text:
8.12.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 348/3
 tigede: først M.A. Buckley, derefter L.A. Farrell), angående en Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Pensions-
 påstand om, at det fastslås, at Irland har undladt at efterkomme kasse für die Angestellten der Barmer Ersatzkasse VVaG mod
 Rådets direktiv 86/609/EØF af 24. november 1986 om Hans Menauer, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administra- fortolkningen af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens arti-
 tive bestemmelser om beskyttelse af dyr, der anvendes til kel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF-143 EF), har
 forsøg og andre videnskabelige formål (EFT L 358, s. 1), særlig Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 direktivets artikel 25, og har tilsidesat sine forpligtelser i den, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris (refererende
 henhold til EF-traktaten, særlig artikel 5 (nu artikel 10 EF), idet dommer), J.-P. Puissochet, F. Macken og N. Colneric; generalad-
 det ikke har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige vokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 9. oktober
 for at sikre en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 2, 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 litra d), og artikel 11 og 12, og idet det ikke råder over et
 passende sanktionssystem for tilfælde, hvor kravene i direktiv
 EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet
 89/609 ikke overholdes, har Domstolen (Femte Afdeling),
 erstattet af artikel 136 EF-143 EF) skal fortolkes således, at
 sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne
 organisationer som pensionskasser, der er oprettet i henhold til tysk
 S. von Bahr, D.A.O. Edward, A. La Pergola (refererende
 ret (»Pensionskassen«), og som har fået pålagt at udrede ydelser
 dommer) og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geel-
 fra en erhvervstilknyttet pensionsordning, er forpligtet til at sikre
 hoed; justitssekretær: R. Grass, den 18. oktober 2001 afsagt
 ligebehandling af mænd og kvinder, selv om de arbejdstagere, der
 dom, hvis konklusion lyder således:
 udsættes for forskelsbehandling på grundlag af køn, har et krav over
 for de umiddelbart forpligtede, dvs. arbejdsgiverne som parter i
 1) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets
 ansættelseskontrakterne, og kravet er beskyttet mod arbejdsgiverens
 direktiv 86/609/EØF af 24. november 1986 om indbyrdes
 insolvens og udelukker forskelsbehandling.
 tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestem-
 melser om beskyttelse af dyr, der anvendes til forsøg og andre
 videnskabelige formål, særlig direktivets artikel 25, og har (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, særlig
 artikel 5 (nu artikel 10 EF), idet det ikke har truffet alle de
 foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en korrekt
 gennemførelse af direktivets artikel 2, litra d), artikel 11 og
 artikel 12, og idet det ikke råder over et passende sanktionssy-
 stem for tilfælde, hvor kravene i direktiv 86/609 ikke over-
 holdes.
 DOMSTOLENS DOM
 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sjette Afdeling)
 (1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 af 16. oktober 2001
 i de forenede sager C-396/99 og C-397/99, Kommissionen
 DOMSTOLENS DOM for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik (1)
 (Sjette Afdeling)
 (»Traktatbrud — direktiv 90/388/EØF og


text:
96/2/EF — mar-
 af 9. oktober 2001
 kedet for teletjenester — mobil- og personkommunikation«)
 i sag C-379/99, Pensionskasse für die Angestellten der
 Barmer Ersatzkasse VVaG mod Hans Menauer, (anmod- (2001/C 348/06)
 ning om præjudiciel afgørelse fra Bundesarbeitsgericht) (1)
 (Processprog: græsk)
 (»Lige løn til mænd og kvinder — erhvervstilknyttede
 pensionsordninger — pensionskasse, der har fået pålagt at
 opfylde arbejdsgiverens forpligtelser med hensyn til at udrede (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 en tillægspension — efterladtepension«) gjort i Samling af Afgørelser)
 (2001/C 348/05)
 (Processprog: tysk) I de forenede sager C-396/99 og C-397/99, Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: B. Doherty og
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- D. Triantafyllou) mod Den Hellenske Republik (befuldmægtige-
 gjort i Samling af Afgørelser) de: N. Dafniou og S. Chala), angående en påstand om, at
 det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktaten og artikel 2, stk. 1 (sag
 I sag C-379/99, angående en anmodning, som Bundesarbeits- C-396/99), og artikel 2, stk. 2 (sag C-397/99), i Kommissionens
 gericht (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til direktiv 96/2/EF af 16. januar 1996 om ændring af direktiv

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/24
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — Sensi Vigne & Vini mod EUIPO — El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
 (Sag T-434/16)
 (2016/C 350/30)
 Stævningen affattet på italiensk
 Parter
 Sagsøger: Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Italien) (ved advokat F. Caricato)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Spanien)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Sensi Vigne & Vini Srl
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, som indeholder ordbestanddelene »CONTADO DEL GRIFO« — registreringsansøgning nr. 12 097 416
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 25. maj 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 2218/2015-2)
 Påstande
 —
 EUIPO’s afgørelse af 25. maj 2016 annulleres i sin helhed.
 —
 Påstanden tages til følge, idet sagen realitetsbehandles og EU-varemærke nr. 12 097 416, indgivet den 28. august 2013 for varer i klasse 33, registreres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger samt omkostningerne i sagen for EUIPO.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
24.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 123/15
 DOMSTOLEN
 MEDDELELSE OM ALMINDELIGE UDVÆLGELSESPRØVER
 (2002/C 123/09)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol offentliggør i De Europæiske Fællesskabers Tidende C 123 A af 24. maj
 2002 følgende almindelige udvælgelsesprøver:
 Den svenske udgave
 CJ/LA/17 (svensksprogede juridiske sprogeksperter)
 Den danske udgave
 CJ/LA/18 (dansksprogede juridiske sprogeksperter).
 Dette nummer af EF-Tidende fås ved henvenselse til: Cour de justice des Communautés européennes,
 Division du personnel, L-2925 Luxembourg.
 Ansøgning skal indgives senest den 24. juni 2002.


text:
22.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/20
 Rettens dom af 6. april 2017 — Regione autonoma della Sardegna mod Kommissionen
 (Sag T-219/14) (1)
 ((Statsstøtte - søtransport - kompensation for offentlig tjeneste - kapitalforhøjelse - afgørelse, hvorved støtten erklæres uforenelig med det indre marked og anordnes tilbagesøgt - likvidation af modtagervirksomheden - opretholdelse af søgsmålsinteressen - ikke ufornødent at træffe afgørelse - begrebet støtte - tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse - kriteriet om den private investor - åbenbart urigtigt skøn - retlig fejl - ulovlighedsindsigelse - begrundelsespligt - ret til forsvar - afgørelse 2011/21/EU - rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder - Den Europæiske Unions rammebestemmelser for statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste - Altmark-dommen))
 (2017/C 161/27)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Regione autonoma della Sardegna (Italien) (ved advokaterne T. Ledda, S. Sau, G.M. Roberti, G. Bellitti og I. Perego)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Conte, D. Grespan og A. Bouchagiar, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Compagnia italiana di navigazione SpA (Napoli, Italien) (først ved advokaterne F. Sciaudone, R. Sciaudone, D. Fioretti og A. Neri, derefter ved advokaterne M. Merola, B. Carnevale og M. Toniolo)
 Sagens genstand
 Påstand i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 9101 final af 22. januar 2014 om støtteforanstaltningerne SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C) og SA.32016 (2011/C), som den autonome region Sardinien har iværksat til fordel for Saremar, for så vidt som denne afgørelse har kvalificeret en foranstaltning vedrørende kompensation for offentlig tjeneste og en kapitalforhøjelse som statsstøtte, har erklæret disse foranstaltninger uforenelige med det indre marked og har anordnet tilbagesøgning heraf.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Regione autonoma della Sardegna (Italien) bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens og Compagnia Italiana di Navigazione SpA’s omkostninger.
 (1) EUT C 175 af 10.6.2014.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/29
 Rettens dom af 14. marts 2014 — Cemex m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-292/11) (1)
 ((Konkurrence - administrativ procedure - begæring om oplysninger - spørgsmålet, om de anmodede oplysninger er nødvendige - begrundelsespligt - proportionalitet))
 2014/C 135/34
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Cemex SAB. de CV (Monterrey, Mexico); New Sunward Holding BV (Amsterdam, Nederlandene); Cemex España, SA (Madrid, Spanien); Cemex Deutschland AG (Ratingen, Tyskland); Cemex UK (Egham, Det Forenede Kongerige); Cemex Czech Operations s.r.o. (Prag, Republikken Tjekkiet); Cemex France Gestion (Rungis, Frankrig); Cemex Austria AG (Langenzersdorf, Østrig) (ved advokaterne J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez og B. Martínez Corral)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier, F. Castilla Contreras og C. Hödlmayr, som befuldmægtigede, bistået af advokat J. Rivas Andrés)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 2360 endelig af 30. marts 2011 om en procedure i henhold til artikel 18, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (sag 39520 — Cement og lignende produkter).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Cemex SAB de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion og Cemex Austria AG betaler sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 238 af 13.8.2011.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/12
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 27. februar 2014 — Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 (Sag C-601/12 P) (1)
 ((Appel - dumping - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 2, stk. 7, litra c), andet afsnit - importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Kina - status som virksomhed, der opererer under markedsøkonomiske vilkår - overskridelse af fristen for vedtagelse af en afgørelse vedrørende denne status - retsvirkning))
 2014/C 112/13
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (ved advocaten F. Graafsma og J. Cornelis)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og S. Boelaert, som befuldmægtigede, bistået af Rechtsanwalt G. Berrisch), Europa-Kommissionen (ved M. França og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede) og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (ved avocat J. Bourgeois)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 10. oktober 2012 i sag T-150/09, Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd mod Rådet, hvorved Retten frifandt Rådet i en sag med påstand om delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 91/2009 af 26. januar 2009 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) frifindes.
 2)
 Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger i den foreliggende sag.
 3)
 Europa-Kommissionen og European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/26
 Sag anlagt den 31. juli 2015 — European Dynamics Luxembourg m.fl. mod Det Europæiske Lægemiddelagentur
 (Sag T-441/15)
 (2015/C 328/24)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luxembourg) Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) og European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne I. Abazis og M. Sfyri)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagenturs (EMA) afgørelse, der blev meddelt ved e-mail af 4. juni 2015 fra direktøren for it-ressourcer, hvorved EMA afviste to af de ansøgninger, som sagsøgerne havde fremsat til anmodningen om tjenesteydelser nr. SC001 (Request Form for Services) som led i rammeaftalen EMA/2012/10/TIC, annulleres
 —
 EMA tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgerne har lidt ved at have mistet muligheden for at indgå en specifik kontrakt som projektansvarlig (Project Manager) i medfør af anmodningen om tjenesteydelser nr. SC001 (Request Form for Services), hvilket ex aequo et bono vurderes til otte tusinde euro (8 000,00 EUR), tillagt renter at regne fra afsigelsen af dommen, eller til et andet af Retten fastsat beløb
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagentur tilpligtes at betale sagens omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det er sagsøgernes opfattelse, at den anfægtede afgørelse skal annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, idet den er i strid med proportionalitetsprincippet, som gælder for offentlige kontrakter. Særligt har den anfægtede afgørelse afvist sagsøgernes ansøgninger som følge af, at der ikke forelå en attest for PRINCE2-metodologien, som er et kriterium, der hverken er adækvat eller nødvendigt, og som dermed er i strid med proportionalitetsprincippet inden for offentlige kontrakter.
 EMA har dermed begået en tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse af en bestemt retsregel (finansforordningens artikel 102, stk. 1), der er indført for at give enkeltpersoner rettigheder, som har forårsaget sagsøgerne et tab, eftersom de mistede muligheden for at indgå en specifik kontrakt som projektansvarlig (Project Manager), således at betingelserne for erstatning for det tab, som sagsøgerne har lidt, er opfyldt.


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/2
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 19. april 2012 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-141/10) (1)
 (Traktatbrud - artikel 39 EF til 42 EF - fri bevægelighed for personer - forordning (EØF) nr. 1408/71 - vandrende arbejdstageres sociale sikring - afslag på udbetaling af visse ydelser - arbejdstagere beskæftiget på olieboreplatforme i Nederlandene - antagelse til realitetsbehandling)
 2012/C 165/03
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Kreuschitz og M. van Beek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene (ved C.M. Wissels, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes og E. Silveira, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3, stk. 1, og artikel 13, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2), og af artikel 45 TEUF til 48 TEUF — afslag på at udbetale visse ydelser til arbejdstagere, der er statsborgere i Den Europæiske Unions medlemsstater, og som er beskæftiget på boreplatforme i Nederlandene
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 3)
 Den Portugisiske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. december 2008 — The Wellcome Foundation Ltd mod Paranova Pharmazeutika Handels GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof)
 (Sag C-276/05) (1)
 (Varemærker - lægemidler - ompakning - parallelimport - væsentlig ændring af emballagens udseende - pligt til forudgående underretning)
 (2009/C 44/02)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: The Wellcome Foundation Ltd
 Sagsøgt: Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 7 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1) — ompakning af et farmaceutisk produkt, der er genstand for parallelimport — væsentlig ændring af emballagens udseende — omfanget af pligten til forudgående underretning
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 2 i Rådets direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, som ændret ved aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992, skal fortolkes således, at når det er godtgjort, at ompakningen af lægemidlet ved en ny emballage for produktet er nødvendig for en fortsat markedsføring af dette i importmedlemsstaten, skal udformningen af emballagen alene vurderes på grundlag af betingelsen om, at den ikke må være skadelig for varemærkets eller varemærkeindehaverens omdømme.
 2)
 Artikel 7, stk. 2, i nævnte direktiv skal fortolkes således, at det tilkommer parallelimportøren at give varemærkeindehaveren de oplysninger, der er nødvendige og tilstrækkelige for at give sidstnævnte mulighed for at efterprøve, at ompakningen af varen under dette varemærke er nødvendig for at markedsføre den i importmedlemslandet.
 (1) EUT C 217 af 3.9.2005.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/41
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 21. marts 2013 — Jonathan Rodrigues Esteves mod Companhia de Seguros Allianz Portugal SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação de Guimarães — Portugal)
 (Sag C-486/11) (1)
 (Procesreglementets artikel 99 - ansvarsforsikring for motorkøretøjer - direktiv 72/166/EØF, direktiv 84/5/EØF, direktiv 90/232/EØF og direktiv 2005/14/EF - ret til erstatning fra lovpligtig ansvarsforsikring for motorkøretøjer - den forsikredes erstatningsansvar - skadelidtes medvirken til skaden - udelukkelse fra eller begrænsning af retten til erstatning)
 2013/C 225/70
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal da Relação de Guimarães
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jonathan Rodrigues Esteves
 Sagsøgt: Companhia de Seguros Allianz Portugal SA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal da Relação de Guimarães — fortolkning af artikel 1a i Rådets direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT L 129, s. 33) — nationale bestemmelser, hvorefter skadelidtes ret til erstatning i tilfælde af en ulykke kan udelukkes på grundlag af en individuel vurdering af den pågældende skadelidtes medvirken til ulykken
 Konklusion
 Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse, kontrollen med forsikringspligtens overholdelse, Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og Rådets tredje direktiv 90/232/EØF af 14. maj 1990 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for bestemmelser i national ret om erstatningsansvar, der — på grundlag af en individuel vurdering af, hvorvidt en person, som har lidt skade ved en ulykke, helt eller delvist har medvirket til sin egen skade — gør det muligt at udelukke eller begrænse skadelidtes ret til at kræve erstatning fra den lovpligtige ansvarsforsikring for det i ulykken involverede motorkøretøj.
 (1) EUT C 355 af 3.12.2011.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/16
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Første afdeling)
 af 24. juli 2003
 i sag C-44/03, Helmut Horn mod Karl Schelling (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bezirksgericht Dornbirn) (1).
 (Fællesskabsretlige principper - politiske sanktioner mod en medlemsstat)
 (2004/C 94/32)
 Processprog: tysk
 I sag C-44/03, angående en anmodning, som Bezirksgericht Dornbirn (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Helmut Horn mod Karl Schelling, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7 EU, 12 EF, 49 EF — 55 EF og 87 EF, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet (refererende dommer), og dommerne P. Jann og A. Rosas; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 24. juli 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Det er åbenbart, at de præjudicielle spørgsmål, som er forelagt af Bezirksgericht Dornbirn ved kendelse af 16. december 2002, bør afvises.
 (1) EFT C 47 af 21.2.2004.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 14. oktober 2004
 i sag C-39/02, Mærsk Olie & Gas A/S mod Firma M. de Haan en W. de Boer (1)
 (Bruxelles-konventionen - procedure om oprettelse af en fond til begrænsning af ansvar i forbindelse med brugen af et skib - erstatningssøgsmål - artikel 21 - litispendens - samme parter - den ret, ved hvilken sagen først er anlagt - samme grundlag og samme genstand - foreligger ikke - artikel 25 - begrebet retsafgørelse - artikel 27, nr. 2 - nægtelse af anerkendelse)
 (2004/C 300/06)
 Processprog: dansk
 I sag C-39/02, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til protokollen af 3. juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, indgivet af Højesteret (Danmark) ved afgørelse af 8. februar 2002, indgået til Domstolen den 13. februar 2002, i sagen Mærsk Olie & Gas A/S mod Firma M. de Haan en W. de Boer, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af A. Rosas, som fungerende formand for Tredje Afdeling, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 14. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 En begæring indgivet til en ret i en kontraherende stat af en reder om oprettelse af en ansvarsbegrænsningsfond, hvori det angives, hvem der er den potentielle skadelidte, på den ene side, og et erstatningssøgsmål anlagt ved en ret i en anden kontraherende stat af denne skadelidte mod rederne på den anden side, skaber ikke et tilfælde af litispendens i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 21 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse.
 2)
 En beslutning om at oprette en ansvarsbegrænsningsfond som den i hovedsagen omhandlede er en retsafgørelse i Bruxelles-konventionens artikel 25's forstand.
 3)
 En beslutning om oprettelse af en ansvarsbegrænsningsfond uden forudgående forkyndelse for den berørte kreditor kan ikke nægtes anerkendt i en anden kontraherende stat i medfør af Bruxelles-konventionens artikel 27, nr. 2, selv når kreditor har appelleret denne beslutning med påstand om, at den ret, der har truffet beslutningen, savner kompetence, på betingelse af, at beslutningen er blevet forkyndt eller meddelt forskriftsmæssigt og i god tid for sagsøgte.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/6
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 5. april 2017 — UAB »Borta« mod Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Litauen)
 (Sag C-298/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/17/EF - kontrakt, hvis værdi er lavere end den tærskel, der er fastsat i dette direktiv - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - begrænsning af adgangen til brug af underentreprenører - indgivelse af et fælles bud - tilbudsgivernes faglige formåen - ændring af udbudsbetingelserne))
 (2017/C 168/06)
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: UAB »Borta«
 Sagsøgt: Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ
 Konklusion
 1)
 For så vidt angår en offentlig kontrakt, der ikke er omfattet af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (»forsyningsvirksomhedsdirektivet«), som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 1336/2013 af 13. december 2013, men som har en klar grænseoverskridende interesse, skal artikel 49 TEUF og 56 TEUF fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse i national lovgivning som artikel 24, stk. 5, i Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (den litauiske lov om offentlige udbud), som foreskriver, at den tilbudsgiver, hvis bud antages, i tilfælde af, at der anvendes underentreprenører ved udførelsen af arbejderne, selv skal udføre hovedentreprisen, således som denne defineres af den ordregivende enhed.
 2)
 For så vidt angår en sådan offentlig kontrakt skal principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling samt den forpligtelse til gennemsigtighed, der bl.a. følger af artikel 49 TEUF og 56 TEUF, fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at den ordregivende enhed ændrer en bestemmelse i udbudsbetingelserne vedrørende betingelserne og fremgangsmåden for forening af faglig formåen, såsom det i hovedsagen omhandlede punkt 4.3, efter offentliggørelsen af udbudsbekendtgørelsen, på betingelse af for det første, at de foretagne ændringer ikke er så væsentlige, at de kunne have tiltrukket mulige tilbudsgivere, som i fraværet af disse ændringer ikke var i stand til at fremsætte et tilbud, for det andet, at disse ændringer offentliggøres på passende vis, og for det tredje, at de foretages inden tilbudsgivernes afgivelse af tilbud, at fristen for tilbudsgivernes afgivelse af disse tilbud forlænges, når disse ændringer er af væsentlig karakter, at forlængelsens varighed fastsættes ud fra ændringernes væsentlighed, og at forlængelsens varighed er tilstrækkelig til, at de interesserede erhvervsdrivende kan tilpasse deres bud som følge deraf, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 3)
 Artikel 54, stk. 6, i direktiv 2004/17, som ændret ved forordning nr. 1336/2013 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en bestemmelse i et sæt udbudsbetingelser, såsom det i hovedsagen omhandlede punkt 4.3, der i tilfælde af, at flere tilbudsgivere afgiver et fælles bud, kræver, at hver af tilbudsgiverne bidrager proportionalt til opfyldelsen af kravene vedrørende faglig formåen i forhold til den del af anlægsarbejderne, som de faktisk vil udføre i tilfælde af, at de bliver tildelt kontrakten.


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/9
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 28. juli 2011 — Agrana Zucker GmbH mos Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof — Østrig)
 (Sag C-309/10) (1)
 (Sukker - midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet - forordning (EF) nr. 320/2006 - artikel 11 - indtægtsoverskud i omstruktureringsfonden - tilgår EGFL - principperne om tildeling af kompetence og proportionalitet - begrundelsespligt - ugrundet berigelse)
 2011/C 298/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Agrana Zucker GmbH
 Sagsøgt: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgerichtshof — fortolkning af artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT L 58, s. 42) — opkrævning af en midlertidig omstruktureringsafgift i en situation, hvor den midlertidige omstruktureringsfond har et betydeligt overskud, og hvor en forøgelse af finansieringsbehovet forekommer udelukket — lighed med indførelse af en generel afgift — tilsidesættelse af princippet om tildeling af kompetence
 Konklusion
 1)
 Artikel 11 i Rådets forordning (EF) nr. 320/2006 af 20. februar 2006 om en midlertidig ordning for omstrukturering af sukkerindustrien i Fællesskabet og om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005 om finansiering af den fælles landbrugspoliti skal fortolkes således, at hele den midlertidige afgift skal opkræves, selv i det tilfælde, hvor omstruktureringsfonden medfører et indtægtsoverskud.
 2)
 Gennemgangen af det andet præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 11 i forordning nr. 320/2006.
 (1) EUT C 260 af 25.9.2010.


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Törvényszék (Ungarn) den 22. oktober 2012 — UPC DTH Sárl mod Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
 (Sag C-475/12)
 2013/C 26/38
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Törvényszék (tidligere Fővárosi Bíróság)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: UPC DTH Sárl
 Sagsøgt: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 2, litra c), i rammedirektivet, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (1) af 7. marts 2002, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF (2) af 25. november 2009, fortolkes således, at en tjeneste, hvorved leverandøren af den pågældende tjeneste mod betaling leverer en adgangsstyret programpakke, som både indeholder radio- og fjernsynsprogramtjenester, og som transmitteres via satellit, skal anses for en elektronisk kommunikationstjeneste?
 2)
 Skal traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at princippet om fri udveksling af tjenesteydelser mellem medlemsstaterne finder anvendelse på den i første spørgsmål beskrevne tjeneste, når der er tale om en tjeneste, der leveres fra Luxembourg til det ungarske område?
 3)
 Skal traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at, for så vidt angår den i første spørgsmål beskrevne tjeneste har destinationslandet, som tjenesten er rettet mod, ret til at begrænse udbuddet af denne type tjenester ved at indføre regler om, at [udbyderen af] tjenesten har pligt til at registrere sig i den pågældende medlemsstat og etablere sig som filial eller selvstændig juridisk enhed, samt ved at insistere på, at denne type tjenester kun må ydes efter forudgående etablering af en filial eller en selvstændig juridisk enhed?
 4)
 Skal traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at administrative sager vedrørende de i første spørgsmål beskrevne tjenester skal behandles af den administrative myndighed i den medlemsstat, som har jurisdiktion på grundlag af det sted, hvor tjenesten [leveres], uanset i hvilken medlemsstat den tjenesteydende virksomhed opererer eller er registreret?
 5)
 Skal artikel 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 (rammedirektivet) fortolkes således, at den i første spørgsmål beskrevne tjeneste skal anses for en elektronisk kommunikationstjeneste, eller skal den pågældende tjeneste derimod anses for en adgangsstyringstjeneste, som leveres ved hjælp af det adgangsstyringssystem, der er defineret i rammedirektivets artikel 2, litra f)?
 6)
 Skal de relevante bestemmelser på baggrund af ovenstående fortolkes således, at den i første spørgsmål beskrevne tjenesteyder skal anses for udbyder af elektroniske kommunikationstjenester i henhold til fællesskabslovgivningen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7.3.2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT L 108, s. 33).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF af 25.11.2009 om ændring af direktiv 2002/21/EF om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/19/EF om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter og direktiv 2002/20/EF om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og –tjenester (EUT L 337, s. 37).


text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/23
 2) Skal forordning (EF) nr. 1785/81 fortolkes således, at med henblik på at afklare den retlige natur af afgørelsen om
 spørgsmålet om, hvorvidt et område skal kvalificeres som attestering og af betalingsordren med hensyn til et bestemt
 et underskudsområde, skal afgøres på grundlag af en beløb i forbindelse med erhvervsuddannelsesforanstaltninger,
 beregningsmetode, hvorefter sukker, der i det pågældende der støttes finansielt af Den Europæiske Socialfond. Supremo
 område er tilsat et forarbejdet produkt, betragtes som Tribunal Administrativo har i nogle sager antaget, at disse
 forbrugt i området, også selv om produktet indtages i et attesteringer er behæftet med en mangel bestående i absolut
 andet land, eller skal kvalificeringen af et område som et inkompetence, som kan medføre annullation i henhold til
 underskudsområde ske på grundlag af en beregningsmeto- artikel 133, stk. 2, litra b), i Código do Procedimento Admini-
 de, hvorefter sukker, der i det pågældende område er tilsat strativo, da den endelige afgørelse på området henhører under
 et forarbejdet produkt, der er afsat i et andet land, ikke Europa-Kommissionen. I andre sager har Supremo Tribunal
 betragtes som forbrugt i området? Administrativo derimod antaget, at DAFSE har en selvstændig
 enekompetence på området, hvilket bestyrkes af den omstæn-
 3) Er forordning (EF) nr. 1361/98 af 26. juni 1998 gyldig, for dighed, at det i portugisisk ret udtrykkeligt er bestemt, at
 så vidt som der heri ikke fastsat en afledt interventionspris attesterede kopier af DAFSE’s afgørelser kan anvendes som
 for alle områder i Italien, jf. artikel 3, stk. 1, artikel 5, stk. 3 fundament for inddrivelse af fordringer, der fremgår af atteste-
 og artikel 6, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1785/81, og ringen.
 forordningen ikke indeholder nogen begrundelse herfor?
 (1) EFT L 289 af 22.10.1983, s. 1.
 ( 1) EFT L 185 af 30.6.1998, s. 1. (2) EFT L 289 af 22.10.1983, s. 38.
 (2) EFT L 185 af 30.6.1998, s. 3.
 (3) EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 24. november 1999 af Supremo Tribunal
 Administrativo, Første Afdeling, Tredje Underafdeling, i
 sagen Directora-Geral do Departamento para os Assuntos Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 do Fundo Social Europeu (DAFSE) mod Mobilcromo- se afsagt den 3. december 1999 af Verwaltungsgericht
 Indústria de Mobiliário e Revestimentos Metálicos, Lda Berlin i sagen Berlin i sagen Bülent Recep Bicakci, Bedriye
 Bicakci, Hidajet Kemal Bicakci og Burak Bicakci mod Land
 Berlin
 (Sag C-88/00)
 (2000/C 149/40) (Sag C-89/00)
 Ved kendelse afsagt den 24. november 1999, indgået til (2000/C 149/41)
 Domstolens Justitskontor den 7. marts 2000, har Supremo
 Tribunal Administrativo, Første Afdeling, Tredje Underafde-
 ling, i sagen Directora-Geral do Departamento para os Assun- Ved kendelse afsagt den 3. december 1999, indgået til Dom-
 tos do Fundo Social Europeu (DAFSE) mod Mobilcromo- stolens Justitskontor den 8. marts 2000, har Verwaltungsge-
 Indústria de Mobiliário e Revestimentos Metálicos, Lda, forelagt richt Berlin i sagen Bülent Recep Bicakci, Bedriye Bicakci,
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om Hidajet Kemal Bicakci og Burak Bicakci mod


text:
Land Berlin
 præjudiciel afgørelse vedrørende den rette fortolkning af forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 følgende fællesskabsretlige bestemmelser: om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 — artikel 1, artikel 5, stk. 4, artikel 6, stk. 1 og 2, og artikel 7,
 stk. 1, 2 og 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 2950/83 (1) af Er en udvisning, som bringer opholdet for en tyrkisk statsbor-
 17. oktober 1983 om gennemførelse af afgørelse ger, der opfylder kravene i artikel 7, stk. 1, i Associeringsrådet
 83/516/EØF (2) om Den Europæiske Socialfonds opgaver EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80, til ophør, og som alene
 foretages af generalpræventive grunde med henblik på afskræk-
 kelse af andre udlændinge, forenelig med artikel 14, stk. 1, i
 og Associeringsrådet EØF-Tyrkiets afgørelse nr. 1/80?
 — artikel 5, stk. 1 og 5, i Rådets afgørelse 83/516/EØF
 af 17. oktober 1983 om Den Europæiske Socialfonds
 opgaver


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/30
 Sag anlagt den 6. oktober 2008 — Evropaïki Dynamiki mod EIB
 (Sag T-461/08)
 (2009/C 19/57)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved lawyers N. Korogiannakis og P. Katsimani)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den Europæiske Investeringsbanks afgørelse, hvorved sagsøgerens bud ikke blev valgt og kontrakten blev tildelt den valgte tilbudsgiver, annulleres.
 —
 Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af den omhandlede udbudsprocedure, svarende til et beløb på 1 940 000 EUR.
 —
 Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger og andre omkostninger, der er afholdt i forbindelse med dette søgsmål, også selv om sagsøgeren ikke skulle få medhold.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål i henhold til artikel 230 EF og artikel 235 EF har sagsøgeren nedlagt påstand dels om annullation af Den Europæiske Investeringsbanks afgørelse af 26. juli 2008 om at afvise sagsøgerens bud i forbindelse med det offentlige udbud »EIB-støtte til vedligeholdelse og udvikling af front office-systemet for udlån (SERAPIS) i Den Europæiske Investeringsbank« (EUT 2007/S 176-215155), dels erstatning.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at udfaldet af udbudsproceduren ikke blev meddelt selskabet, og at det kun ved et tilfælde blev bekendt med, at en bekendtgørelse om tildelingen var blevet offentliggjort i EF-Tidende (1) den 26. juli 2008. Sagsøgeren har anført, at den anfægtede beslutning blev vedtaget af sagsøgte i strid med princippet om gennemsigtighed og ligebehandling samt de relevante bestemmelser i EIB's Retningslinier for udbud og de fællesskabsretlige udbudsregler. Sagsøgeren gør desuden gældende, at sagsøgte, ved ikke at have meddelt sagsøgeren beslutningen om tildeling, ved ikke at have angivet en tilstrækkelig begrundelse for dens beslutning om at tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver, ved at fastsatte kriterier, der indebærer en forskelsbehandling, sammenblandede udvælgelses- og tildelingskriterier, ved anvendelsen af en vurderingsformel i forholdet 15 %/25 %, og derfor undlod at sikre, at konkurrencen ikke blev fordrejet ved gentagne overtrædelser af kravet til gennemsigtighed og ligebehandling.
 Sagsøgeren har ydermere mere gjort gældende, at skulle Domstolen fastslå, at sagsøgeren har tilsidesat de fællesskabsretlige udbudsregler og/eller princippet om retlig gennemsigtighed og ligebehandling, nedlægger sagsøgeren påstand om økonomisk kompensation, der svarer til 50 % af 3 880 000 EUR (1 940 000 EUR), fra EIB, hvilket skønsmæssigt svarer til bruttoindkomsten ved den ovennævnte offentlige udbudsprocedure, såfremt kontrakten var blevet tildelt sagsøgeren.
 Sagsøgeren har derudover nedlagt påstand om, at det fastslås, at sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerens sagsomkostninger, selv om Domstolen frifinder EIB, i henhold til artikel 87, stk. 3, litra b), i Rettens procesreglement, da det er sagsøgerens opfattelse, at det skyldes sagsøgtes mangelfulde vurdering af sagsøgerens bud, såvel som den manglende begrundelse og rettidige underretning af sagsøgeren om den valgte tilbudsgivers fortjenester, at sagsøgeren måtte anlægge sag ved Domstolen.
 (1) EUT 2008/S 144-192307.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/39
 Appel iværksat den 18. februar 2016 af Carlo De Nicola til prøvelse af Personalerettens kendelse af 18. december 2015 i sag F-128/11, De Nicola mod EIB
 (Sag T-75/16 P)
 (2016/C 118/45)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat G. Ferabecoli)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Investeringsbank
 Appellantens påstande
 —
 Der gives medhold i appellen, og den appellerede kendelse ændres i det hele, idet første og andet afsnit i konklusionen samt præmis 1, 7-25, 51, 52, 63-76, 80, 84, 87, 88, 97, 98 og 101-115 annulleres.
 —
 Følgelig annulleres samtlige anfægtede retsakter, og EIB tilpligtes at betale erstatning til Carlo De Nicola for det lidte tab, således som der er blevet nedlagt påstand om i stævningen, eller subsidiært, hjemvises sagen til en anden afdeling ved Personaleretten med henblik på, at den i en anden sammensætning på ny træffer afgørelse vedrørende de annullerede præmisser.
 —
 Den Europæiske Investeringsbank tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat til prøvelse af Personalerettens kendelse (enedommer) af 18. december 2015, De Nicola mod Den Europæiske Investeringsbank (F-28/11).
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som påberåbt i sag T-55/16 P, De Nicola mod Den Europæiske Investeringsbank.
 Appellanten understreger navnlig, at påstanden om annullation af skrivelserne af 4. juli og 12. august 2011 og påstanden om annullation af afgørelsen af 6. december 2001, hvorved anmodningen om at indlede en mæglingsprocedure blev afvist, antages til realitetsbehandling.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/12
 Appel iværksat den 18. februar 2011 af Frucona Košice a.s. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 7. december 2010 i sag T-11/07, Frucona Košice a.s. mod Europa-Kommissionen og St. Nicolaus — trade a.s.
 (Sag C-73/11 P)
 2011/C 130/22
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Frucona Košice a.s. (ved P. Lasok, QC, barristers J. Holmes og B. Hartnett samt Rechtsanwalt O. Geiss)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen og St. Nicolaus — trade a.s.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 7. december 2010 i sag T-11/07 ophæves for så vidt angår fjerde og sjette anbringende i appellantens stævning for Retten.
 —
 Domstolen tilslutter sig disse anbringender som velbegrundede.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på, at denne kan træffe afgørelse vedrørende appellantens femte, sjette, syvende, ottende og niende anbringende, idet de vedrører skattefuldbyrdelsesproceduren.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet fremsat to anbringender.
 1) Første anbringende: Retten har undladt at vurdere Kommissionens anvendelse af kriteriet om den private kreditor i forhold til det korrekte retlige kriterium.
 2) Andet anbringende: Retten søgte med urette at erstatte Kommissionens argumenter med sine egne argumenter med hensyn til anvendelsen af kriteriet om den private kreditor og/eller anlagde en åbenbar urigtig vurdering af det foreliggende bevismateriale, som var relevant for dette kriterium, og foretog derved en åbenbar urigtig gengivelse af bevismaterialet.


text:
C 259/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Appel iværksat den 14. juli 2000 af Una Film »City Revue« 4. De indstævnte og de til støtte for dem indtrådte interveni-
 GmbH til prøvelse af dom afsagt den 27. juni 2000 af De enter tilpligtes at betale sagens omkostninger in solidum.
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje
 Afdeling) i de forenede sager T-172/98, T-175/98,
 T-176/98 og T-177/98, Salamander AG, Una Film »City
 Revue« GmbH, Alma Media Group Advertising SA & Co. Anbringender og væsentligste argumenter
 Partnership m.fl., Zino Davidoff SA og Davidoff & Cie SA,
 støttet af Markenverband eV, Manifattura Lane Gaetano — Fejlagtig opfattelse af rækkevidden af betingelsen »umid-
 Marzotto & Figli SpA og Lancaster BV, mod Europa- delbart og individuelt [berørt]« i EF-traktatens artikel 173,
 Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union, støttet stk. 4 (nu artikel 230, stk. 4, EF), som er en betingelse for
 af Republikken Finland, Kommissionen for De Europæi- at realitetspåkende annullationssøgsmål fra fysiske eller
 ske Fællesskaber, Det Forenede Kongerige Storbritannien juridiske personer: Retten har fejlagtigt sammenblandet
 og Nordirland samt Den Franske Republik kravene til, at et direktiv »berører« den pågældende
 »umiddelbart og individuelt«, med de krav, det omhandle-
 (Sag C-281/00 P) de direktiv skal opfylde for at have »direkte virkning« i
 den forstand, at det pålægger borgerne pligter.
 (2000/C 259/20)
 — Fejlagtig opfattelse af kravet om en effektiv retsbeskyttelse
 over for en tilsidesættelse af fællesskabsretten, som hører
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. juli til fællesskabsrettens almindelige retsgrundsætninger: Ret-
 2000 iværksat appel af Una Film »City Revue« GmbH ved ten har ikke fortolket og anvendt de i Fællesskabet
 advokat Dr. Rainer Borgelt, Düsseldorf, bistået af professor ved gældende krav til retsbeskyttelse og de gældende forfat-
 Bambergs Universitet Manfred Dauses, og med valgt adresse i ningsbestemmelser i overensstemmelse med det tvingen-
 Luxembourg hos advokaterne Reding & Felten, 2, rue J.P. Bras- de krav til retsmidlets effektivitet, som er en individuel
 seur, L-1258 Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den grundrettighed.
 27. juni 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-172/98,
 T-175/98, T-176/98 og T-177/98, Salamander AG, Una Film
 »City Revue« GmbH, Alma Media Group Advertising SA & Co.
 Partnership m.fl., Zino Davidoff SA og Davidoff & Cie
 SA, støttet af Markenverband eV, Manifattura Lane Gaetano
 Marzotto & Figli SpA og Lancaster BV, mod Europa-Parlamen-
 tet og Rådet for Den Europæiske Union, støttet af Republikken
 Finland, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Den Sag anlagt den 18. juli 2000 af Kommissionen for De
 Franske Republik. Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: (Sag C-283/00)
 1. Dommen afsagt den 27. juni 2000 af Retten i Første
 Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-172/98, (2000/C 259/21)
 T-175/98, T-176/98 og T-177/98 ophæves og den af de
 sagsøgte — og de indstævnte — rejste formalitetsindsigel- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. juli
 se forkastes. 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske


text:
Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 2. Den af sagsøgeren — og appellanten — ved stævning af som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 22. oktober 1998, som indgik til Rettens Justitskontor Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, C 254.
 den 23. oktober 1998, anlagte sag fremmes til realitetspå-
 kendelse.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 3. Der gives appellanten medhold i den påstand, som er
 nedlagt ved Retten, således at det anfægtede direktiv 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat de
 98/43/EF af 6. juli 1998 fra Europa-Parlamentet og Rådet
 forpligtelser, der påhviler det efter fællesskabsretten, idet
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og
 det i forbindelse med licitationen vedrørende udførelsen
 administrative bestemmelser om reklame for tobaksvarer af bygge- og anlægsarbejderne for kriminalforsorgens
 og sponsorering til fordel for disse (EFT L 213 af
 forsøgs- og uddannelsescenter i Segovia, der var udbudt
 30.7.1998, s. 9) annulleres,
 af Sociedad Estatal de Infraestructuras y Equipamientos
 Penitenciarios, SA, et selskab der er omfattet af definitio-
 subsidiært nen på ordregivende myndighed i artikel 1, litra b), i
 direktiv 93/37/EØF (1), og hvis beløb væsentligt overstiger
 hjemvises sagen til Retten med henblik på sagens videre grænsen for anvendelse af direktivet, ikke har overholdt
 behandling. samtlige bestemmelser i direktiv 93/37/EØF, og navnlig
 ---pagebreak--- 9.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/13
 bestemmelserne om offentliggørelse i artikel 11, stk. 2, 6, Sag anlagt den 20. juli 2000 af Kommissionen for De
 7 og 11, såvel som bestemmelserne i artikel 12, stk. 1, Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 artikel 29, stk. 3, artikel 18 og 27 og artikel 30, stk. 4.
 (Sag C-285/00)
 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. (2000/C 259/22)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. juli
 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 Efter Kommissionens opfattelse er Sociedad Estatal de Infrae- for De Europæiske Fællesskaber ved Bernard Mongin, Kommis-
 structuras y Equipamientos Penitenciarios, SA (SIEPSA), et sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt
 »offentligretligt organ« i betydningen i artikel 1, litra b), i adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 direktiv 93/37/EØF og følgelig en ordregivende myndighed, centret, Kirchberg.
 eftersom det opfylder de tre betingelser, der angives i denne
 artikel. SIEPSA blev oprettet med henblik på at imødekomme Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 almenhedens behov, nemlig at bidrage til gennemførelsen af
 statens politik vedrørende kriminalforsorgen ved administra- 1. Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har overholdt
 tionen af de programmer og foranstaltninger, der foreskrives i de forpligtelser, der påhviler den i medfør af direktiv
 planen for nedlæggelse og oprettelse af kriminalforsorgscentre, 89/48/EØF (1), idet den ikke har vedtaget de særlige regler
 der er godkendt af regeringen. Det nævnte almene behov er vedrørende anerkendelse af eksamensbeviser, der giver
 hverken af kommerciel eller industriel karakter. Selv om adgang til erhvervet som psykolog, med henblik på
 selskabet udøver aktiviteter af kommerciel karakter, er de blot gennemførelse af direktivet for så vidt angår dette erhverv.
 et middel til at imødekomme det


text:
nævnte almene behov, der
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ikke er af industriel eller kommerciel karakter (gennemførelsen
 ninger.
 af statens kriminalforsorgspolitik). Det påhviler dermed det
 nævnte selskab, uanset at det er et privatretligt selskab, i
 det hele at efterkomme direktivets bestemmelser vedrørende Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af dets bygge- og
 anlægskontrakter. Under disse omstændigheder skulle det I Frankrig er erhvervet som psykolog lovreguleret, navnlig for
 omhandlede udbud have været gennemført under fuldstændig så vidt angår anvendelsen af en faglig titel. Som følge heraf
 overholdelse af bestemmelserne i direktiv 93/37/EØF og burde Frankrig have truffet de nødvendige foranstaltninger for
 navnlig af dem, der nævnes i påstanden. at efterkomme direktiv 89/48/EØF og underrette Kommissio-
 nen herom.
 (1) Rådets direktiv af 14.6.1993 om samordning af fremgangsmåder-
 ne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrak-
 (1) Rådets direktiv af 21.12.1988 om indførelse af en generel ordning
 ter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompe-
 tencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed,
 EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/60
 Appel iværksat den 14. januar 2008 af Marta Andreasen til prøvelse af dom afsagt den 8. november 2007 af Retten for EU-personalesager i sag F-40/05, Marta Andreasen mod Kommissionen
 (Sag T-17/08 P)
 (2008/C 64/97)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Marta Andreasen (Barcelona, Spanien) (ved avocat B. Marthoz)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager den 8. november 2007 i sag F-40/05, således at appellantens påstande for Retten for EU-personalesager tages til følge, herunder påstanden om erstatning.
 —
 Appelindstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale samtlige omkostninger i sagen.
 —
 Subsidiært, ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager den 8. november 2007 i sag F-40/05, hjemvisning af sagen til Retten for EU-personalesager og afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 I appelsagen har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af dommen afsagt af Retten for EU-personalesager, hvorved hendes søgsmål, hvori hun havde nedlagt påstand om dels annullation af afgørelse af 30. oktober 2004, hvorved Kommissionen pålagde hende den disciplinære sanktion fjernelse fra tjenesten uden reduktion af retten til alderspension, dels erstatning, blev forkastet.
 Til støtte for sin appel har appellanten fremsat fem anbringender.
 For det første har hun gjort gældende, at Retten har tilsidesat artikel 10 i bilag IX til vedtægten, for så vidt den ikke har foretaget en prøvelse af lovligheden og forholdsmæssigheden af den ved første instans anfægtede afgørelse i forhold til den nævnte bestemmelse under hensyn til de faktiske omstændigheder i sagen og appellantens særlige situation, der var knyttet til de arbejdsopgaver hun udførte.
 Med sit andet anbringende har hun gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af principperne om fællesskabsretsakters lovlighed, den tidsmæssige anvendelse af fællesskabsretsakter og om retssikkerhed, for så vidt som Retten ikke har begrundet sin dom ved anvendelsen på den foreliggende sag af bestemmelserne i den tidligere og den nuværende tjenestemandsvedtægt.
 Endvidere har appellanten foreholdt Retten at have fordrejet de faktiske omstændigheder, den skulle vurdere.
 Appellanten har ligeledes gjort gældende, at Retten har anlagt et urigtigt skøn og tilsidesat vedtægtens artikel 11, 12, 17 og 21 for så vidt som den ikke har begrundet sin dom på lovlig vis, idet den har stadfæstet den måde, hvorpå disse bestemmelser blev anvendt i den afgørelse, der blev anfægtet i første instans.
 Endelig har appellanten gjort gældende, at Retten ligeledes har tilsidesat principperne i artikel 6, stk. 1, og artikel 13 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og artikel 41 og 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.


text:
4.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 209/31
 2) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske eller virkning, herunder enhver form for udveksling af
 Fñllesskaber. forretningsmñssige oplysninger:
 3) Sagsùgeren bñrer sine egne omkostninger og halvdelen a) hvorved deltagerne direkte eller indirekte oplyses
 af Kommissionens. om andre individuelle producenters produktion,
 salg, ordrebeholdninger, kapacitetsudnyttelsesgra-
 der, salgspriser, omkostninger eller markedsfùrings-
 4) Kommissionen bñrer halvdelen af sine egne omkost- planer.
 ninger.
 Enhver ordning til udveksling af almindelige oplysnin-
 (1) EFT C 351 af 10.12.1994.
 ger, som de indgår, som f.eks. Fides-systemet eller dets
 efterfùlger, skal vñre udformet på en sådan måde, at
 den udelukker enhver form for oplysninger, på grund-
 lag af hvilke individuelle producenters adfñrd kan
 identificeres.«
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 3) Den bùde, der er pålagt sagsùgeren ved artikel 3 i
 den 14. maj 1998 beslutning 94/601/EF, fastsñttes til 730 000 ECU.
 i sag T-310/94, Gruber & Weber GmbH & Co. KG mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 4) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske
 (Konkurrence Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 Ð bevis Fñllesskaber.
 for deltagelse i ulovligt samarbejde Ð bùde Ð bùdeudmå-
 ling Ð begrundelse Ð produkter omfattet af overtrñdel-
 sen) 5) Hver part bñrer sine omkostninger.
 (98/C 209/66)
 (1) EFT C 380 af 31.12.1994.
 (Processprog: tysk)
 I sag T-310/94, Gruber & Weber GmbH & Co. KG,
 Gernsbach-Obertsrot (Tyskland), ved advokaterne Holger-
 Friedrich Wissel og Joachim Schütze, Düsseldorf, og med DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11,
 rue Goethe, mod Kommissionen for De Europñiske den 14. maj 1998
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Bernd Langeheine, i sag T-311/94, BPB de Eendracht NV, tidligere Kartonfa-
 Richard Lyal og Dirk Schroeder), angående en påstand om briek de Eendracht NV, mod Kommissionen for De Euro-
 annullation af Kommissionens beslutning 94/601/EF af pñiske Fñllesskaber (1)
 13. juli 1994 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) (EFT L 243 af (Konkurrence Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 Ð ret til
 19.9.1994, s. 1), har Retten (Tredje Udvidede Afdeling), kontradiktion Ð bevis for deltagelse i ulovligt samarbejde
 sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dom- Ð udveksling af oplysninger Ð påbud Ð bùde Ð begrun-
 merne C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki og J. D. Cooke; delse Ð bùdeudmåling Ð samarbejde under den admini-
 justitssekretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den strative procedure)
 14. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (98/C 209/67)
 1) Artikel 1, ottende led, i Kommissionens beslutning 94/
 (Processprog: engelsk)
 601/EF af 13. juli 1994 om en procedure i henhold til
 EF-traktatens artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton)
 annulleres i forhold til sagsùgeren. I sag T-311/94, BPB de Eendracht NV, tidligere Kartonfa-
 briek de Eendracht NV, Appingedam (Nederlandene), ved
 2) Artikel 2, stk. 1-4, i beslutning 94/601/EF annulleres i advokat Alexandre Vandencasteele, Bruxelles, og solictor
 forhold til sagsùgeren, med undtagelse af fùlgende pas- Gordon Boyd Buchanan Jeffrey, Liverpool, og med valgt
 sager: adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og Meder-
 nach, 8-10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen


text:
for
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: fùrst
 »De i artikel 1 nñvnte virksomheder skal ùjeblikkeligt Richard Lyal og Rosemary Caudwell, dernñst Richard
 bringe den omhandlede overtrñdelse til ophùr, såfremt Lyal og James Flynn), angående en påstand om annulla-
 dette ikke allerede er sket. De skal for fremtiden i for- tion af Kommissionens beslutning 94/601/EF af 13. juli
 bindelse med deres aktiviteter i kartonbranchen 1994 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 afholde sig fra enhver form for aftale eller samordnet artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) (EFT L 243 af
 praksis, som kan have samme eller tilsvarende formål 19.9.1994, s. 1), har Retten (Tredje Udvidede Afdeling),
 ---pagebreak--- C 209/32 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.7.98
 sammensat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dom- DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 merne C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki og J. D. Cooke; den 14. maj 1998
 justitssekretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den
 14. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: i sag T-317/94, Moritz J. Weig GmbH & Co. KG mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 94/601/EF af (Konkurrence Ð EF-traktatens artikel 85, stk. 1 Ð
 13. juli 1994 om en procedure i henhold til EF-trakta- begrebet aftale Ð påbud Ð bùde Ð bùdeudmåling Ð
 tens artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) annulleres i begrundelse Ð formildende omstñndigheder)
 forhold til sagsùgeren, for så vidt som tidspunktet for (98/C 209/68)
 begyndelsen af den overtrñdelse, som sagsùgeren
 beskyldes for at have begået, blev fastsat til at ligge
 forud for april 1989. (Processprog: tysk)
 2) Artikel 1, ottende led, i beslutning 94/601/EF annulle- I sag T-317/94, Moritz J. Weig GmbH & Co. KG, Mayen
 res i forhold til sagsùgeren. (Tyskland), ved advokaterne Thomas Jestaedt, Karsten
 Metzlaff og Hanns-Christian Salger, Düsseldorf, Hamburg
 og Frankfurt am Main, samt ved advokat Verena von
 3) Artikel 2, stk. 1-4, i beslutning 94/601/EF annulleres i Bomhard, Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg
 forhold til sagsùgeren, med undtagelse af fùlgende pas- hos advokat Philippe Dupont, 8-10, rue Mathias Hardt,
 sager: mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (befuldmñgtigede: Bernd Langeheine, Richard Lyal og
 Dirk Schroeder), angående en påstand om annullation af
 »De i artikel 1 nñvnte virksomheder skal ùjeblikkeligt Kommissionens beslutning 94/601/EF af 13. juli 1994 om
 bringe den omhandlede overtrñdelse til ophùr, såfremt en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/C/
 dette ikke allerede er sket. De skal for fremtiden i for- 33.833 Ð karton) (EFT L 243 af 19.9.1994, s. 1), har
 bindelse med deres aktiviteter i kartonbranchen Retten (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afde-
 afholde sig fra enhver form for aftale eller samordnet lingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne C. P. BrieÈt, P.
 praksis, som kan have samme eller tilsvarende formål Lindh, A. Potocki og J. D. Cooke; justitssekretñr: fuld-
 eller virkning, herunder enhver form for udveksling af mñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 14. maj 1998 afsagt dom,
 forretningsmñssige oplysninger: hvis konklusion lyder således:
 a) hvorved deltagerne direkte eller indirekte oplyses
 om andre individuelle producenters produktion, 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning


text:
94/601/EF af
 salg, ordrebeholdninger, kapacitetsudnyttelsesgra- 13. juli 1994 om en procedure i henhold til EF-trakta-
 der, salgspriser, omkostninger eller markedsfùrings- tens artikel 85 (IV/C/33.833 Ð karton) annulleres i
 planer. forhold til sagsùgeren, for så vidt som tidspunktet for
 begyndelsen af den overtrñdelse, som sagsùgeren
 beskyldes for at have begået, blev fastsat til at ligge
 Enhver ordning til udveksling af almindelige oplysnin- forud for marts 1988.
 ger, som de indgår, som f.eks. Fides-systemet eller dets
 efterfùlger, skal vñre udformet på en sådan måde, at
 den udelukker enhver form for oplysninger, på grund- 2) Artikel 2, stk. 1-4, i beslutning 94/601/EF annulleres i
 lag af hvilke individuelle producenters adfñrd kan forhold til sagsùgeren, med undtagelse af fùlgende pas-
 identificeres.« sager:
 »De i artikel 1 nñvnte virksomheder skal ùjeblikkeligt
 4) Den bùde, der er pålagt sagsùgeren ved artikel 3 i
 bringe den omhandlede overtrñdelse til ophùr, såfremt
 beslutning 94/601/EF, fastsñttes til 750 000 ECU.
 dette ikke allerede er sket. De skal for fremtiden i for-
 bindelse med deres aktiviteter i kartonbranchen
 5) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske afholde sig fra enhver form for aftale eller samordnet
 Fñllesskaber. praksis, som kan have samme eller tilsvarende formål
 eller virkning, herunder enhver form for udveksling af
 forretningsmñssige oplysninger:
 6) Kommissionen bñrer sine egne omkostninger og halv-
 delen af sagsùgerens. a) hvorved deltagerne direkte eller indirekte oplyses
 om andre individuelle producenters produktion,
 salg, ordrebeholdninger, kapacitetsudnyttelsesgra-
 7) Sagsùgeren bñrer halvdelen af sine egne omkostninger. der, salgspriser, omkostninger eller markedsfùrings-
 planer.
 (1) EFT C 380 af 31.12.1994.
 Enhver ordning til udveksling af almindelige oplysnin-
 ger, som de indgår, som f.eks. Fides-systemet eller dets


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/38
 Sag anlagt den 22. oktober 2008 — Companhia Muller de Bebidas mod KHIM — Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)
 (Sag T-472/08)
 (2009/C 6/75)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Companhia Muller de Bebidas (Pirassununga, Brasilien) (ved lawyers G. Da Cunha Ferreira og I. Bairrão)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Missiato Industria e Comercio Lda (Santa Rita do Passa Quatro, Brasilien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 4. juli 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1687/2007-1) annulleres for så vidt som den opretholdt afgørelsen om registrering af det pågældende EF-varemærke
 —
 Registreringen af det pågældende EF-varemærke erklæres ugyldig for alle de omhandlede varer, idet der er risiko for forveksling med de i indsigelsessagen nævnte varemærker
 —
 Harmoniseringskontoret og den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Missiato Industria e Comercio Lda
 Det omhandlede EF-varemærke: figurmærket »61 A NOSSA ALEGRIA« for varer i klasse 33
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Companhia Muller de Bebidas
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Portugisisk varemærkeregistreringsnummer 273 105 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; portugisisk varemærkeregistreringsnummer 331 952 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; Benelux-varemærkeregistreringsnummer 576 901 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 32 og 33; dansk varemærkeregistreringsnummer VR 1998 03649 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; engelsk varemærkeregistreringsnummer 2 248 316 for en række figurmærker »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; spansk varemærkeregistreringsnummer 2 354 943 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; tysk varemærkeregistreringsnummer 30 071 545 for figurmærket »CACHAÇA 51«; østrigsk varemærkeregistreringsnummer 161 564 for figurmærket »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; velkendt portugisisk figurmærke »CACHAÇA 51« for varer i klasse 33; velkendt portugisisk figurmærke »CACHAÇA 51« for varer i klase 33
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i det hele
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt fastslog, at der ikke er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker, tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlagtigt fastslog, at sagsøgerens beviser ikke var tilstrækkelige til at godtgøre, at det ældre varemærke er velkendt i Portugal, eller i det mindste, at det som helhed har en høj grad af særpræg.


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 25. juni 2004 af Vestre Landsret i sagen Jyske Finans A/S mod Skatteministeriet
 (Sag C-280/04)
 (2004/C 228/51)
 Ved kendelse afsagt den 25. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 29. juni 2004, har Vestre Landsret i sagen Jyske Finans A/S mod Skatteministeriet forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Spørgsmål
 1.
 Skal artikel 13, punkt B, litra c), i sjette momsdirektiv (77/388/EØF) (1), sammenholdt med direktivets artikel 2, nr. 1, og artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at en medlemsstat opretholder en retstilstand efter sin merværdiafgiftslov, hvorefter en afgiftspligtig person, der har ladet investeringsgoder i betydeligt omfang indgå i sin erhvervsformue, i modsætning til brugtvognsforhandlere og andre erhvervsdrivende, der sælger brugte biler, er momspligtig af salget af disse investeringsgoder, også når godet er købt fra afgiftspligtige personer, der ikke har deklareret afgift af godernes pris, hvorfor der ikke har været adgang til fradrag for moms ved godets anskaffelse?
 2.
 Skal artikel 26 a, punkt A, litra e), i sjette momsdirektiv fortolkes således, at begrebet »afgiftspligtig videreforhandler« alene omfatter personer, hvis hovederhverv består i køb og salg af brugte genstande, når de pågældende brugte genstande erhverves med henblik på opnåelse af økonomisk fortjeneste ved videresalg som det eneste eller væsentligste formål med erhvervelsen, eller omfatter begrebet også personer, som normalt bortsælger disse genstande efter endt udlejning som et accessorisk led i den samlede økonomiske leasingvirksomhed under de ovenfor beskrevne omstændigheder?
 (1) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag — EFT L 145, s. 1 og berigtigelse EFT L 149, s. 26.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/64
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 7. oktober 2009 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-122/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - anmodning om at indlede en undersøgelse - en institutions afvisning af at oversætte en afgørelse til et sprog efter sagsøgerens ønske - åbenbart, at søgsmålet må afvises - stævning, der er åbenbart ugrundet)
 2009/C 282/121
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avocat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og C. Berardis-Kayser, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning om ikke at efterkomme sagsøgerens anmodning om at indlede en undersøgelse af visse begivenheder, der indtraf i den periode, hvor han var placeret ved Kommissionens delegation i Angola — anmodning om meddelelse af undersøgelsens resultat — annullation af afgørelsen om ikke at oversætte et notat til et sprog efter sagsøgerens ønske — erstatningspåstand
 Konklusion
 1)
 Det søgsmål, der er anlagt af Luigi Marcuccio, skal delvis åbenbart afvises fra realitetsbehandling, og delvis forkastes som åbenbart ugrundet.
 2)
 Luigi Marcuccio betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008, s. 65.


text:
C 118/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.4.2001
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS T-117/98, og Tico srl, Padua (Italien), sagsøger i sag T-117/98,
 ved advokaterne W. Viscardini Donà, M. Paolin og S. Donà,
 den 7. december 2000 Padua, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 E. Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt, i sag T-79/96 støttet af
 Den Italienske Republik (befuldmægtigede: U. Leanza og
 i sag T-77/95 DEP, Union française de l’express (Ufex) m.fl. F. Quadri), mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) ber (befuldmægtigede: i sag T-79/96 E. de March, i sag
 T-260/97 H. van Vliet og A. Dal Ferro og i sag T-117/98
 (Fastsættelse af udgifter, der kan kræves erstattet) F. Ruggeri Laderchi, H. van Vliet og A. Dal Ferro) og Rådet for
 Den Europæiske Union, sagsøgt i sag T-260/97 (befuldmægti-
 gede J.P. Hix og A. Tanca), støttet af Den Franske Republik
 (2001/C 118/101) (befuldmægtigede: i sag T-79/96 C. de Salins og F. Pascal og i
 sag T-260/97, K. Rispal-Bellanger og C. Vasak), hvorunder der
 dels i sag T-79/96 er nedlagt påstand om, at det fastslås, at
 (Processprog: fransk) Kommissionen retsstridigt har undladt i henhold til artikel 30
 i Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om
 I sag T-77/95 DEP, Union française de l’express (Ufex), tidligere den fælles markedsordning for bananer (EFT L 47, s. 1) at
 Syndicat français de l’express international (SFEI), Roissy-en- træffe foranstaltninger, som ville have gjort det muligt for
 France (Frankrig), DHL International, Roissy-en-France, Service sagsøgeren at forsyne sig med bananer fra tredjelande som
 CRIE, Paris, og May Courier, Paris, ved advokat E. Morgan de følge af den situation, der var et resultat af borgerkrigen i
 Rivery, Paris, og advokat J. Derenne, Bruxelles og Paris, og med Somalia, i sag T-260/97 om annullation af Kommissionens
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat A. Schmitt, 7, val afslag af 17. juli 1997 på sagsøgerens ansøgning om, at der i
 Sainte-Croix, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- henhold til den nævnte forordnings artikel 30 blev truffet
 skaber (befuldmægtigede: R. Lyal og J.-Y. Art), angående en foreløbige foranstaltninger, der gav mulighed for, at den årlige
 begæring om fastsættelse af de udgifter, sagsøgerne kan kræve mængde bananer, som tildeles sagsøgeren med henblik på
 erstattet af sagsøgte efter Rettens dom af 25. maj 2000 i sagen opnåelse af importlicenser for ikke-traditionelle AVS-bananer,
 Ufex m.fl. mod Kommissionen (sag T-77/95, endnu ikke beregnes på grundlag af de mængder, som denne havde
 trykt i Samling af Afgørelser), har Retten (Anden Afdeling), markedsført i 1988, 1989 og 1990, og i sag T-117/98 om
 sammensat af Afdelingsformanden A. W. H. Meij, og dommer- annullation af Kommissionens afslag af 23. april 1998 på
 ne R. M. Moura Ramos og J. Pirrung; justitssekretær: H. Jung, sagsøgernes ansøgning om, at toldkontingentet for indførsler-
 den 7. december 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder ne af bananer for første halvår 1998 blev revideret i henhold
 således: til samme forordnings artikel 16, stk. 3, for at tage højde for
 følgerne


text:
af de oversvømmelser, der skete i Somalia fra
 28. oktober 1997, og dels i disse tre sager om erstatning for
 Det samlede omkostningsbeløb, Kommissionen skal erstatte sagsøger-
 det tab, der i sag T-79/96 hævdes at være forårsaget af
 ne, fastsættes til 4 500 000 BEF.
 Kommissionens adfærd, og i sagerne T-260/97 og T-117/98
 hævdes at være lidt som følge af disse afslag, har Retten (Fjerde
 (1) EFT C 137 af 3.6.1995. Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og
 dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssekretær:
 H. Jung, den 6. december 2000 afsagt kendelse, hvis konklu-
 sion lyder således:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 1) Kommissionen bærer sine egne omkostninger samt Camar’s
 omkostninger i sag T-79/96 R.
 den 6. december 2000
 i de forenede sager T-79/96, T-260/97 og T-117/98, Camar
 srl og Tico srl mod Kommissionen De Europæiske Fælles-
 skaber og Rådet for Den Europæiske Union (1) 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger i sag T-260/97 R
 og 90 % af Camar’s omkostninger i samme sag.
 (Undladelse af at træffe afgørelse)
 (2001/C 118/102)
 3) Rådet bærer sine egne omkostninger i sag T-260/97 R.
 (Processprog: italiensk)
 I de forenede sager T-79/96, T-260/97 og T-117/98, Camar
 srl, Firenze (Italien), sagsøger i sagerne T-79/96, T-260/97 og 4) Camar bærer 10 % af sine omkostninger i sag T-260/97 R.
 ---pagebreak--- 21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/37
 5) Den Italienske Republik og Den Franske Republik bærer deres KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 egne omkostninger i sag T-79/96 R.
 6) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger i sag den 15. december 2000
 T-260/97 R.
 i sag T-113/99, The Galileo Company og Galileo Interna-
 (1) EFT C 233 af 10.8.1996, C 357 af 22.11.1997 og C 327 af tional LLC mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 24.10.1998.
 (Annullationssøgsmål — formaliteten — person, der er
 individuelt berørt)
 (2001/C 118/104)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: engelsk)
 den 27. november 2000
 i sag T-78/99 (92), Sonia Marion Elder og Robert Dale I sag T-113/99, The Galileo Company, Swindon, Wiltshire (Det
 Elder mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Forenede Kongerige), og Galileo International LLC, Rosemont,
 ber (1) Illinois (USA), ved R. Plender, QC, og barrister S. Masters for
 solicitors K. Holmes og D. Austin og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Elvinger, Hoss og Prussen,
 (Fastsættelse af sagsomkostninger — nødvendige udgifter, 2, place Winston Churchill, støttet af Amadeus Global Travel
 som er afholdt med henblik på sagens behandling — Distribution, SA, Madrid (Spanien), ved advokat M. Caballero
 retshjælpsforsikring) Clavijo, Madrid, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokaterne Elvinger, Hoss og Prussen, 2, place Winston
 Churchill, mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægti-
 (2001/C 118/103) gede: A. Lopes Sabino og M. Bishop), støttet af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: F. Benyon),
 angående en påstand om delvis annullation af artikel 1, nr. 7,
 litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 323/1999 af 8. februar
 (Processprog: engelsk) 1999 om ændring af forordning (EØF) nr. 2299/89 om en
 adfærdskodeks for edb-reservationssystemer


text:
(CRS) (EFT L 40,
 s. 1), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 I sag T-78/99 (92), Sonia Marion Elder og Robert Dale Elder, manden, A. W. H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung;
 Dundee (Det Forenede Kongerige), ved solicitor S. Crosby, justitssekretær: H. Jung, den 15. december 2000 afsagt dom,
 rue du Taciturne 42, Bruxelles, mod Kommissionen for De hvis konklusion lyder således:
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: U. Wölker og
 X. Lewis), angående en begæring om fastsættelse af de sagsom-
 kostninger, som sagsøgte skal betale til sagsøgerne efter Rettens 1) Sagen afvises.
 kendelse af 13. oktober 1999 om slettelse af registeret (sag
 T-78/99, Elder mod Kommissionen, ikke trykt i Samling
 af Afgørelser), har Retten (Første Afdeling), sammensat af 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Rådets
 præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne N.J. Forwood og omkostninger.
 M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 27. november 2000
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 3) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 Begæringen om fastsættelse af sagsomkostninger tages ikke til følge.
 (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999.


text:
23 . 11 . 96 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM lejerne, skal indgå i nævneren i den brøk, der anvendes til
 ( Femte Afdeling ) beregning af pro rata-satsen for fradraget.
 af 11 . juli 1996 (') EFT nr . C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 i sag C-306/94 , Régie dauphinoise — Cabinet A. Forest
 SARL mod Ministre du Budget ( anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Cour administrative d'appel de Lyon )(')
 (Merværdiafgift — fortolkning af artikel 19, stk. 2, i sjette
 direktiv 77/388/EØF — fradrag af indgående afgift —
 bitransaktioner vedrørende finansielle spørgsmål — pro DOMSTOLENS DOM
 rata-beregning af fradraget)
 af 10 . september 1996
 ( 96/C 354/01 )
 i sag C-61 /94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (')
 (Processprog: fransk) ( Traktatbrud — internationalt arrangement vedrørende
 mejerisektoren)
 ( 96/C 354/02 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: tysk)
 I sag C-306/94 , angående en anmodning, som Cour (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 administrative d'appel de Lyon ( Frankrig ) i medfør af offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende sag Régie dauphinoise — I sag C-61 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 Cabinet A. Forest SARL mod Ministre du Budget at opnå en skaber ( befuldmægtiget: Jorn Sack ) mod Forbundsrepublik
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af arti ken Tyskland ( befuldmægtiget: Bernd Kloke ), hvori der er
 kel 19 , stk . 2 , i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj nedlagt påstand om, at det fatslås , at Forbundsrepublikken
 1 977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : EF-traktaten , idet den har givet bevilling til indførsel af
 ensartet beregningsgrundlag ( EFT L 145 , s . 1 ), har Dom mejeriprodukter under proceduren for aktiv forædling, selv
 stolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , om deres toldværdi lå under de minimumspriser, der er
 D. A. O. Edward, og dommerne J.-P. Puissochet, J. C. fastsat i overensstemmelse med det internationale arrange
 Moitinho de Almeida ( refererende dommer ), C. Gulmann ment vedrørende mejerisektoren , som Fællesskabet har
 og M. Wathelet; generaladvokat : C. O. Lenz; justitssekre indgået ved Rådets afgørelse 80/27 l /EØF af 10 . december
 tær: fuldmægtig L. Hewlett, den 11 . juli 1996 afsagt dom, 1979 om indgåelse af de multilaterale aftaler, der er
 hvis konklusion lyder således : resultatet af handelsforhandlingerne 1973-1979 ( EFT
 1980 , L 71 , s . 1 ), og derved ikke har overholdt for det første
 pligten til samarbejde i henhold til artikel 6 , stk . 1 , litra a ), i
 Artikel 19, stk . 2 , i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af bilag I , og artikel 6 , litra a ), i bilag II og III


text:
til arrangementet,
 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes for det andet forpligtelsen i henhold til artikel 3 , stk . 1 , i de
 lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær tre nævnte bilag og for det tredje artikel 5-8 i Rådets
 diafgiftssystem : ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes forordning ( EØF ) nr . 1999/85 af 16 . juli 1985 om aktiv
 således, at et finansielt provenu, som en virksomhed, der forædling ( EFT L 188 , s . 1 ), for så vidt angår de økonomiske
 administrerer fast ejendom , oppebærer af investeringer forudsætninger for at meddele bevilling til toldproceduren ,
 foretaget for dens egen regning afmidler betalt afejerne eller har Domstolen , sammensat af præsidenten, G. C. Rodriguez


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 14. juni 2004 af Gerechtshof te Amsterdam i sagen Beemsterboer Coldstore Services BV mod Tolddistriktschefen — Douanedistrict Arnhem
 (Sag C-293/04)
 (2004/C 228/56)
 Ved kendelse afsagt den 14. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 9. juli 2004, har Gerechtshof te Amsterdam i sagen Beemsterboer Coldstore Services BV mod Tolddistriktschefen — Douanedistrict Arnhem forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Finder den nye affattelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, indledningen og litra b), anvendelse i et tilfælde, hvor toldskylden er opstået og den efterfølgende opkrævning er blevet iværksat forud for bestemmelsens ikrafttræden?
 2.
 Såfremt det under I. rejste spørgsmål besvares bekræftende: Skal et EUR.1-certifikat anses for at være et »ukorrekt certifikat« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i den nye affattelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, indledningen og litra b), såfremt det ikke kan fastslås, at certifikatet faktisk er ukorrekt, fordi oprindelsen af de varer, som det er udstedt for, ikke har kunnet bekræftes ved en efterfølgende kontrol, og varerne alene af den grund ikke indrømmes præferencebehandling, og hvis ikke, kan en part da med føje påberåbe sig denne bestemmelse?
 3.
 Såfremt det under II. rejste spørgsmål besvares bekræftende: Hvem har bevisbyrden for, at certifikatet er baseret på en ukorrekt fremstilling af de faktiske forhold fra eksportørens side, og hvem har bevisbyrden for, at de udstedende myndigheder var bekendt med eller burde have været bekendt med, at varerne ikke var berettiget til præferencebehandling?
 4.
 Såfremt det spørgsmål, der rejses under I., besvares benægtende: Kan en part med føje påberåbe sig toldkodeksens artikel 220, stk. 2, indledningen og litra b), i den affattelse, som var gældende indtil den 19. december 2000, i et tilfælde, hvor det efterfølgende ikke kan fastslås, at toldmyndighederne på udstedelsestidspunktet med rette udstedte et EUR.1-certifikat?


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 24. februar 2005
 i sag C-327/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland (1)
 (Traktatbrudssag - direktiv 2000/43/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 93/05)
 Processprog: finsk
 I sag C-327/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: D. Martin og M. Huttunen) mod Republikken Finland (befuldmægtiget: T. Pynnä), angående traktatbrudssag i henhold til artikel 226 EF, indgået den 27. juli 2004, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne J. Makarczyk og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: P. Leger; justitssekretær: R. Grass, den 24. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, idet den ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet for så vidt angår Åland.
 2.
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 239 af 25.9.2004.


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/26
 Sag anlagt den 26. november 2015 — City Train mod EUIPO (CityTrain)
 (Sag T-699/15)
 (2016/C 111/31)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: City Train GmbH (Regensburg, Tyskland) (ved advokat C. Adori)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »CityTrain« — registreringsansøgning nr. 13 154 315
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. september 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 843/2015-4)
 Påstand
 —
 Den af EUIPO vedtagne afgørelse af 9. september 2015 annulleres og det pålægges EUIPO at registrere det af varemærkeansøgning nr. 13 154 315 omfattede figurmærke »CityTrain« med angivelse af farverne »grå, lyserød« for alle de i ansøgningen anførte varer og tjenesteydelser i klasse 12, 37 og 42 som EU-varemærke.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c) i forordning nr. 207/2009.


text:
8.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/14
 Sag anlagt den 3. juli 2012 — Mega Brands mod KHIM — Diset (MAGNEXT)
 (Sag T-292/12)
 2012/C 273/25
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Schweiz) (ved advokat A. Nordemann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Diset, SA (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. april 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1722/2011-4) annulleres og indsigelse nr. B 1681447 forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »MAGNEXT« for varer i klasse 28 EF-varemærkeansøgning nr. 8990591
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Diset, SA
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Den spanske varemærkeregistrering nr. 2550099 af ordmærket »MAGNET 4« for varer i klasse 28 og EF-varemærkeregistrering nr. 3840121 af figurmærket »Diset Magnetics« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 28 og 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og og afslag på ansøgningen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
C 79/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.3.2001
 2) Uafhængigt af det foregående spørgsmål spørges: Forelig- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ger der med overførsel til ovennævnte offentlige virksom-
 hed af en betydelig del af afgiftsprovenuet misbrug af — Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine
 dominerende stilling som følge af en statslig retsfastsættel- forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/61/EF af
 se, hvorfor forholdet strider mod bestemmelserne i 24. september 1996 om integreret forebyggelse og
 traktatens artikel 86, sammenholdt med traktatens ar- bekæmpelse af forurening (1), idet det ikke har vedtaget
 tikel 90? de nødvendige love og administrative bestemmelser til
 gennemførelse af direktivet eller under alle omstændighe-
 3) Kan overførslen til en sådan virksomhed af en betydelig der ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 del af den nævnte økonomiske byrde defineres som
 statsstøtte i den i traktatens artikel 92 forudsatte forstand, — Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkost-
 og berettiger dette følgelig i tilfælde af, at der ikke gives ninger.
 meddelelse til Kommissionen, eller Kommissionen træffer
 beslutning om støttens uforenelighed med fællesmarke-
 det, jf. artikel 93, at de nationale domstole kan udøve de
 dem tildelte beføjelser — i henhold til EF-Domstolens Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 praksis — for at sikre, at en støtte, der er retsstridig
 og/eller ikke er EF-konform, ikke gennemføres? I henhold til artikel 249 EF er et direktiv bindende for
 medlemsstaterne med hensyn til det tilsigtede mål, og forpligter
 4) Er den primære tildeling til den ovennævnte virksomhed dem til at gennemføre direktivet inden for den i direktivet
 af en betydelig del af provenuet fra en statsafgift, opkrævet fastsatte frist. Denne frist udløb den 30. oktober 1999, uden
 for eller i forbindelse med losning eller lastning af varer i at Det Forenede Kongerige havde vedtaget de nødvendige
 havne — uden at betalingen erlægges for nogen ydelse bestemmelser til gennemførelse af ovennævnte direktiv.
 eller tjeneste fra den pågældende virksomheds side —
 en afgift med tilsvarende virkning som indførselstold
 (forbudt ved traktatens artikel 12 og 13), en intern afgift (1) EFT L 257 af 10.10.1996, s. 26.
 af produkter fra andre medlemsstater, opkrævet med
 en højere sats end den, der anvendes for tilsvarende
 indenlandsk fremstillede produkter (artikel 95), eller en
 ved artikel 30 forbudt indførselshindring?
 5) Såfremt den nationale lovgivning antages at være i strid
 med fællesskabsretten, spørges: Karakteriserer de i de
 ovenstående punkter beskrevne egenskaber, taget hver
 for sig, den økonomiske byrde i dens helhed eller blot Sag anlagt den 1. februar 2001 af Kommissionen for
 den del, som tilføres Azienda Mezzi Meccanici? De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 (Sag C-41/01)
 (2001/C 79/38)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. fe-
 bruar 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af
 Sag anlagt den 29. januar 2001 af Kommissionen for De Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige konsulent Dr. Goetz zur Hausen, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 (Sag C-39/01) Tjeneste, Wagnercentret,


text:
kontor C 254, Kirchberg.
 (2001/C 79/37) Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forplig-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den telser i henhold til EF-traktatens artikel 228, idet den i
 29. januar 2001 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af strid med Domstolens dom af 22. oktober 1998, sag
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende C-301/95 (1) på forhånd har undtaget hele grupper af de
 juridisk konsulent Richard Wainwright, som befuldmægtiget, i bilag II til Rådets direktiv 85/337/EØF (2) af 27. juni
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de 1985 om vurdering af visse offentlige og private projek-
 la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, ters indvirkning på miljøet opregnede projekter fra pligten
 Kirchberg. til en sådan vurdering efter direktivet.


text:
21.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/20
 Appel iværksat den 17. december 2015 af Europa-Kommissionen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. oktober 2015 i sag T-689/13, Bilbaína de Alquitranes m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-691/15 P)
 (2016/C 106/21)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved P.J. Loewenthal og K. Talabér-Ritz, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon GmbH, SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH, Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA) og GrafTech Iberica, SL
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 7. oktober 2015 i sag T-689/13, Bilbaína de Alquitranes m.fl. mod Kommissionen, EU:T:2015:767, ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på fornyet behandling.
 —
 Afgørelsen om appelsagens omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Med den appellerede dom annullerede Retten delvist Kommissionens forordning (EU) nr. 944/2013 (1) af 2. oktober 2013 om ændring, med henblik på tilpasning til den tekniske og videnskabelige udvikling, af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1272/2008 om klassificering, mærkning og emballering af stoffer og blandinger.
 Kommissionen har til støtte for appellen fremsat tre anbringender vedrørende Rettens dom.
 Kommissionen gør for det første gældende, at Retten har tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 36 og artikel 53, stk. 1, i statutten for Domstolen. I den appellerede dom fastslog Retten, at Kommissionen har begået et åbenbart fejlskøn, idet den ved at klassificere stoffet beg, kultjære-, højtemperaturs- (CTPHT) på grundlag af stoffets bestanddele med henblik på en forskriftsmæssig fareklassificering gennem en anvendelse af summationsmetoden, undlod at opfylde dens pligt til at tage alle relevante forhold og omstændigheder i betragtning med henblik på at tage behørigt hensyn til i hvor stor udstrækning disse bestanddele findes i CTPHT og deres kemiske virkning, navnlig at CTPHT som helhed er svært opløseligt. Det fremgår imidlertid ikke tydeligt af den appellerede dom, om Retten delvist annullerede den omhandlede forordning af denne grund med den begrundelse, at Kommissionen fejlagtigt havde anvendt summationsmetoden med henblik på en klassificering, hvorimod den skulle have anvendt en anden metode til klassificering, eller fordi Kommissionen havde anvendt summationsmetoden fejlagtigt.
 Kommissionen gør for det andet gældende, at Retten har tilsidesat CLP-forordningen, idet den fastslog, at Kommissionen havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved vedtagelsen af den anfægtede klassificering uden at tage hensyn til opløseligheden af stofferne som helhed. Det første led af dette appelanbringende tager udgangspunkt i den antagelse, at Retten delvist annullerede den omhandlede forordning, fordi den var af den opfattelse, at det var med urette, at Kommissionen anvendte summationsmetoden til en klassificering af CTPHT som farligt for vandmiljøet, og Retten tilsidesatte dermed CLP-forordningen, eftersom de prøvningsdata, der findes vedrørende CTPHT, blev anset for at være utilstrækkelige med henblik på en klassificering direkte i henhold


text:
til CLP-forordningen. Dette sammenholdt med den omstændighed, at bridging-principperne ikke fandt anvendelse, tvang Kommissionen til at anvende summationsmetoden i det foreliggende tilfælde. Dette appelanbringendes andet led tager udgangspunkt i den antagelse, at Retten delvist annullerede den omhandlede forordning, fordi den var af den opfattelse, at Kommissionen havde anvendt summationsmetoden forkert, i hvilket tilfælde Retten har tilsidesat CLP-forordningen, eftersom denne forordning ikke kræver, at der skal tages hensyn til opløseligheden af stoffet som helhed ved anvendelsen af denne metode.
 Kommissionen gør for det tredje gældende, at Retten har tilsidesat EU-retten, eftersom den har overskredet grænserne for sin legalitetskontrol af den anfægtede forordning, og idet Retten har gengivet det bevismateriale, som dannede grundlag for vedtagelsen den omhandlede forordning, urigtigt.
 (1) EUT L 261, s. 5.