappe.
 ( 2) Sag T-241/00, Sml. II, s. 1251.
 — Åbenbar fejlagtig vurdering af sagens faktiske omstændig-
 heder, navnlig for så vidt angår vurderingen af hendes
 primære arbejdssted eller faste bopæl i referenceperioden.
 Det gøres subsidiært gældende, at Kommissionen ikke
 har forstået, at sagsøgerens ophold i Bruxelles aldrig
 oversteg referenceperioden, og mere subsidiært, at det var
 en fejl, at Kommissionen ikke anvendte den undtagelse
 Sag anlagt den 8. august 2003 af Lucia Recalde Langarica vedrørende »tjeneste for en anden stat«, der er fastsat i
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber artikel 4 i bilag VII til tjenestemandsvedtægten.
 (Sag T-283/03)
 (1 ) Sag T-344/99, Recalde Langarica mod Kommissionen (Sml. I A,
 s. 183, og II, s. 833).
 (2003/C 239/47)
 (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. august 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Lucia Recalde Langarica, Bruxelles, Sag anlagt den 18. august 2003 af S.I.M.SA. srl mod
 ved advokaterne Ramón Garcia-Gallardo og Dolores Domín- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 guez Pérez.
 (Sag T-287/03)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens afgørelse af 8. maj 2003 om afvisning af (2003/C 239/48)
 sagsøgerens klage annulleres. I klagen havde hun krævet,
 at beslutningen om at tilbagekalde hendes vedtægtsmæssi-
 ge ret til udlandstillæg blev formelt og definitivt annulle- (Processprog: italiensk)
 ret, og at hendes ret til få dette samt andre supplerende
 tillæg udbetalt blev anerkendt.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. august 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af S.I.M.SA. srl ved avvocato Michele
 Arcangelo Calabrese.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Med det foreliggende sagsanlæg anfægtes ansættelsesmyndig-
 hedens beslutning om at afvise sagsøgerens klage. I klagen
 havde hun krævet, at afslaget på at tildele hende det i — Annullation af Kommissionens skrivelse af 30. april 2002
 tjenestemandsvedtægten omhandlede udlandstillæg blev for- (D/52107, COMP/G1/D(02)400/PI/cpb), som sagsøgeren
 melt og definitivt annulleret, og at hendes ret til dette tillæg var ubekendt med, og hvorved Kommissionen forespurg-
 samt til andre typer tillæg, som i det konkrete tilfælde tillægget te de italienske myndigheder, om de var indforstået med,
 vedrørende omkostninger til bosættelse på hendes aktuelle at de dokumenter, som sagsøgeren havde anmodet om
 arbejdssted,


text:
blev anerkendt. en kopi af, blev udleveret til en anden end sagsøgeren.
 ---pagebreak--- 4.10.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 239/27
 — Annullation af Kommissionens skrivelse af 3. februar heder som svar på de to forespørgsler havde modsat sig
 2003 (D/50721, COMP/G1/D(03)142/PI/cpb), som var at meddele dokumenterne, og med en bemærkning om,
 ubekendt for sagsøgeren, og hvorved Kommissionen at han ikke havde bemyndigelse til at give den ønskede
 forespurgte de italienske myndigheder, om de modsatte aktindsigt.
 sig, at Kommissionen helt eller delvis meddelte en
 anden end sagsøgeren de dokumenter, som denne havde — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 anmodet om en kopi af.
 — Annullation af telefax af 10. juli 2003 (nr. SGB2/IS/ Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 D(2003)330251), hvorved Kommissionens generalsekre-
 tær under henvisning til de to anfægtede forespørgsler
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 afslog at give aktindsigt i de dokumenter hidrørende fra
 de italienske myndigheder, som disse havde udfærdiget de i sag T-139/03, Nuova Agricast mod Kommissionen (1),
 anførte.
 som led i brevvekslingen forud for vedtagelsen af afgørel-
 sen om at godkende støtteordningen N 715/99 uden
 indsigelser, med den begrundelse, at de italienske myndig- (1 ) EUT C 146 af 21.6.2003, s. 43.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 28. januar 2005 af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) i sagen Winfried L. Holböck mod Finanzamt Salzburg-Land
 (Sag C-157/05)
 (2005/C 143/40)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 28. januar 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 7. april 2005, har Verwaltungsgerichtshof (Østrig) i sagen Winfried L. Holböck mod Finanzamt Salzburg-Land forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er bestemmelserne om de frie kapitalbevægelser (artikel 56 EF ff.) til hinder for en national lovgivning, der eksisterede den 31. december 1993 (og som er opretholdt efter Østrigs tiltrædelse af EU den 1. januar 1995), hvorefter udbytte fra indenlandske aktier beskattes med en skattesats på halvdelen af den for den samlede indkomst anvendte gennemsnitsskattesats, hvorimod udbytte fra et i et tredjeland (i dette tilfælde Schweiz) hjemmehørende aktieselskab, hvori den skattepligtige person ejer to tredjedele af aktiekapitalen, beskattes med den almindelige indkomstskattesats?


text:
3.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 254/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenien) den 22. april 2015 — Marjan Kostanjevec mod F&S LEASING, G.m.b.H.
 (Sag C-185/15)
 (2015/C 254/05)
 Processprog: slovensk
 Den forelæggende ret
 Vrhovno sodišče Republike Slovenije
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marjan Kostanjevec
 Sagsøgt: F&S LEASING, G.m.b.H.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal begrebet modkrav i artikel 6, nr. 3, i forordning nr. 44/2001 (1) fortolkes således, at det også omfatter et krav, som fremsættes i form af modkrav i henhold til national lovgivning, efter at en dom, der er afsagt i en procedure om sagsøgtes hovedkrav og der er blevet endelig og eksigibel, under en kassationsankesag er blevet ophævet, og samme sag er blevet hjemvist til førsteinstansretten til fornyet behandling, men sagsøgeren i sit modkrav baseret på uberettiget berigelse har anmodet om tilbagebetaling af det beløb, som sagsøgeren er blevet pålagt at betale i kraft af den dom, som er blevet afsagt i proceduren om sagsøgtes hovedkrav og efterfølgende er blevet ophævet?
 2)
 Skal begrebet »sager om forbrugeraftaler« i artikel 15, stk. 1, i forordning [udelades] nr. 44/2001 fortolkes således, at det også omfatter den situation, hvor en forbruger iværksætter et søgsmål, hvormed vedkommende gør et krav gældende baseret på uberettiget berigelse i form af modkrav i henhold til national lovgivning, som har tilknytning til hovedkravet, idet hovedkravet derimod angår en tvist om en forbrugeraftale i henhold til den nævnte bestemmelse i forordning [udelades] nr. 44/2001, og hvormed sagsøgeren (forbrugeren) har anmodet om tilbagebetaling af et beløb, som sagsøgeren er blevet pålagt at betale i kraft af en dom, der er afsagt i en procedure om sagsøgtes hovedkrav og (efterfølgende) er blevet ophævet, og således tilbagebetaling af beløb, der udspringer af en sag om forbrugeraftaler?
 3)
 Hvis kompetencen i det ovenfor beskrevne tilfælde ikke kan baseres på reglerne om kompetence med hensyn til modkrav eller reglerne om kompetence i sager om forbrugeraftaler:
 a)
 Skal begrebet »sager om kontraktforhold« i artikel 5, nr. 1, i forordning nr. 44/2001 fortolkes således, at det også omfatter det søgsmål, hvormed sagsøgeren gør et krav gældende baseret på uberettiget berigelse, men som fremsættes i form af modkrav i henhold til national lovgivning, som har tilknytning til sagsøgtes hovedkrav, idet hovedkravet angår kontraktforholdet mellem parterne, og hvor genstanden for kravet baseret på uberettiget berigelse udgøres af tilbagebetaling af det beløb, som sagsøgeren er blevet pålagt at betale i kraft af en dom, der er afsagt i en procedure om sagsøgtes hovedkrav og (efterfølgende) er blevet ophævet, og således tilbagebetaling af beløb, der udspringer af en sag om kontraktforhold?
 Såfremt det foregående spørgsmål besvares bekræftende:
 b)
 Skal kompetencen baseret på opfyldelsesstedet i overensstemmelse med artikel 5, nr. 1, i forordning nr. 44/2001 da i det ovenfor omhandlede tilfælde vurderes på baggrund af reglerne om opfyldelse af forpligtelser, der udspringer af et krav baseret på uberettiget berigelse?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/31
 Rettens dom af 26. september 2014 — Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-498/11) (1)
 ((Offentlige tjenesteydelser - udbudsprocedure - omarbejdning af en internetside - afvisning af en tilbudsgivers bud - tildeling af kontrakten til en anden tilbudsgiver - annullationssøgsmål - begrundelsespligt - bedømmelseskriterier - åbenbare fejlskøn - påstand om erstatning))
 (2014/C 395/36)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne N. Korogiannakis, M. Dermitzakis og N. Theologou)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved S. Delaude og F. Moro, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne P. Wytinck og T. Ruys)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af afgørelse truffet af Den Europæiske Unions Publikationskontor om afvisning af sagsøgerens tilbud vedrørende levering af tjenesteydelser, der har til formål at omlægge hjemmesiden for Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) samt afgørelsen om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver, dels påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.