text:
30.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 398/24
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 2. september 2015 — Ukamaka Mary Jecinta Oruche og Nzubechukwu Emmanuel Oruche mod Forbundsrepublikken Tyskland, med deltagelse af Oberbürgermeister der Stadt Potsdam og Emeka Emmanuel Mary Oruche (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Berlin — Tyskland)
 (Sag C-527/14) (1)
 (2015/C 398/32)
 Processprog: tysk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 26 af 26.1.2015.


text:
27.1.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 28/3
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 den for nævnte ret verserende sag, The Queen mod Secretary Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, The Queen
 of State for the Environment, Transport and the Regions, ex mod Secretary of State for the Home Department, ex parte:
 parte: First Corporate Shipping Ltd, procesdeltagere: World Nana Yaa Konadu Yiadom, at opnå en præjudiciel afgørelse
 Wide Fund for Nature UK (WWF) og Avon Wildlife Trust, at vedrørende fortolkningen af artikel 8 og 9 i Rådets direktiv
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige
 artikel 2, stk. 3, og artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 92/43/EØF foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til
 af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den
 planter (EFT L 206, s. 7), har Domstolen, sammensat af offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT 1963-1964,
 præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene s. 109), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 C. Gulmann (refererende dommer), M. Wathelet og V. Skouris formanden for Første Afdeling, M. Wathelet, som fungerende
 samt dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, formand for Femte Afdeling, og dommerne D.A.O. Edward og
 L. Sevón og R. Schintgen; generaladvokat: P. Léger; justitssekre- L. Sevón (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger;
 tær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 7. november 2000 justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 9. november 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om
 bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således,
 at en medlemsstat ved valget og afgrænsningen af lokaliteter, som
 den skal foreslå Kommissionen som lokaliteter, der kan udpeges
 som lokaliteter af fællesskabsbetydning, ikke må tage hensyn til
 økonomiske, sociale og kulturelle behov og til regionale og lokale
 særpræg, som nævnt i direktivets artikel 2, stk. 3.
 Artikel 8 og 9 i Rådets direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964
 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for
 (1) EFT C 397 af 19.12.1998. udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i
 hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed, skal fortolkes
 således, at en beslutning, hvorved myndighederne i en medlemsstat
 nægter en EF-statsborger, der ikke har opholdstilladelse, ret til
 indrejse på statens område i et tilfælde, som det der er omhandlet i
 hovedsagen, hvor den pågældende har fået midlertidig adgang til
 denne medlemsstats område i afventning af den beslutning, der skal
 træffes efter de nødvendige undersøgelser af hans sag, og herefter har
 DOMSTOLENS DOM opholdt sig i næsten syv måneder i medlemsstaten, før denne
 beslutning bliver meddelt ham, ikke kan betegnes som en »beslutning
 om indrejse« i den nævnte artikel 8’s forstand, da en sådan statsborger
 (Femte Afdeling) skal være omfattet af de processuelle

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
garantier, der er nævnt i artikel 9
 i direktiv 64/221.
 af 9. november 2000
 i sag C-357/98, The Queen mod Secretary of State for the
 Home Department, ex parte: Nana Yaa Konadu Yiadom
 [anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal
 (England & Wales)] (1)
 (Fri bevægelighed for personer — undtagelser — beslutnin- Den tid, der er forløbet efter den kompetente myndigheds beslutning,
 ger vedrørende kontrol med udenlandske statsborgere — dels som følge af iværksættelsen af en retssag, der har opsættende
 midlertidig indrejsetilladelse — retslige garantier — retsmid- virkning, og dels som følge af tilladelsen til at udøve et arbejde, indtil
 ler — artikel 8 og 9 i direktiv 64/221/EØF) der er blevet truffet afgørelse i denne sag, kan ikke tillægges betydning
 for, hvordan den nævnte beslutning skal kvalificeres i relation til
 (2001/C 28/05) direktiv 64/221.
 (Processprog: engelsk)
 (1) EFT C 358 af 21.11.1998.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-357/98, angående en anmodning, som Court of Appeal
 (England & Wales) (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-


text:
1 . 11 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331 / 15
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: bestemmelser for at efterkomme det direktiv, som er
 omhandlet i Kommissionens påstand.
 (') EFT L 168 af 18 . 7. 1995 , s. 14 .
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til (2 ) EFT L 384 af 31 . 12 . 1986, s. 1 .
 dem, der er fremført i sag C-320/97 (2); den i direktivet
 fastsatte frist udløb den 31 . december 1995 .
 (') EFT L 368 af 31 . 12 . 1994, s . 38 .
 ( 2) Se side 13 i denne Tidende .
 Sag anlagt den 17. september 1997 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 ( Sag C-325/97)
 ( 97/C 331 /29 )
 Sag anlagt den 17. september 1997 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 ( Sag C-324/97) 17. september 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fælles
 ( 97/C 331/28 ) skaber ved Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridi
 ske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissio
 nens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret C 254, Kirchberg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 17. september 1997 anlagt sag mod Den Italienske Repu
 blik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Paolo Stancanelli, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. 1 . Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til
 sidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten
 samt direktiv 94/39/EF ( J ) og direktiv 95/10/EF (2) ved
 ikke rettidigt at have truffet de foranstaltninger, der er
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : nødvendige for at efterkomme direktiverne .
 2 . Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 1 . Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sagens omkostninger.
 sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og
 Rådets direktiv 95/27/EF af 29. juni 1995 ( ! ) om
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ændring af Rådets direktiv 86/662/EØF (2 ) om
 begrænsning af støjemissionen fra hydrauliske grave
 maskiner, gravemaskiner med tove, dozere og læssere Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 samt gravelæssemaskiner ved ikke at have vedtaget de dem, der er fremført i sag C-320/97 ( 3); gennemførelsesfri
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige sten udløb allerede den 30. juni 1995 .
 for at efterkomme direktivet, eller ved ikke at have
 give meddelelse herom.
 (') EFT L 207 af 10 . 8 . 1994, s . 20 .
 ( 2 ) EFT L 91 af 22 . 4 . 1995 , s . 39 .
 (') Se side 13 i denne Tidende .
 2 . Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 17. september 1997 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 ( Sag C-326/97)
 I henhold til EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direk
 tiv


text:
med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver 97/C 331 /30 )
 medlemsstat, det rettes til, er medlemsstaterne forpligtet til
 at overholde de i direktiverne fastsatte gennemførelsesfri
 ster. Denne frist udløb den 31 . december 1995 , uden at Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Den Italienske Republik havde vedtaget de nødvendige 17. september 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af


text:
11.8.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 227/7
 hvorpå denne hensigt kom til udtryk. Det er slående, at afsagt den 31. januar 2001 af De Europæiske Fællesskabers
 Domstolen tillægger det betydning, at de pågældende Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-73/94,
 fire producenter i 1989, efter tildeling af en foreløbig B.M.J.B. Beusmans ved advokat E.H. Pijnacker Hordijk, mod
 referencemængde, straks genoptog mælkeproduktionen. 1) Rådet for Den Europæiske Union ved A.M. Colaert og
 Denne omstændighed spiller nu netop i det hele ingen 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Th. van
 rolle i Rettens afvejning i den appellerede dom. I øvrigt er Rijn.
 Domstolen i mellemdommen i Mulder II-sagen i det hele
 ikke gået ind på 83’ernes specifikke problematik. Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Retten har foretaget en urigtig fordeling af bevisbyrden — Dommen afsagt den 31. januar 2001 i sag T-73/94 (1) af
 eller i hvert fald pålagt Bouma en retligt uacceptabel Retten i Første Instans ophæves.
 bevisbyrde: Før forordning nr. 857/84 trådte i kraft,
 kunne en SLOM-producent i Bouma’s situation ikke — Sagen hjemvises til Retten i Første Instans.
 formode, at der ville blive knyttet den følge til en
 manglende genoptagelse af hans produktion før 1. april — Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale sagens om-
 1984, at han endeligt og fuldstændigt ville kunne miste kostninger i begge instanser.
 sin ret til en referencemængde — henholdsvis til erstat-
 ning i stedet for denne. At pålægge bevisbyrden for »at
 han havde til hensigt at genoptage produktionen ved Anbringender og væsentligste argumenter
 udløbet af sin ikke-markedsføringsforpligtelse, og at
 han blev afskåret herfra på grund af ikrafttrædelsen
 af forordning nr. 857/84«, indebærer, at Bouma med Anbringenderne og de væsentligste argumenter er de samme
 tilbagevirkende kraft konfronteres med følgerne af denne som i sag C-162/01 P.
 forordnings ikrafttrædelse.
 (1) EFT 1994 C 90, s. 25.
 Det kan ikke med rimelighed forlanges af en EF-borger i
 Bouma’s situation, at han 17-18 år senere stadig kan råde
 over skriftlige bevismidler med hensyn til udøvelsen af
 sin bedrift i en fjern fortid. Dette gælder så meget desto
 mere, at bevis for de punkter, som Retten nu anser for
 afgørende, ikke er blevet anset for blot relevant i nogen
 tidligere dom afsagt af Domstolen eller Retten.
 — Retten har gengivet og vurderet de relevante faktiske
 Appel iværksat den 13. april 2001 af G. van den Berg til
 omstændigheder på en så urigtig og farvet måde, at
 prøvelse af dom afsagt den 31. januar 2001 af De
 dommen må anses for at være i strid med begrundelses-
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde
 pligten og princippet om objektivitet.
 Afdeling) i sag T-143/97, G. van den Berg mod 1) Rådet
 for Den Europæiske Union og 2) Kommissionen for De
 (1) EFT 1993 C 334, s. 17.
 Europæiske Fællesskaber
 (2) Dom af 11.12.1990, sag C-189/89.
 (3) EFT 1984 L 148, s. 13. (Sag C-164/01 P)
 (2001/C 227/11)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. april
 2001 iværksat appel af G. van den Berg til


text:
prøvelse af dom
 afsagt den 31. januar 2001 af De Europæiske Fællesskabers
 Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-143/97, G. van
 Appel iværksat den 13. april 2001 af B.M.J.B. Beusmans til den Berg ved advokat E.H. Pijnacker Hordijk mod 1) Rådet for
 prøvelse af dom afsagt den 31. januar 2001 af De Den Europæiske Union ved A.M. Colaert og 2) Kommissionen
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde for De Europæiske Fællesskaber ved Th. van Rijn.
 Afdeling) i sag T-73/94, B.M.J.B. Beusmans mod Rådet
 for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber
 — Dommen afsagt den 31. januar 2001 i sag T-143/97 (1)
 (Sag C-163/01 P) af Retten i Første Instans ophæves.
 — Sagen hjemvises til Retten i Første Instans til videre
 (2001/C 227/10) afgørelse af den sag, som sagsøgeren har anlagt ved
 Retten den 29. april 1997.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. april — Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale sagens om-
 2001 iværksat appel af B.M.J.B. Beusmans, til prøvelse af dom kostninger i begge instanser.
 ---pagebreak--- C 227/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.8.2001
 Anbringender og væsentligste argumenter forordning nr. 2187/93 (2) fik tilbudt et forlig, ikke
 er taget hensyn til forældelse
 — at Kommissionen i forligsforhandlinger, der blev ført
 — Tilsidesættelse af artikel 288 EF, af princippet om beskyt- efter 1993 med SLOM-producenter, som oprindelig
 telse af den berettigede forventning og begrundelsesplig- ikke var omfattet af forordning nr. 2187/93, men
 ten samt urigtig fortolkning af betingelsen om årsagsfor- over for hvilke der senere blev anerkendt et ansvar,
 bindelse, ved at Retten har fastslået, at det tab, som Van heller ikke har påberåbt sig forældelse, når den
 den Berg har lidt efter den 13. maj 1986, ikke skal pågældende SLOM-producent figurerede på den
 tilregnes Fællesskabet: Retten har ikke erkendt omfanget nævnte liste, uanset om den pågældende producent
 af princippet om beskyttelsen af den berettigede forvent- i mellemtiden havde anlagt sag ved Retten i henhold
 ning, men anvendt dette åbenbart urigtigt på Van den til EF-traktatens artikel 215
 Berg. Det drejer sig om, at Van den Berg, da denne bevidst
 i 1985-1986 tog de nødvendige skridt til — såfremt han — at Kommissionen i sag T-179/96, Antonissen, i
 havde rådet over en »normal« kvote — at flytte sin duplikken har frafaldet sit oprindelige anbringende
 bedrift med bibeholdelse af kvoten, havde en berettiget om forældelse, efter at den var blevet konfronteret
 forventning om, at han ikke på grund af den blotte med skrivelsen af 31. marts 1989.
 omstændighed, at han var en SLOM-producent, ville
 blive behandlet anderledes end den tilsvarende »normale« — Tilsidesættelse af lighedsprincippet, retssikkerhedsprin-
 producent. Van den Berg kunne endvidere på det tids- cippet, princippet om beskyttelse af den berettigede
 punkt, da han flyttede sin bedrift, have en berettiget forventning og begrundelsespligten, ved at Retten har
 forventning om, at han derefter, i 1989, ikke med fastslået, at Van den Berg’s krav er helt forældet: Retten
 tilbagevirkende kraft ville blive behandlet anderledes end har set bort


text:
fra i) uoverensstemmelsen mellem ordlyden
 »normale« producenter. af meddelelsen af 5. august 1992 og ordlyden af statuttens
 artikel 43 og ii) den fortolkning og anvendelse, som
 Kommissionen i praksis har givet denne meddelelse i
 forholdet til de SLOM-producenter, på hvis vegne skrivel-
 Endvidere har Retten i væsentligt omfang set bort fra sen af 31. marts 1989 blev afsendt.
 den virkelige betydning af Herbrink-dommen. Når en
 landmand, der flytter, som et brud på udgangspunktet
 om mælkekvoteordningens stedbundethed skal kunne
 tage sin kvote med til sin nye bedrift, skal en SLOM-
 landmand på samme grundlag kunne tage sin mælkekvote
 med til sin nye bedrift.
 — Tilsidesættelse af lighedsprincippet, retssikkerhedsprin- (1) EFT 1997 C 199, s. 37.
 cippet, princippet om beskyttelse af den berettigede (2) EFT 1993 L 196, s. 6.
 forventning og begrundelsespligten, ved at Retten ved sin
 stillingtagen til spørgsmålet om forældelse har set bort
 fra væsentlige faktiske omstændigheder eller gengivet
 dem åbenbart urigtigt i dommen, samt ved at Retten har
 undladt at fastslå, at Kommissionen har taget afstand fra
 muligheden for at påberåbe sig forældelse over for
 bestemte SLOM-producenter — herunder Van den Berg:
 Det er på SLOM-producenternes vegne gjort klart, at
 institutionerne ikke kunne påberåbe sig forældelse, fordi Sag anlagt den 9. maj 2001 af Kongeriget Nederlandene
 der for institutionerne ikke kunne være tvivl om, at sagen mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Mulder II var tænkt som en prøvesag for hele gruppen af
 SLOM-producenter. Der kan ikke være nogen tvivl om,
 at meddelelsen af 5. august 1992 bevidst er formuleret (Sag C-197/01)
 mere bredt end ordlyden af statuttens artikel 43; ifølge
 ordlyden af meddelelsen er det soleklart, at Fællesskabet
 selv har afskåret sig fra at påberåbe sig forældelse for (2001/C 227/12)
 perioden før 5. august 1992 over for enhver mælkeprodu-
 cent, som før denne dato havde henvendt sig til en af Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. maj
 institutionerne, uanset hvornår dette var sket. 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved H.G. van Seven-
 ster og C.A.H.M. ten Dam, som befuldmægtigede.
 Retten har undladt at nævne en række faktiske omstæn-
 digheder, der står fast i den indankede dom, navnlig: Kongeriget Nederlandene har nedlagt følgende påstande:
 1. Kommissionens forordning (EF) nr. 396/2001 af 27. fe-
 — at der for alle SLOM-producenter, som figurerede på bruar 2001 om fortsat anvendelse af beskyttelsesforan-
 listen af 31. marts 1989, og som i henhold til staltninger over for indførsel fra de oversøiske lande


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/66
 Sag anlagt den 20. november 2015 — Les Éclaires mod KHIM — L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)
 (Sag T-680/15)
 (2016/C 038/89)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Les Éclaires GmbH (Nürnberg, Tyskland) (ved advokat S. Bund)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: L’éclaireur International (Luxembourg, Luxembourg)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Den anden part i sagen for appelkammeret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »L’ECLAIREUR« — EF-varemærkeregistrering nr. 3 494 028
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 3. september 2015 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2266/2014-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009
 —
 Uoverensstemmelse med Harmoniseringskontorets retningslinjer for undersøgelser, Del C, Afsnit 6.


text:
Nr . C 180/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 6 . 96
 Appel iværksat den 7. maj 1996 af C. Williams til prøvelse 1 ) Skal artikel 59 og 60 i traktaten om oprettelse af EØF
 af dom afsagt den 7, marts 1996 af De Europæiske Fælles fortolkes således, at de er til hinder for bestemmelser,
 skabers Ret i Første Instans ( Femte Afdeling) i sag T hvorefter der ved godtgørelse af betaling for ydelser,
 146/94, C. Williams mod Revisionsretten som er udført i en anden medlemsstat end den forsik
 ( Sag C-156/96 P) redes bopælsmedlemsstat, stilles krav om tilladelse fra
 den forsikredes sociale sikringsorgan ?
 ( 96/C 180/59 )
 2 ) Skal dette spørgsmål besvares anderledes, såfremt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den bestemmelserne har til formål at opretholde almindelig
 7, maj 1996 iværksat appel af C. Williams ved advokat Eric adgang til en stabil læge- og hospitalstjeneste i et
 Boigelot og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat bestemt geografisk område ?
 Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheins, til prøvelse af dom
 afsagt den 7, marts 1996 af De Europæiske Fællesskabers
 Ret i Første Instans ( Femte Afdeling ) i sag T-146/94, C.
 Williams mod Revisionsretten .
 Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 Slettelse af sag C-327/93 ( )
 1 ) Appellen antages til realitetsbehandling, og der gives ( 96/C 180/61 )
 appellanten medhold .
 Ved kendelse af 29 . marts 1996 har præsidenten for De
 2 . Følgelig Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 327/93 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra High
 a ) ophæves den indankede dom i sin helhed Court of Justice, Queen's Bench Division ), The Queen mod
 Secretary of State for the National Héritage, ex parte :
 b ) påkender Domstolen selv sagen og ophæver i 1 ) Continental Television BVio, 2 ) Continental Television
 overenstemmelse med appellantens oprindelige på plc og 3 ) Mark Roy Garner, skal slettes af registeret.
 stand afgørelsen af 24 . januar 1994, som forkyndt
 ved stævningsmand samme dag, og annullerer om
 ( ] ) EFT nr. C 211 af 5 . 8 . 1993 .
 nødvendigt den stiltiende afgørelse af 23 . januar
 1994 om afvisning af den klage, appellanten indgav
 den 23 . september 1993 i henhold til vedtægtens
 artikel 90, stk . 2
 c ) tilpligtes Revisionsretten for De Europæiske Fælles
 skaber at betale omkostningerne i sagerne ved de to Slettelse af sag C-120/94 ( 1 )
 instanser .
 ( 96/C 180/62 )
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Ved kendelse af 19 . marts 1996 har præsidenten for De
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten . Appellanten fastholder Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 de anbringender og klagepunkter, som har har gjort 120/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 gældende for Retten i Første Instans (*). mod Den Hellenske Republik, skal slettes af registeret .
 (•) EFT nr. C 146 af 28 . 5 . 1994, s . 12 . H EFT nr . C 174 af 25 . 6 . 1 995


text:
.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Slettelse af sag C-145/94 ( 1 )
 afsagt den 25 . april 1996 af Cour de cassation du
 Grand-Duché de Luxembourg i sagen Raymond Kohll mod ( 96/C 180/63 )
 Union des caisses de maladie
 ( Sag C- 1 5 8/96 ) Ved kendelse af 13 . marts 1996 har præsidenten for De
 ( 96/C 180/60 )
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 145/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de
 lo Penal n° 2 de Lleida ), straffesag mod José Antonio Alonso
 Ved dom afsagt den 25 . april 1996 , indgået til Domstolens Rubio, skal slettes af registeret .
 Justitskontor den 9 ., maj 1996 , har Cour de cassation du
 Grand-Duché de Luxembourg i sagen Raymond Kohll mod
 (M EFT nr . C 202 af 23 . 7 . 1994 .
 Union des caisses de maladie forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/33
 Rettens dom af 10. november 2016 — Polo Club mod EUIPO — Lifestyle Equities (POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN)
 (Sag T-67/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN - de ældre EU-figurmærker BEVERLY HILLS POLO CLUB - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - fremlæggelse af yderligere beviser - skønsmæssig beføjelse i henhold til artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 - delvis hjemvisning af sagen til indsigelsesafdelingen - Artikel 64, stk. 1 og 2, i forordning nr. 207/2009))
 (2017/C 006/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Polo Club (Gassin, Frankrig) (ved advokat D. Masson)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (først ved V. Melgar og H. Kunz, derefter ved H. O’Neil, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Nederlandene) (ved advokaterne D. Russo og V. Wellens)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 21. november 2014 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 1882/2013-5) vedrørende en indsigelsessag mellem entre Lifestyle Equities og Polo Club
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Polo Club betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 13.4.2015.


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Sonthofen (Tyskland) den 11. juli 2014 — Sebat Ince mod Staatsanwaltschaft Kempten
 (Sag C-336/14)
 2014/C 339/07
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Sonthofen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sebat Ince
 Sagsøgt: Staatsanwaltschaft Kempten
 Præjudicielle spørgsmål
 I. Vedrørende første sigtelse (januar 2012) og vedrørende anden sigtelse frem til udgangen af juni 2012:
 1a)
 Skal artikel 56 TEUF fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at de retshåndhævende myndigheder pålægger straf for formidling af sportsvæddemål — som sker uden en tysk tilladelse — til arrangører af væddemål med licens i et andet EU-land, når der gælder et krav om, at arrangøren af væddemål også skal have en tysk tilladelse, som de nationale instanser imidlertid ikke må udstede til ikke-statslige arrangører af væddemål som følge af en retlig situation (monopol på afholdelse af sportsvæddemål) som strider imod EU-retten?
 1 b)
 Har det betydning for besvarelsen af spørgsmål 1 a), hvis de statslige instanser i en af de 15 tyske delstater, som i fællesskab har etableret og håndhæver det statslige monopol på sportsvæddemål, i forbuds- eller straffesager hævder, at det lovbestemte forbud mod at give en tilladelse til private udbydere ikke håndhæves i denne delstat i forbindelse med en eventuel ansøgning om en arrangør- eller formidlingstilladelse?
 1 c)
 Skal de EU-retlige principper, navnlig reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, samt Domstolens dom i sag C-186/11 fortolkes således, at de er til hinder for et permanent forbud mod eller strafpålæggelse af grænseoverskridende formidling af sportsvæddemål, som kunne betegnes som »forebyggende«, hvis dette begrundes med, at det ikke var »åbenbart, dvs. fremgik uden videre undersøgelse« for den myndighed, der udsteder forbud, på tidspunktet for afgørelsen, at formidlingsaktiviteten opfylder alle materielle forudsætninger for tilladelsen, bortset fra forbeholdet om statsligt monopol?
 2)
 Skal direktiv 98/34/EF (1)fortolkes således, at det er til hinder for at pålægge straf for formidling af sportsvæddemål uden tysk tilladelse via en væddemålsautomat til en arrangør af væddemål, som har licens i et andet EU-land, hvis de statslige indgreb bygger på lovgivningen i en enkelt delstat, som ikke er notificeret til Europa-Kommissionen, og som har samme indhold som den statsaftale om hasardspil (»GlüStV«), der ikke længere er gældende?
 II. Vedrørende den anden sigtelse for perioden fra juli 2012
 3)
 Skal artikel 56 TEUF, reglerne om gennemsigtighed, lighedsprincippet og EU-rettens forbud mod favorisering fortolkes således, at de er til hinder for at pålægge straf for formidling af sportsvæddemål uden tysk tilladelse til en arrangør af væddemål, som har licens i et andet EU-land, i et tilfælde, som ved statsaftalen om ændring af hasardspilsbestemmelserne (»GlüÄndStV«), der har en planlagt løbetid på ni år, er kendetegnet ved en »forsøgsbestemmelse for sportsvæddemål«, som indeholder en teoretisk mulighed for i løbet af syv år at udstede højst 20 koncessioner også til ikke-statslige arrangører af væddemål, som indebærer legalisering for samtlige tyske delstater som en nødvendig forudsætning for en formidlingstilladelse, hvis
 a)
 proceduren med henblik på tildeling af koncessioner og retssager i denne forbindelse varetages af


text:
den myndighed, der bevilger koncessioner, i fællesskab med det advokatkontor, som regelmæssigt har rådgivet de fleste delstater og deres lotterivirksomheder i forbindelse med monopolet på sportsvæddemål, som var i strid med EU-retten, og repræsenteret dem ved de nationale domstole i sager mod private udbydere samt repræsenterede de statslige instanser i de præjudicielle sager Markus Stoß m.fl. [C–316/07, C–358/07, C–359/07, C–360/07, C–409/07 og C–410/07, ECLI:EU:C:2010:504], Carmen Media Group, [C–46/08, ECLI:EU:C:2010:505] og Winner Wetten [C–409/06, ECLI:EU:C:2010:503]
 b)
 koncessionsudbuddet i EU-Tidende den 8. august 2012 ikke indeholdt nærmere oplysninger vedrørende mindstekravene til de koncepter, der skulle forelægges, indholdet af de øvrige forlangte erklæringer og dokumentationer samt om udvælgelsen af de højst 20 koncessionshavere, men disse nærmere oplysninger først blev meddelt efter udløbet af ansøgningsfristen med et såkaldt »informationsmemorandum« og adskillige andre dokumenter og kun til ansøgere, som havde kvalificeret sig til koncessionsprocedurens »anden fase«
 c)
 den myndighed, der bevilger koncessioner, otte måneder efter procedurens indledning i strid med udbuddet kun indbyder 14 koncessionsansøgere til personligt at præsentere deres social- og sikkerhedskoncepter, fordi disse havde opfyldt mindstekravene til en koncession fuldt ud, men 15 måneder efter procedurens indledning meddeler, at ikke en eneste ansøger havde dokumenteret opfyldelsen af mindstekravene i en »kontrollerbar form«
 d)
 den statsligt kontrollerede koncessionsansøger (»Ods«, Ods Deutschland Sportwetten GmbH), som er en sammenslutning af de statslige lotteriselskaber, hører til de 14 ansøgere, som blev indbudt til at præsentere deres koncepter for den myndighed, der bevilger koncessioner, men vel næppe er berettiget til at deltage i koncessionen på grund af sine organisatoriske forbindelser med arrangører af sportsbegivenheder, da det i loven (§ 21, stk. 3, GlüÄndStV) forlanges, at den aktive sport og de foreninger, der organiserer den, er skarpt adskilt fra arrangering og formidling af sportsvæddemål
 e)
 tildelingen af en koncession bl.a. forudsætter dokumentation for, at »de nødvendige midler til at arrangere de påtænkte udbud af sportsvæddemål stammer fra en retmæssig kilde«
 f)
 den myndighed, der bevilger koncessioner, og hasardspilsudvalget (»Glücksspielkollegium«), som består af repræsentanter for delstaterne, og som træffer afgørelse om tildelingen af koncessioner, ikke gør brug af muligheden for at tildele koncession til private arrangører af væddemål, mens statslige lotteriforetagender i op til et år efter den eventuelle koncessionstildeling kan arrangere sportsvæddemål, lotterier og andre hasardspil uden koncession og sælge og reklamere for dem via deres landsdækkende indleveringssteder?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22.6.1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (eft L 204, s. 37).


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/37
 Rettens kendelse af 6. juli 2010 — Marcuccio mod Domstolen
 (Sag T-401/09) (1)
 (Annullationssøgsmål - Domstolens afvisning af en begæring om erstatning - erstatningssøgsmål - forkyndelse af et appelskrift til sagsøgerens tidligere advokat - tab foreligger ikke - åbenbart, at sagen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2010/C 234/67
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved avocat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol (ved A. Placco, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Dels et annullationssøgsmål med påstand om annullation af Domstolens angivelige afgørelser om at afvise sagsøgerens begæring om betaling af en godtgørelse for den skade, der er forvoldt ved en angivelig ikke-forskriftsmæssig forkyndelse for Luigi Marcuccio af appelskriftet i sag T-20/09 P, dels et erstatningssøgsmål.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Domstol frifindes.
 2)
 Luigi Marcuccio betaler sagens omkostninger.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om Europa-Kommissionens begæringen om intervention.
 (1) EUT C 297 af 5.12.2009.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/39
 Rettens kendelse af 21. september 2015 — De Nicola mod EIB
 (Sag T-848/14 P) (1)
 ((Appel - personalesag - ansatte i EIB - bedømmelse - forfremmelse - forfremmelsesåret 2006 - psykisk chikane - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet))
 (2015/C 381/46)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat L. Isola)
 Den anden part i appelsagen: Den Europæiske Investeringsbank (EIB)(ved G. Nuvoli og E. Raimond, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-Personalesager (Første Afdeling) den 11. november 2014 i sag F-55/08 RENV, Sml. Pers., EU:F:2014:244, De Nicola mod EIB, med påstand om delvis ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Carlo De Nicola bærer sine egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Investeringsbank (EIB) afholdte omkostninger i forbindelse med appelsagen.
 (1) EUT C 73 af 2.3.2015.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/15
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 5. oktober 2004
 i sag C-442/02, CaixaBank France mod Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État) (1)
 (Etableringsfrihed - kreditinstitutter - national lovgivning, som forbyder forrentning af indlån på anfordringskonti)
 (2004/C 300/30)
 Processprog: fransk
 I sag C-442/02, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Conseil d'État (Frankrig) ved afgørelse af 6. november 2002, indgået til Domstolen den 5. december 2002, i sagen CaixaBank France mod Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, Banque fédérale des banques populaires m.fl., har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer) samt dommerne R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta og K. Lenaerts, generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamend i, den 5. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 43 EF er til hinder for en medlemsstats retsforskrifter, der forbyder et kreditinstitut, som er datterselskab af et selskab i en anden medlemsstat, at forrente indlån på anfordringskonti i euro, der åbnes af bosiddende i den første medlemsstat.
 (1) EFT C 19 af 25.1.2003.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/37
 Sag anlagt den 10. oktober 2014 — Rotenberg mod Rådet
 (Sag T-720/14)
 (2015/C 007/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Arkady Romanovich Rotenberg (Sankt Petersborg, Rusland) (ved D. Pannick, QC, barrister M. Lester, samt solicitors S. Hey og H. Brunskill)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2014/508/FUSP og Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) nr. 826/2014 annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Rådet ikke har givet en behørig eller tilstrækkelig begrundelse for at opføre sagsøgeren på listen over personer, enheder og organer, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Ukraine.
 2.
 Andet anbringende om, Rådet har begået en åbenbar fejl ved at anse, at nogen af kriterierne for opførelse på listen i de anfægtede foranstaltninger var opfyldt i sagsøgerens tilfælde.
 3.
 Tredje anbringende om, at Rådet har tilsidesat databeskyttelsesprincipperne.
 4.
 Fjerde anbringende om, at Rådet ikke har sikret sagsøgerens ret til forsvar og ret til effektiv domstolsprøvelse.
 5.
 Femte anbringende om, at Rådet uforholdsmæssigt og uden begrundelse har krænket sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder retten til beskyttelse af ejendom, virksomhed og omdømme.


text:
13.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 361/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Cluj (Rumænien) den 22. juli 2014 — SC Capoda Import-Export SRL mod Registrul Auto Român og Benone-Nicolae Bejan
 (Sag C-354/14)
 2014/C 361/05
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Cluj
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SC Capoda Import-Export SRL
 Sagsøgte: Registrul Auto Român og Benone-Nicolae Bejan
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan EU-retten — navnlig artikel 34 TEUF, artikel 31, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/46/EF af 5. september 2007 om fastlæggelse af en ramme for godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøretøjer dertil samt af systemer, komponenter og separate tekniske enheder til sådanne køretøjer (1), samt artikel 1, litra t) og u), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 (2) — fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser som artikel 1, stk. 2, i OG (Ordonanţa Guvernului, regeringsdekret) nr. 80/2000, der tilsyneladende udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion, idet sælgeren, leverandøren eller forhandleren med henblik på fri omsætning (salg, distribution) af nye produkter og forbrugsmaterialer henhørende under kategorien af varer vedrørende færdselssikkerhed, miljøbeskyttelse, energieffektivitet og tyverisikring af vejkøretøjer i henhold til disse bestemmelser enten skal fremvise en typegodkendelsesattest eller en erklæring med henblik på indførelse på markedet og/eller markedsføring udstedt af fabrikanten eller — såfremt sælgeren, leverandøren eller forhandleren ikke har opnået eller er i besiddelse af en sådan dokumentation — iværksætte godkendelsesproceduren for de pågældende produkter ved Registrul Auto Român (det rumænske motorregistreringskontor; herefter »RAR«) og opnå en typegodkendelsesattest med henblik på indførelse på markedet og/eller markedsføring udstedt af RAR, når samtidigt henses til, at selv om sælgeren, leverandøren eller forhandleren er i besiddelse af en typeattest med henblik på indførelse på markedet og/eller markedsføring af dele fremlagt af leverandøren i en anden EU-medlemsstat, som frit distribuerer disse dele i den pågældende EU-medlemsstat, er den pågældende attest ikke tilstrækkelig til at tillade fri omsætning, salg eller distribution af de omhandlede varer?
 2)
 Kan EU-retten — navnlig artikel 34 TEUF, for så vidt angår begrebet »foranstaltninger med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion«, artikel 31, stk. 1, i direktiv 2007/46/EF og artikel 1, litra t) og u), i Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 — fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser, i henhold til hvilke typeattesten med henblik på indførelse på markedet og/eller markedsføring fremlagt af leverandøren i en anden EU-medlemsstat vedrørende nye produkter og forbrugsmaterialer henhørende under kategorien af varer vedrørende færdselssikkerhed, miljøbeskyttelse, energieffektivitet og tyverisikring af vejkøretøjer ikke er tilstrækkelig til at tillade den frie markedsføring af nye produkter og forbrugsmaterialer henhørende under kategorien af varer vedrørende færdselssikkerhed, miljøbeskyttelse, energieffektivitet og tyverisikring af vejkøretøjer, når samtidigt henses til, at denne leverandør i en anden EU-medlemsstat frit distribuerer disse dele i den pågældende EU-medlemsstat, idet de omhandlede dele i overensstemmelse med denne attest kan markedsføres i Den Europæiske Union?
 (1) EUT L 263, s. 1.
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31.7.2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet


text:
27.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 380/12
 Rettens kendelse af 2. september 2014 — Borghezio mod Parlamentet
 (Sag T-336/13) (1)
 ((Annullationssøgsmål - erklæring fra formanden for Europa-Parlamentet, der på et plenarmøde oplyser forsamlingen om ekskluderingen af et medlem fra dennes politiske gruppe - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - åbenbart at sagen skal afvises))
 2014/C 380/16
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Mario Borghezio (Torino, Italien) (ved advokat H. Laquay)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved N. Lorenz, N. Görlitz og M. Windisch, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Parlamentets afgørelse, der blev vedtaget i form af en erklæring fra dets formand på et plenarmøde den 10. juni 2013, ifølge hvilken sagsøgeren fra den 3. juni 2013 havde sæde som løsgænger på grund af sin ekskludering fra den politiske gruppe »Gruppen for Europæisk Frihed og Demokrati« med virkning fra denne dato.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Mario Borghezio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets omkostninger, herunder omkostninger i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 252 af 31.8.2013.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/2
 Lister til fastlæggelse af sammensætningen af dommerkollegierne
 (2007/C 269/04)
 På et møde den 9. oktober 2007 har Domstolen udarbejdet listerne som omhandlet i procesreglementets artikel 11c, stk. 2, andet afsnit, til fastlæggelse af sammensætningen af afdelinger med tre dommere:
 Femte Afdeling
 R. Schintgen
 A. Borg Barthet
 M. Ilešič
 E. Levits
 Sjette Afdeling
 K. Schiemann
 J. Makarczyk
 P. Kūris
 J.-C. Bonichot
 C. Toader
 Syvende Afdeling
 J.N. Cunha Rodrigues
 J. Klučka
 A. Ó Caoimh
 P. Lindh
 A. Arabadjiev
 Ottende Afdeling
 R. Silva de Lapuerta
 E. Juhász
 J. Malenovský
 T. von Danwitz


text:
6.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 70/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. januar 2017 — Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen mod Hauptzollamt Bielefeld (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-365/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - toldunion og fælles toldtarif - tilbagebetaling af importafgifter - forordning (EØF) nr. 2913/92 (toldkodeks) - artikel 241, stk. 1, første led - en medlemsstats forpligtelse til at fastsætte bestemmelse om betaling af renter selv i mangel af et søgsmål for de nationale domstole))
 (2017/C 070/06)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen
 Sagsøgt: Hauptzollamt Bielefeld
 Konklusion
 Når importafgifter, herunder antidumpingtold, tilbagebetales med den begrundelse, at de er blevet opkrævet i strid med EU-retten, hvilket det tilkommer til forelæggende ret at efterprøve, er der for medlemsstaterne en forpligtelse, der følger af EU-retten, til heraf til de borgere, der har krav på tilbagebetaling, at betale renter, som påløber fra tidspunktet for disse borgeres betaling af de tilbagebetalte afgifter.
 (1) EUT C 328 af 5.10.2015.


text:
22.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/16
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 25. oktober 2007 — Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-238/06 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - tredimensionalt varemærke - en plasticflaskes form - afslag på registrering - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - ældre nationalt varemærke - Pariserkonventionen - TRIPs-aftalen - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2007/C 315/26)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (ved Rechtsanwälte R. og H. Kunz-Hallstein)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 15. marts 2006 i sag T-129/04, Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag anlagt til prøvelse af en afgørelse om afslag på registrering af et tredimensionalt varemærke med form af en plasticflaske for varer i klasse 29, 30 og 32 — varemærkets fornødne særpræg
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
7.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 72/19
 Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage-
 sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt. Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia
 Giulia mod Kommissionen (1).
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia Sag anlagt den 19. december 1997 af Cointra Transport
 Giulia mod Kommissionen (1). and Trade Co. Srl. mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25. (Sag T-604/97)
 (98/C 72/44)
 (Processprog: italiensk)
 Sag anlagt den 19. december 1997 af firmaet Giuseppe Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Camaur mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- der den 19. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 skaber for De Europñiske Fñllesskaber af Cointra Transport and
 Trade Co. Srl. ved advokaterne Marcello Clarich og Ales-
 (Sag T-603/97)
 sandro Giadrossi, Firenze og Trieste, og med valgt adresse
 (98/C 72/43) på sidstnñvntes kontor via XXX ottobre, 17, Trieste.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (Processprog: italiensk)
 Ð Principalt, at Kommissionens beslutning K(97) 2735
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er endelig udg. af 30. juli 1997 annulleres.
 der den 19. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af firmaet Giuseppe
 Camaur ved advokaterne Marcello Clarich og Alessandro Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som
 Giadrossi, Firenze og Trieste, og med valgt adresse på det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage-
 sidstnñvntes kontor via XXX ottobre, 17, Trieste. sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ð Principalt, at Kommissionens beslutning K(97) 2735 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 endelig udg. af 30. juli 1997 annulleres.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 Ð Subsidiñrt, at beslutningen annulleres, for så vidt som dem, der er anfùrt i sag T-288/97, Regione Friuli-Venezia
 det herved (i artikel 5) er fastsat, at staten skal tilbage- Giulia mod Kommissionen (1).
 sùge stùtten (ydet fra den 1. juli 1990) med renter fra
 den dag, hvor stùtten blev udbetalt.
 (1) EFT C 7 af 10.1.1998, s. 25.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
10.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 362/10
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 20. oktober 2011 — Department of the Environment for Northern Ireland mod Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts og Creagh Concrete Products Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal in Northern Ireland — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-474/10) (1)
 (Anmodning om præjudiciel afgørelse - direktiv 2001/42/EF - artikel 6 - udpegning med henblik på høring af en myndighed, der kan blive berørt af indvirkningen på miljøet af planers eller programmers gennemførelse - en høringsmyndigheds mulighed for at udarbejde planer og programmer - forpligtelse til at udpege en særskilt myndighed - de nærmere regler for underretning og høring af myndighederne og offentligheden)
 2011/C 362/14
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal in Northern Ireland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Department of the Environment for Northern Ireland
 Sagsøgte: Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts og Creagh Concrete Products Ltd
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal in Northern Ireland — fortolkning af artikel 6, stk. 2, artikel 6, stk. 3, og artikel 6, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30) — udpegelse, med henblik på høring, af en myndighed, der kan blive berørt af indvirkningen på miljøet af planers eller programmers gennemførelse — nærmere regler om oplysning til og høring af myndighederne og offentligheden
 Konklusion
 1)
 Under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, pålægger artikel 6, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet ikke, at der skal oprettes eller udpeges en anden høringsmyndighed i denne bestemmelses forstand, for så vidt som der inden for den myndighed, der normalt er ansvarlig for at foretage høringer på miljøområdet, og som er udpeget hertil, foretages en funktionel opdeling, således at en intern administrativ enhed i myndigheden besidder en reel selvstændighed, som bl.a. indebærer, at den tildeles særskilte administrative og personelle ressourcer og således er i stand til at opfylde de opgaver, der er tillagt høringsmyndigheder som omhandlet i artikel 6, stk. 3, dvs. navnlig at give en objektiv vurdering af den plan eller det program, som påtænkes af den myndighed, som enheden er tilknyttet.
 2)
 Artikel 6, stk. 2, i direktiv 2001/42 skal fortolkes således, at den ikke kræver, at den frist, inden for hvilken de udpegede myndigheder og offentligheden, som berøres eller forventes at blive berørt som omhandlet i denne artikels stk. 3 og 4, skal have mulighed for at udtale sig om udkastet til en bestemt plan eller et bestemt program samt om miljørapporten, skal være præcist fastsat i den nationale lovgivning, der gennemfører dette direktiv, og følgelig er nævnte stk. 2 ikke til hinder for, at denne frist fastsættes fra


text:
sag til sag af den myndighed, som udarbejder planen eller programmet. I sidstnævnte situation kræver nævnte stk. 2 imidlertid, at med henblik på høringen af myndighederne og offentligheden angående en given plan eller et givent program skal den faktisk fastsatte frist være tilstrækkelig og således give sidstnævnte en konkret lejlighed til rettidigt at udtale sig om udkastet til planen eller programmet samt om rapporten om nævnte plans eller programs indvirkning på miljøet.
 (1) EUT C 13 af 15.1.2011.


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/18
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Anden Afdeling)
 den 9. juli 2004
 i sag T-132/04, André Bonnet mod De Europæiske Fællesskabers Domstol (1)
 (Tjenestemænd - forudgående administrativ procedure - afvisning)
 (2004/C 251/34)
 Processprog: fransk
 I sag T-132/04, André Bonnet, Saint-Pierre-de-Vassols (Frankrig), ved avocat H. de Lepinau, og med valgt adresse i Luxembourg, mod De Europæiske Fællesskabers Domstol (befuldmægtiget: M. Schauss, og med valgt adresse i Luxembourg), angående dels en påstand om annullation af Domstolens retsakter af 11. februar 2004 og 4. marts 2004, der for sagsøgerens vedkommende afsluttede ansættelsesproceduren til stillingen som domslæser hos Domstolens præsident og af afgørelsen om at ansætte en anden ansøger i stillingen, dels en påstand om tilkendelse af erstatning, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af A.W.H. Meij som fungerende afdelingsformand og dommerne N.J. Forwood og I. Pelikánová; justitssekretær: H. Jung, den 9. juli 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine omkostninger.
 (1) EFT C 168 af 26.6.2004.


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/24
 Sag anlagt den 14. august 2014 — Fútbol Club Barcelona mod KHIM — Kule (KULE)
 (Sag T-614/14)
 2014/C 351/31
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Fútbol Club Barcelona (Barcelona, Spanien) (ved advokat J. Carbonell Callicó)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Kule LLC (New York, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. juni 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2375/2013-4) annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Kule LLC
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »KULE« for varer i klasse 14, 18 og 25 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 9 17 097
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke-eller tegn: Fútbol Club Barcelona
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke- eller tegn: Spanske ordmærker og det velkendte ordmærke »CULE«
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 42, stk. 2 og 3.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/46
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 24. september 2009 — SBS TV og SBS Danish Television mod Kommissionen
 (Sag T-12/05) (1)
 (Statsstøtte - rekapitalisering af en public service-radio- og tv-virksomhed efter en første beslutning med krav om tilbagesøgning af uforenelig statsstøtte - beslutning om ikke at gøre indsigelser - annullation af den første beslutning - ufornødent at træffe afgørelse)
 2009/C 282/88
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: SBS TV A/S, tidligere TV Danmark A/S (Skovlunde, Danmark) og SBS Danish Television Ltd, tidligere Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Det Forenede Kongerige) (først ved advokaterne D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander og H. Peytz, derefter ved advokaterne D. Vandermeersch, H. Peytz og K.-U. Karl)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Khan og M. Niejahr, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgerne: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne S. Hjelmborg og M. Honoré)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Danmark (ved J. Molde, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne P. Biering og K. Lundgaard Hansen) og TV 2/Danmark A/S (Odense, Danmark) (ved advokaterne O. Koktvedgaard og M. Thorninger)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2004) 3632 endelig udg. af 6. oktober 2004 om rekapitalisering af TV2/Danmark A/S.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 19.3.2005.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/69
 Sag anlagt den 14. januar 2008 — Schönberger mod Parlamentet
 (Sag F-7/08)
 (2008/C 64/114)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Peter Schönberger (Luxembourg, Luxembourg) (ved Rechtsanwalt O. Mader)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Parlamentets afgørelse om ikke at tildele sagsøgeren tre forfremmelsespoints for bedømmelsesåret 2003.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 —
 Annullation af den sagsøgte institutions afgørelse af 15. januar 2007 om ikke at tildele sagsøgeren tre forfremmelsespoint for bedømmelsesåret 2003, og annullation af den sagsøgte institutions afgørelse af 16. oktober 2007, hvorved sagsøgerens klage over afgørelsen af 15. januar 2007 blev afslået.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/29
 Sag anlagt den 12. april 2016 — NC mod Kommissionen
 (Sag T-151/16)
 (2016/C 279/43)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: NC (ved barristers J. Killick og G. Forwood samt advokaterne C. Van Haute og A. Bernard)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 28. januar 2016 om at udelukke sagsøgeren fra at deltage i procedurerne for tildeling af udbudskontrakter og tilskud, der finansieres over Den Europæiske Unions almindelige budget, og om at registrere. sagsøgeren i systemet for tidlig opdagelse og udelukkelse som omhandlet i artikel 108, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25. oktober 2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT 2012 L 298, s. 1), annulleres.
 —
 De begærede foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse vedtages.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende, hvorefter Kommissionen har tilsidesat princippet om anvendelse med tilbagevirkende kraft af den mildeste straf (lex mitior), idet forordning nr. 966/2012 som ændret ved forordning nr. 2015/1929 (1) ikke blev anvendt på den anfægtede afgørelse.
 2.
 Andet anbringende, hvorefter Kommissionen har tilsidesat en væsentlig formforskrift, idet den ikke har hørt panelet og foretaget en revision af sin afgørelse som krævet i henhold til forordning nr. 966/2012 som ændret ved forordning nr. 2015/1929.
 3.
 Tredje, subsidiære, anbringende, hvorefter Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet og artikel 133a, stk. 1, i forordning nr. 2342/2002 (2) idet den har anvendt en udelukkelse, der er uforholdsmæssig under de foreliggende omstændigheder.
 4.
 Fjerde anbringende, hvorefter Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet og ne bis in idem-princippet for så vidt som sagsøgeren allerede er blevet udelukket for den samme adfærd.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) 2015/1929 af 28.10.2015 om ændring af forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 286, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).


text:
C 161/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.6.2001
 — har opretholdt artikel 15 i afsnit IV i lov nr. 409 af 1. Skal direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald
 24. juli 1985, hvori der henvises til artikel 1 i lov nr. 1398 (rammedirektivet) (1) fortolkes således, at det tillader, at
 af 14. december 1964, hvoraf det fremgår, at kun en forarbejdningsproces for affald, hvorved der udføres
 tandlæger, der er italienske statsborgere, kan forblive mere end en operation som beskrevet i det foregående,
 medlemmer af tandlægeforeningen i tilfælde af overflyt- anses for en helhed?
 ning af bopælen til en anden medlemsstat,
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor- 2. I bekræftende fald, er der da tale om nyttiggørelse som
 manden, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris, J.-P. Puisso- omhandlet i R1, R3 og R5 i rammedirektivets bilag II
 chet, R. Schintgen (refererende dommer) og F. Macken; general- B, såfremt forarbejdningsprocessen fører til fuldstændig
 advokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 18. januar udnyttelse af det derved anvendte affald?
 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i 3.a. Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, har det om-
 henhold til EF-traktatens artikel 48 og 52 (efter ændring nu fang (udtrykt i brændværdi), hvori affaldet bidrager til
 forbrændingsprocessen, henholdsvis (udtrykt i materiale-
 artikel 39 EF og 43 EF), idet den
 genbrugets omfang) askeresterne fra dette affald bidrager
 — har tilladt, at lovdekret nr. 233 af 13. september til produktionsprocessen, da betydning for klassificerin-
 1946, udstedt af det midlertidige statsoverhoved, om gen af hver enkelt operation som nyttiggørelse eller
 genoprettelse af de sundhedserhvervsfaglige foreninger og bortskaffelse (R1, R3 og R5, henholdsvis D10)?
 bestemmelser om udøvelsen af de pågældende erhverv,
 skønt ændret ved artikel 9 i lov nr. 362 af 8. november
 3.b. I bekræftende fald, ud fra hvilke kriterier skal det afgøres,
 1991 om bestemmelser om reorganisering af lægemiddel-
 om bidraget er tilstrækkeligt til, at operationen klassifice-
 sektoren, fortsat finder anvendelse på en sådan måde, at
 res som nyttiggørelse? Kan nationale kriterier anvendes
 tandlæger, der driver virksomhed i Italien, faktisk er
 på dette punkt i mangel af fællesskabskriterier?
 underkastet bopælspligt
 — har opretholdt artikel 15 i lov nr. 409 af 24. juli 4. Såfremt én operation skal klassificeres som nyttiggørelse
 1985 om tandlægeerhvervet og om bestemmelser om og en anden operation som bortskaffelse, hvordan skal
 etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser forarbejdningsprocessen i sin helhed da betegnes?
 for tandlæger, der er statsborgere i De Europæiske
 Fællesskabers medlemsstater, hvori der henvises til arti-
 kel 1 i lov nr. 1398 af 14. december 1964 om ændring
 og supplering af lov nr. 736 af 10. juni 1960 om
 optagelse som medlem af de sundhedserhvervsfaglige (1) EFT L 194, 1975, s. 39.
 foreninger for italienske statsborgere med bopæl i udlan-
 det, hvoraf det fremgår, at kun tandlæger, der er italienske
 statsborgere, kan forblive medlemmer af tandlægeforenin-
 gen i tilfælde af overflytning af bopælen til en anden
 medlemsstat.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 188 af


text:
3.7.1999.
 Appel iværksat den 19. marts 2001 af T. Port GmbH &
 Co. KG til prøvelse af dom afsagt den 1. februar 2001 af
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte
 Afdeling) i sag T-1/99, T. Port GmbH & Co. KG mod
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 afsagt den 13. marts 2001 af Raad van State i sagen Verol
 Recycling Limburg BV mod Minister van Volkshuis-
 vesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (Sag C-122/01 P)
 (Sag C-116/01) (2001/C 161/12)
 (2001/C 161/11)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts
 Ved dom afsagt den 13. marts 2001, indgået til Domstolens 2001 iværksat appel af T. Port GmbH & Co. KG ved advokat
 Justitskontor den 15. marts 2001, har Raad van State i sagen Dr. G. Meier, Köln, som befuldmægtiget, til prøvelse af dom
 Verol Recycling Limburg BV mod Minister van Volkshuis- afsagt den 1. februar 2001 (1) af De Europæiske Fællesskabers
 vesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer forelagt De Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-1/99, T. Port
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi- GmbH & Co. KG mod Kommissionen for De Europæiske
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: Fællesskaber.
 ---pagebreak--- 2.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 161/7
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: ser. Såfremt Retten havde ladet forstå, at den nærede tvivl
 i denne henseende, kunne sagsøgeren have udspecificeret
 tallene under den mundtlige forhandling; følgelig måtte
 — Den anfægtede dom ophæves delvist. Retten ikke med denne begrundelse afslå at give sagsøge-
 ren medhold i det hele taget.
 — Der afsiges dom i overensstemmelse med sagsøgerens
 påstand 1) i første instans. (1) Endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Retten har med urette lagt til grund, at sagsøgeren har
 overvæltet udgifterne til eksportlicenser på selskabets
 kunder og derfor i sidste ende ikke har lidt tab. Sagsøgeren
 udtalte sig ikke om dette punkt, fordi spørgsmålet om en Sag anlagt den 16. marts 2001 af Kommissionen for De
 eventuel overvæltning under alle omstændigheder ikke er Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 omfattet af sagsøgerens påberåbelses- og bevisbyrde.
 (Sag C-124/01)
 Såfremt sagsøgeren måtte have overvæltet sine udgifter
 til eksportlicenserne på selskabets kunder, er begrundel-
 (2001/C 161/13)
 sen den, at markedet muliggjorde sådanne priser. Hvis
 der ikke var blevet stillet krav om fremlæggelse af
 eksportlicenser fra Costa Rica, ville sagsøgeren have Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. marts
 opnået den samme salgspris, men ville have haft en 2001 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-
 højere fortjeneste. Skaden indtrådte ved betalingen for de nen for De Europæiske Fællesskaber ved Antonio Aresu som
 ulovlige eksportlicenser, og det retlige mellemværende befuldmægtiget.
 mellem skadevolder og skadelidt er dermed afsluttet. Det
 er et helt andet spørgsmål på grundlag af nye (adækvate)
 årsagssammenhænge, om og i hvilket omfang det lykke- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 des den skadelidte, takket være hans dygtighed og situatio-
 nen på markedet, at skaffe sig yderligere indtægter,
 ved hjælp af hvilke han kan dække sine


text:
udgifter til — Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt
 eksportlicenserne. Dette retsspørgsmål er blevet afgjort de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Europa-
 på den nævnte måde af de højere tyske retsinstanser. Det Parlamentets og Rådets direktiv 94/47/EF (1) af 26. okto-
 afgørende synspunkt er, at det anerkendes, at skadevolde- ber 1994 om beskyttelse af køber i forbindelse med visse
 ren ikke må gå fri i urimeligt omfang. aspekter ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på
 timeshare-basis, idet den ikke har vedtaget de love og
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 — Den anfægtede dom kan heller ikke støttes på Rettens efterkomme direktivet.
 subsidiære overvejelser om kompenserende fordele. Prin-
 cippet om kompenserende fordele gælder kun, såfremt — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 den indtrådte fordel (forhøjelse af kontingenterne, told- ninger.
 nedsættelse) stammer fra den samme retskrænkelse som
 tabet (udgifter til eksportlicenser). Forhøjelse af kontin-
 genter og told udgør imidlertid ingen retskrænkelse.
 Hvorledes denne udligning af tabet i øvrigt herved Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nærmere skal opgøres i tal i sagsøgerens tabsberegning,
 får sagsøgeren ingen oplysning om i den anfægtede dom.
 a) Tilsidesættelse af artikel 9 i direktiv
 — Den anfægtede dom er behæftet med en begrundelses- 94/47/EF
 mangel, fordi det ikke fremgår, om Retten principielt ikke
 vil anerkende det bevismiddel, at tabet attesteres af
 autoriserede revisorer. De italienske myndigheder har anført, at de ville foretage en
 ændring af artikel 11 i dekret 427/98 med henblik på at
 implementere direktivets artikel 9 fuldt ud. Der er imidlertid
 — Retten har med urette afvist at anse sagsøgerens toldbeta- endnu ikke givet meddelelse om en nøjagtig tidsplan for denne
 linger, der er attesteret af en revisor, som gyldigt bevis for ændring, hvoraf det må udledes, at bestemmelsen stadig
 faktiske indførsler svarende til de opnåede eksportlicen- tilsidesættes.


text:
Nr . C 119/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 5 . 95
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — kun den fortjeneste, der er konstateret på statustids
 punktet, medtages
 1 . Retten i Første Instans har anlagt en fejlagtig fortolkning
 af udtrykket » undtagelsestilfælde « i artikel 25, stk. 1 , i — der skal tages hensyn til indtægter vedrørende det år,
 forordning ( EØF ) nr. 1035/72. Den antog (præmis 54 ), som regnskabet omfatter, uden hensyn til det tidspunkt,
 at dette udtryk vedrører tilfælde, hvor Kommissionen hvor disse indtægter indgår
 har valgt ikke at pålægge udligningsafgifter, skønt
 betingelserne herfor foreligger. Appellanten gør gæl at et krav på udbytte af overskudsbeviser (» Genuß-
 dende, at Kommissionen i et sådant tilfælde derimod har
 scheine «), der er betinget af, at der foreligger et tilstrække
 pligt til ikke at pålægge udligningsafgifter.
 ligt overskud til at foretage udbetaling, aktiveres samtidig
 med, at den udbetalende virksomhed har konstateret, at der
 2 . I den appellerede dom antages det fejlagtigt (præmis 62 ), er et overskud, selv om udbyttet først forfalder til betaling en
 at artikel 3 , stk. 3 , i forordning ( EØF) nr. 2707/72 ikke bankarbejdsdag efter den generalforsamling i den udbeta
 kan anvendes analogt på en foranstaltning, hvorved der lende virksomhed, hvor der er truffet beslutning om
 pålægges en udligningsafgift. Appellanten har anført, at overskudsfordelingen for det forløbne år ?
 en beskyttelsesforanstaltning, udstedt i medfør af
 forordning ( EØF ) nr. 2707/72, har absolut samme (M EFT nr. L 222 af 14 . 8 . 1978 , s . 11 .
 virkning som en udligningsafgift.
 3 . Det er åbenbart fejlagtigt og ubegrundet, når Retten
 antager (præmis 63 ), at det på samme tid er muligt at
 have tilsynsforanstaltninger (f. eks . bekræftelse af ind
 førsel og udførsel ) og udligningsafgifter.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelser
 4. Modsat det i den appellerede dom antagne (præmis 66 ) truffet henholdsvis den 15 . og den 22. februar 1995 af
 udelukkede rammeaftalen fra 1990 mellem Fællesska
 Pretura Circondariale di Roma — Tivoli — i straffesagerne
 bet og Chile, at der blev indført ensidige foranstaltnin mod Sandro Gallotti og Roberto Censi
 ger, herunder fastsættelse af udligningsafgifter.
 (Sag C-58/95 og sag C-75/95 )
 ( 95/C 119/13 )
 5 . Appellanten gør gældende, at Retten fuldstændig har
 misforstået den særlige situation, som appellanten
 befandt sig i, og som beroede på, at der på tidspunktet Ved afgørelser truffet henholdsvis den 15 . og den 22 . fe
 for de faktiske omstændigheder stadig i Grækenland, jf. bruar 1995 , indgået til Domstolens Justitskontor henholds
 direktiv 88/361/EØF af 24. juni 1988, gjaldt begræns vis den 6, og den 14. marts 1 995 , har Pretura Circondariale
 ninger for de frie kapitalbevægelser. di Roma — Tivoli — forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 1 . Hvilken retlig betydning har det, at Den Italienske
 Republik har undladt rettidigt at udstede de retsakter,
 der er nødvendige for at gennemføre Rådets direktiv
 91/156/EØF (!)?


text:
Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 8 , februar 1995 af Finanzgericht Köln i sagen
 Brühler Kreditbank eG mod Finanzamt Brühl
 2. Kan bestående strafferetlige sanktioner, herunder navn
 (Sag C-56/95 ) lig de i artikel 10 og 25 (sag C-75/95 ) og artikel 25 ff.
 ( 95/C 119/12) (sag C-58/95 ) i præsidentdekret nr. 915 af 1982
 fastlagte sanktioner for tilsidesættelse af de italienske
 bestemmelser, anses for at være i strid med de fælles
 Ved kendelse afsagt den 8 , februar 1995 , indgået til skabsregler, hvorved der skal tilvejebringes ensartet
 Domstolens Justitskontor den 3 , marts 1995 , har Finanz behandling, også for så vidt angår anvendelsen af
 gericht Köln i sagen Brühler Kreditbank eG mod Finanzamt strafferetlige sanktioner, af de erhvervsdrivende inden
 Brühl forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en for enhedsmarkedet ?
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 (*) Rådets direktiv 91 /156/EØF om ændring af direktiv 75/
 442/EØF ( EFT nr. L 78 af 26 . 3 . 1991 , s. 32 ).
 Er det i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 3 1 ,
 stk. 1 , litra c ) — særligt underlitra aa ) — og litra d) i Rådets
 fjerde direktiv 78/660/EØF af 25 . juli 1978 ( 1 ), hvorefter


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/21
 Sag anlagt den 21. oktober 2011 — European Dynamics Luxembourg m.fl. mod KHIM
 (Sag T-556/11)
 2012/C 6/39
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxembourg), European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgien) og Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne N. Korogiannakis og M. Dermitzakis)
 Sagsøgte: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Beslutning truffet af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) om ikke at antage sagsøgerens bud som svar på åben udbudsrunde AO/029/10 (E-Alicante: udvikling af programmel og vedligeholdelsestjenester) (1), der blev meddelt ved skrivelse af 11. august 2011, samt alle KHIM’s relaterede beslutninger, herunder dem, som tildeler kontrakten til den første, anden og tredje kontrahent i rækkefølgen, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgerne erstatning for tab som følge af den pågældende udbudsprocedure svarende til et beløb stort 67 500 000 EUR
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgerne erstatning for tab for fortabt mulighed og krænkelse af omdømme og troværdighed svarende til et beløb stort 6 750 000 EUR, og
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger og andre omkostninger, der er afholdt i forbindelse med denne sag, selv hvis der ikke gives sagsøgerne medhold i de nedlagte påstande.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende:
 —
 Manglende overholdelse af bestemmelserne i artikel 100, stk. 2, i finansforordningen, idet Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 a)
 undlod at give en begrundelse
 b)
 undlod at offentliggøre de respektive fordele ved de valgte tilbudsgiveres tilbud.
 2)
 Andet anbringende:
 —
 Der er foretaget åbenbart fejlagtige skøn, anvendelse af et nyt tildelingskriterium i strid med udbudsbetingelserne, anvendelse af kriterier, der ikke var blevet afklaret i forbindelse med spørgsmål/svar-møderne, utilstrækkelig begrundelse, uklare og ubegrundede bemærkninger fra Harmoniseringskontoret, anvendelse af fejlagtige økonomiske modeller, der muliggjorde fordrejninger, ændring af kontraktens omfang og genstand.
 3)
 Tredje anbringende:
 —
 Forskelsbehandling af tilbudsgivere og manglende overholdelse af de valgte tilbudsgiveres udelukkelseskriterier, tilsidesættelse af artikel 93, stk. 1, litra f), artikel 94 og 96 i finansforordningen, tilsidesættelse af artikel 133a og artikel 134b i gennemførelsesbestemmelsernes samt af princippet om god forvaltningsskik, idet
 a)
 medlemmer af det vindende konsortium er genstand for en interessekonflikt
 b)
 et medlem af det vindende konsortium er involveret i bedrageri, korruption og bestikkelse.
 (1) EUT 2011/S 10-013995.


text:
C 372/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.12.2000
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Er det foreneligt med artikel 4 i direktiv 69/335/EØF (1) om
 afsagt den 18. oktober 2000 af Nederlandenes Hoge kapitaltilførselsafgifter at undergive en selskabsdeltagers ydelse
 Raad i sagen F.W.L. de Groot mod Inspecteur van de af et rentefrit lån til selskabet kapitaltilførselsafgift, når der
 Belastingdienst Particulieren/Ondernemingen, Haarlem på tidspunktet for ydelsen af lånet bestod en aftale om
 resultatoverførsel mellem selskabet og selskabsdeltageren?
 (Sag C-385/00)
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 (2000/C 372/10)
 Ved dom afsagt den 18. oktober 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 20. oktober 2000, har Nederlandenes Hoge
 Raad i sagen F.W.L. de Groot mod Inspecteur van de Belasting-
 dienst Particulieren/Ondernemingen, Haarlem, forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 20. oktober 2000 af Tribunale di Trento —
 1) Er EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 Afdelingen for Civile Sager — i sagen Distillerie Fratelli
 EF) og artikel 7 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF (1) Cipriani SpA mod Finansministeriet
 til hinder for, at en person, som er hjemmehørende i en
 medlemsstat, og som i et bestemt år (også) erhverver (Sag C-395/00)
 indtægter i en anden medlemsstat i et tjenesteforhold,
 som udøves dér, og beskattes af disse indtægter i denne
 anden medlemsstat, uden at der herved tages hensyn til (2000/C 372/12)
 den pågældende arbejdstagers personlige og familiemæs-
 sige situation, i henhold til en ordning til undgåelse af Ved kendelse afsagt den 20. oktober 2000, indgået til Domstol-
 dobbeltbeskatning i sin bopælsstat mister en forholds- ens Justitskontor den 26. oktober 2000, har Tribunale di
 mæssig del af fordelen ved sit skattefrie beløb og sine Trento — Afdelingen for Civile Sager — i sagen Distillerie
 personlige skattelettelser? Fratelli Cipriani SpA mod Finansministeriet forelagt De Euro-
 pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 2) Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende, følger der da afgørelse af følgende spørgsmål:
 af fællesskabsretten særlige krav til den måde, hvorpå der
 i bopælsstaten skal tages hensyn til den pågældende 1) Skal artikel 20, stk. 3, i Rådets direktiv 92/12/EØF (1) af
 arbejdstagers personlige og familiemæssige situation? 25. februar 1992 — når der foreligger omsætning af
 varer under suspensionsordningen efter betydningen i
 direktivets artikel 4, litra c), der er bestemt til udførsel via
 (1) EFT 1968 II, s. 467.
 én eller flere medlemsstater, men ikke er nået frem til
 bestemmelsesstedet, og når det ikke er muligt at fastslå,
 hvor uregelmæssigheden eller overstrædelsen har fundet
 sted — fortolkes således, at afsendelsesmedlemsstaten
 alene kan skride til opkrævning af punktafgifterne, så-
 fremt den, der har stillet sikkerhed for betalingen, rettidigt
 er blevet sat i stand til at blive bekendt med, at suspen-
 sionsordningen ikke er blevet afsluttet, således at vedkom-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- mende inden udløbet af fristen på fire måneder at regne
 se afsagt den 9. august 2000 af Bundesfinanzhof i sagen fra datoen for afsendelsen af varerne kan fremlægge
 Finanzamt Hannover-Nord mod Norddeutsche


text:
Gesell- tilfredsstillende bevis for, enten at omsætningen har været
 schaft zur Beratung und Durchführung von Entsorgung- forskriftsmæssig, eller for, hvor uregelmæssigheden eller
 saufgaben bei Kernkraftwerken mbH overtrædelsen faktisk har fundet sted?
 2) Såfremt der svares bekræftende på spørgsmålet under 1),
 (Sag C-392/00) spørges: Gælder den samme fortolkning under de samme
 omstændigheder også, når afsendelsesmedlemsstaten er
 (2000/C 372/11) den samme som den stat, der har konstateret overtrædel-
 sen eller uregelmæssigheden, eller kommer i et sådant
 tilfælde under de samme omstændigheder formodningen
 Ved kendelse afsagt den 9. august 2000, indgået til Domstolens i direktivets artikel 20, stk. 2, til anvendelse? Såfremt det
 Justitskontor den 25. oktober 2000, har Bundesfinanzhof i sidstnævnte måtte være tilfældet, spørges, om der kan
 sagen Finanzamt Hannover-Nord mod Norddeutsche Gesell- gives adgang til bevisførelse vedrørende spørgsmålet,
 schaft zur Beratung und Durchführung von Entsorgungsaufga- enten om omsætningen har været forskriftsmæssig, eller
 ben bei Kernkraftwerken mbH forelagt De Europæiske Fælles- vedrørende spørgsmålet, hvor uregelmæssigheden eller
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af overtrædelsen faktisk har fundet sted, ligesom der spør-
 følgende spørgsmål: ges, om dette bevis er undergivet fristbetingelsen i stk. 3.


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/36
 Sag anlagt den 27. oktober 2014 — Monster Energy mod KHIM — Home Focus (MoMo Monsters)
 (Sag T-736/14)
 (2014/C 448/45)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Monster Energy Company (Corona, De Forenede Stater) (ved solicitor P. Brownlow)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Home Focus Development Ltd (Tortola, De Britiske Jomfruøer)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Monster Energy Company
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »MoMo Monsters« EF-varemærkeregistrering nr. 1 0 5 13 372
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. august 2014 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1167/2013-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5 i forordning nr. 207/2009


text:
6.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 3. april 2009 — Smit Reizen BV mod Minister van Verkeer en Waterstaat
 (Sag C-124/09)
 2009/C 129/18
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Smit Reizen BV
 Sagsøgt: Minister van Verkeer en Waterstaat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Hvorledes skal udtrykket »driftssted«, således som det anvendes i præmis 21 ff. i Domstolens dom af 18. januar 2001 i sag C- 297/99 (1), Skills Motor Coaches Ltd., fortolkes, når henses til artikel 1, nr. 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport (2) og artikel 15 i Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport (3)?
 2)
 Gør det ved bedømmelsen af spørgsmålet, om der er tale om hviletid i henhold til artikel 1, nr. 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport, en forskel, om den pågældende fører selv kører til det sted, hvor han overtager et køretøj, der skal være udstyret med et kontrolapparat, eller om han bliver kørt dertil af en anden?
 (1) Sml. I, s. 73.
 (2) EFT L 370, s. 1.
 (3) EFT L 370, s. 8.


text:
17 . 2 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 46/ 13
 sådanne kalve bliver genstand for tremmekalveopdræt i Circondariale di Ivrea, Strambino Afdeling, i straffesagen
 medlemsstaterne B ? mod Carlo Sunino og Giancarlo Data forelagt De Europæi
 ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 2 ) Såfremt det følger af direktivets bestemmelser, forudsat afgørelse af følgende spørgsmål :
 at disse er gyldige, at spørgsmål 1 må besvares benæg
 tende, ønskes det oplyst, hvorvidt bestemmelserne er
 gyldige .
 1 . Kan de nationale bestemmelser om arbejdsformidling og
 (') Rådets afgørelse 78/923/EØF af 19 . juni 1978 om indgåelse af om midlertidigt arbejde, når henses til deres offentligret
 den europæiske konvention om beskyttelse af dyr under opdræt lige karakter, for så vidt som de er opstillet til beskyttelse
 ( EFT nr . L 323 af 17 . 11 . 1978 , s . 12 ). for arbejdstagerne og den nationale økonomi , anses for
 ( 2 ) Rådets direktiv 91 /629/EØF af 19 . november 1991 om fastsæt at falde ind under udøvelse af offentlig myndighed jf.
 telse af mindstekrav med hensyn til beskyttelse af kalve ( EFT nr. EØF-traktatens artikel 66 sammenholdt med arti
 L 340 af 11 . 12 . 1991 , s . 28 ). kel 55 ?
 2 ) Kan de fællesskabsbestemmelser, som forsvaret har
 påberåbt sig, i mangel af præcise gennemførelsesbestem
 melser på dette specielle område anses for at være
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse umiddelbart anvendelige, og kan ethvert retssubjekt —
 afsagt den 14 . december 1995 af Pretura Circondariale di offentligretligt eller privatretligt — ifølge disse bestem
 Ivrea i straffesagen mod Carlo Sunino og Giancarlo Data melser uden nogen speciel kontrol og godkendelse
 ( Sag C-2/96 ) udøve en hvilken som helst virksomhed, der består i
 ( 96/C 46/24 )
 formidling mellem udbud og efterspørgsel af arbejde og i
 midlertidig levering af arbejdskraft til tredjemand,
 såfremt medlemsstaten ikke med sit eget administrative
 Ved kendelse afsagt den 14 . december 1995 , indgået til apparat fuldt ud kan tilfredsstille arbejdsmarkedets
 Domstolens Justitskontor den 3 . januar 1996 , har Pretura efterspørgsel efter tjenesteydelser ?
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens
 den 9. januar 1996 artikler 85 og 86 ( EFT 1959-1962, s . 81 ), har Retten ( Fjerde
 udvidede Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden,
 i sag T-5 75/93 , Casper Koelman mod Kommissionen for De D. P. M. Barrington, og dommerne R. García-Valdecasas,
 Europæiske Fællesskaber (') K. Lenaerts, P. Lindh og M. J. Azizi ; justitssekretær : B.
 (Forordning nr. 17 — afvisning af en klage — begrundelse Pastor, den 9 . januar 1996 afsagt dom, hvis konklusion
 — national retsinstans) lyder således :
 ( 96/C 46/25
 1 ) Sagsøgerens påstande afvises, for så vidt som de hverken
 (Processprog: nederlandsk) vedrører annullation af Kommissionens beslutning af
 14. oktober 1993 om at afvise sagsøgerens klage eller
 kravet om erstatning.
 I sag T-575/93 , Casper Koelman, Bruxelles, ved advoka


text:
terne Michel Molitor, Lambert Dupong, Pierre Feltgen og 2 ) I øvrigt frifindes sagsøgte, for så vidt angår påstanden
 Lucy Dupong, Luxembourg, og med valgt adresse i Luxem om annullation og om erstatning.
 bourg hos advokat Michel Molitor, 14A, rue des Bains, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtiget: Berend Jan Drijber ), støttet af Buma, Amstelveen 3 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, berunder
 ( Nederlandene ), ved advokaterne Cornelis van Rij og intervenientens .
 Eduard A. P. Engels, Amsterdam, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Guy Harles, 8-10, rue Mathias
 (') EFT nr . C 27 af 28 . 1 . 1994 .
 Hårdt, angående en række påstande vedrørende Kommis
 sionens beslutning af 14 . oktober 1993 om at afvise den
 klage, sagsøgeren har indgivet i medfør af artikel 3 , stk . 2 , i
 Rådets forordning nr. 17 af 6 . februar 1962, første


text:
2.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/18
 Rettens kendelse af 6. december 2012 — Spa Monopole mod KHIM — Royal Mediterranea (THAI SPA)
 (Sag T-664/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - begrænsning af den i ansøgningen angivne fortegnelse over tjenesteydelser - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 32/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgien) (ved advokaterne L. de Brouwer, E. Cornu og É. De Gryse)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Royal Mediterranea, SA (Madrid, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. oktober 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1976/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SN/NV og Royal Mediterranea, SA
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012.


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/29
 Kendelse afsagt af Domstolens den 18. maj 2017 — Green Yellow Canet en Roussillon SNC (sag C-583/16) og Green Yellow Hyères Sup SNC (sag C-584/16) mod Enedis, SA, procesdeltager: Axa Corporate Solutions Assurances SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Versailles — Frankrig)
 (Sag C-583/16) (1)
 (2017/C 283/42)
 Processprog: fransk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 38 af 6.2.2017.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/21
 Slettelse af sag C-347/01 (1) Slettelse af sag C-390/01 ( 1)
 (2003/C 55/52) (2003/C 55/55)
 Ved kendelse af 28. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-347/ Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-390/01,
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 331 af 24.11.2001. (1 ) EFT C 348 af 8.12.2001.
 Slettelse af sag C-377/01 (1) Slettelse af sag C-21/02 (1)
 (2003/C 55/53) (2003/C 55/56)
 Ved kendelse af 13. december 2002 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 11. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-21/02,
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-377/
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 Kongeriget Belgien, skal slettes af registeret.
 (1 ) EFT C 68 af 16.3.2002.
 ( 1) EFT C 317 af 10.11.2001.
 Slettelse af sag C-88/02 (1)
 Slettelse af sag C-389/01 (1)
 (2003/C 55/57)
 (2003/C 55/54)
 Ved kendelse af 15. november 2002 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-88/02,
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-389/01, Dolomite italiana SpA (SDI) mod Ministero delle Finanze
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia),
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret. skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 348 af 8.12.2001. (1 ) EFT C 131 af 1.6.2002.


text:
C 84/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 Sag anlagt den 11. december 2001 af Kommissionen for Sag anlagt den 13. december 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-479/01) (Sag C-483/01)
 (2002/C 84/79) (2002/C 84/80)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. de- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. de-
 cember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis- cember 2001 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Wolfcarius, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Tricot,
 som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Kommissionens — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har opfyldt
 direktiv 1999/19/EF af 18. marts 1999 om ændring sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/29/Eura-
 af Rådets direktiv 97/70/EF af 11. december 1999 (1) tom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende
 vedrørende sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe med en sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og
 længde på 24 meter og derover (nye eller eksisterende arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet
 fiskeskibe), idet det ikke har vedtaget alle de love og med ioniserende stråling (1), idet den ikke har sat de love
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige
 efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har givet for at efterkomme direktivet, eller ikke har underrettet
 Kommissionen underretning herom. Kommissionen herom.
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost- — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de Søgsmålsgrundene og de væsentligske argumenter svarer til de
 i sag C-466/01 anførte. Den i direktivet fastsatte frist er udløbet i sag C-389/01 fremførte (2). Selv om den fastsatte frist (den
 den 31. maj 2000. 13.5.2000) er udløbet, har Frankrig endnu ikke vedtaget
 størstedelen af de bestemmelser, der er nødvendige til direkti-
 vets gennemførelse i national ret.
 (1) Kommissionens direktiv 1999/19/EF af 18.3.1999 om ændring
 af Rådets direktiv 97/70/EF om etablering af harmoniserede
 sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe med en længde på 24 meter (1) EFT L 314 af 4.12.1996, s. 20.
 og derover (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 48). (2) EFT C 348 af 8.12.2001, s. 16.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/38
 Sag anlagt den 14. juli 2009 — Deutsche Bahn mod KHIM — DSB (IC4)
 (Sag T-274/09)
 2009/C 220/80
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Bahn AG (Berlin, Tyskland) (ved Rechtsanwalt E. Haag)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: DSB (København, Danmark)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse truffet den 30. april 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og afgørelse truffet den 26. juli 2007 af Indsigelsesafdelingen annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne ved klage- og indsigelsessagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: DSB
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »IC4« for varer i klasse 39 (ansøgning nr. 4 255 411)
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Deutsche Bahn AG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »ICE« for varer og tjenesteydelser i klasse 6, 7, 9, 11, 12, 19, 37, 38, 39, 41 og 42 (EF-varemærke nr. 170 605) og det tyske figurmærke »IC« for tjenesteydelser i klasse 39 og 42 (nr. 1 009 258)
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der mellem de omtvistede varemærker er risiko for forveksling.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
21.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 377/13
 Rettens dom af 12. november 2013 — Gamesa Eólica mod KHIM — Enercon (skala af grønne nuancer)
 (Sag T-245/12) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - absolut registreringshindring - ansøgning om EF-varemærke, der består af en skala af grønne nuancer - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ond tro - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 - artikel 62 i forordning nr. 207/2009)
 2013/C 377/31
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Spanien) (ved advokaterne E. Armijo Chávarri og A. Sanz Cerralbo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Enercon GmbH (Aurich, Tyskland)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 1. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 260/2011-1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Gamesa Eólica SL og Enercon GmbH
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 1. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 260/2011-1) annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Gamesa Eólica, SL.
 (1) EUT C 243 af 11.8.2012.


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/8
 Appel iværksat den 24. august 2012 af Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juni 2012 i sag T-534/10 — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias mod KHIM
 (Sag C-393/12 P)
 2012/C 343/09
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (ved Rechtsanwältinnen C. Milbradt og A. Schwarz)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen, der blev afsagt den 13. juni 2012 af Den Europæiske Unions Ret (Ottende Afdeling) i sag T-534/10, ophæves.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med klagesagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellen er rettet mod den dom, der blev afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juni 2012, hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et annullationssøgsmål, som appellanten havde anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. september 2010 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende en indsigelsessag mellem Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias og Garmo AG med hensyn til ansøgningen om EF-varemærket »Hellim«.
 Til støtte for sit søgsmål har appellanten gjort følgende anbringender gældende:
 For det første har Retten anvendt artikel 8, stk. 1, litra b) i forordning nr. 207/2009 (»EF-varemærkeforordningen«) (1) forkert, idet den fejlagtigt har benægtet, at der er visuel og fonetisk lighed mellem tegnene »hellim« og »halloumi«. Retten bekræftede rigtigt, at varemærkerne for så vidt angår de første bogstaver, bogstavrækkefølgen »ll« og de sidste bogstaver »i« og »m« (dog i omvendt rækkefølge), har fællestræk. Alligevel lagde Retten til grund, at enhver form for lighed i visuel henseende samlet set måtte benægtes. Denne konklusion er selvmodsigende. Da Retten bekræftede, at der er visse lighedstræk mellem de omhandlede varemærker, kunne der ikke deraf drages den slutning, at der mangler enhver form for visuel lighed.
 For det andet undlod Retten at efterprøve varemærkets særpræg i detaljer, selv om en konstatering af særpræget var nødvendig og ville have spillet en afgørende rolle i forbindelse med efterprøvelsen af risikoen for forveksling. Retten lagde på dette punkt appelkammerets afgørelse til grund, og gik uden nærmere efterprøvelse ud fra, at varemærket er beskrivende for en ost fra et bestemt område på Cypern. Dette spørgsmål er ikke desto mindre afgørende. Da særegenhederne ved et fællesmærke netop består i, at der til en vis grad gøres undtagelser fra forbuddet mod registrering af et varemærkes beskrivende bestanddele, fører Rettens argumentation indirekte til, at et fællesmærke automatisk kun har en svag grad af særpræg. Denne antagelse kan ikke forenes med EF-varemærkeforordningens artikel 66. Selv hvis der med hensyn til »Halloumi« er tale om et fællesmærke, siger dette forhold i sig selv intet om varemærkets særpræg. Dette skulle tværtimod have været undersøgt separat og grundigt. Halloumi er navnet på en ost, der særligt er fremstillet af denne producentgruppe, og ikke en almindelig beskrivende angivelse for oste, bløde oste eller lignende. Halloumi