text:
20.11.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 284/17
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 10. maj 2004
 i sag T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (Annullationssøgsmål - forordning (EF) nr. 1774/2002 - sundhedsbestemmelser for aminalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum - afvisning)
 (2004/C 284/36)
 Processprog: tysk
 I sag T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Bochum (Tyskland), Josef Kloh, Eichenried (Tyskland), ved Rechtsanwälte R. Steiling og S. Wienhues, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: H. Duintjer Tebbens og U. Rösslein, og med valgt adresse i Luxembourg), og Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J.-P. Hix og F. Ruggeri Laderchi), støttet af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. Braun, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om delvis annullation af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1774/2002 af 3. oktober 2002 om sundhedsbestemmelser for animalske biprodukter, som ikke er bestemt til konsum (EFT L 273, s. 1), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 10. maj 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Det er ufornødent at tage stilling til interventionsbegæringerne fra Landwirtschaftskammer Vorarlberg samt Wohlgenannt og Taferner.
 3)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Parlamentets og Rådets omkostninger.
 4)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 5)
 Landwirtschaftskammer Vorarlberg samt Wohlgenannt og Taferner, der har indgivet interventionsbegæring, bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 44 af 22.2.2003.


text:
19.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 304/22
 Sag anlagt den 21. august 2013 — Bora Creations mod KHIM Beauté Prestige International (essence)
 (Sag T-448/13)
 2013/C 304/38
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bora Creations, SL (Ceuta, Spanien) (ved advokaterne R. Lange, G. Hild og C. Pape)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Beauté Prestige International SA (Paris, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. juni 2013 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) i sag R 1085/2012-5 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »essence« for varer i klasse 3, 4, 8, 14, 16, 21, 25 og 26 — EF-varemærkeregistrering nr. 6 816 144
 Indehaver af EF-varemærket: Beauté Prestige International SA
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket ugyldigt: Beauté Prestige International SA
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Absolutte hindringer i henhold til artikel 52, stk.1, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EF-varemærkeforordningen) (1), nemlig at EF-varemærke var registreret i strid med EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b), og c).
 Annullationsafdelingens afgørelse: Ugyldighedsbegæringen afslået
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge og varemærket erklæret delvist ugyldigt
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk.1, litra b) og c).
 (1) EUT L 78, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Krajowa Izba Odwoławcza (Polen) den 7. jul 2014 — PARTNER Apelski Dariusz mod Zarząd Oczyszczania Miasta
 (Sag C-324/14)
 2014/C 339/03
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Krajowa Izba Odwoławcza
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: PARTNER Apelski Dariusz
 Sagsøgt: Zarząd Oczyszczania Miasta
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (1) (herefter: direktiv 2004/18/EF) fortolkes således, at bestemmelsen om, at en økonomisk aktør »i givet fald« kan basere sig på andre enheders formåen, omfatter alle tilfælde, hvor den pågældende økonomiske aktør ikke råder over de kvalifikationer, som den offentlige myndighed forlanger, og ønsker at basere sig på andre enheders formåen? Eller skal henvisningen til, at den økonomiske aktør kun »i givet fald« kan basere sig på andre enheders formåen, betragtes som en begrænsning, som betyder, at en sådan henvisning i forbindelse med dokumentation af de økonomiske aktørers kvalifikationer i forbindelse med udbudsproceduren kun er tilladt undtagelsesvis og ikke som regel?
 2)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at den økonomiske aktør, når han baserer sig på andre enheders formåen »uanset den juridiske karakter af forbindelserne mellem aktøren selv og disse enheder« samt »råder over disse enheders ressourcer«, ved udførelsen af kontrakten kan have ingen eller kun meget løse og udefinerede forbindelser til disse enheder, dvs. at han kan udføre kontrakten selvstændigt (uden inddragelse af en anden enhed), eller at en sådan inddragelse kan bestå i »rådgivning«, »konsultation«, »kursus« eller lignende? Eller skal artikel 48, stk. 3, i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at den enhed, hvis formåen den økonomiske aktør baserer sig på, skal udføre kontrakten faktisk og personligt i det omfang, hans formåen er blevet anført?
 3)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at en økonomisk aktør, som ganske vist råder over egen erfaring, men i et mindre omfang, end han ønsker at oplyse over for den ordregivende myndighed (f.eks. ikke tilstrækkelig til at kunne byde på udførelsen af hele kontrakten), yderligere kan basere sig på andre enheders formåen for at forbedre sine chancer i udbudsproceduren?
 4)
 Skal artikel 48, stk. 3, jf. artikel 2 i direktiv 2004/18/EF fortolkes således, at den ordregivende myndighed ved bekendtgørelsen af kontrakten eller i udbudsbetingelserne kan (eller sågar skal) fastsætte principperne for, hvordan den økonomiske aktør kan basere sig på andre enheders formåen, f.eks. hvordan den anden enhed skal inddrages i udførelsen af kontrakten, hvordan den økonomiske aktørs og den anden enheds formåen kan kombineres, og om den anden enhed hæfter solidarisk med den økonomiske aktør for korrekt udførelse af kontrakten i det omfang, den økonomiske aktør påberåber sig den anden enheds formåen?
 5)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at man påberåber sig en anden enheds


text:
formåen i henhold til direktivets artikel 48, stk. 3, idet man i denne forbindelse samler formåen for to eller flere enheder, som med hensyn til deres sagkundskab og erfaring ikke råder over den formåen, som den offentlige myndighed forlanger?
 6)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, dermed en fortolkning af artikel 44 og artikel 48, stk. 3, i direktiv 2004/18/EF, ifølge hvilken de kriterier for deltagelsen i udbudsproceduren, som opstilles af den ordregivende myndighed, kun skal opfyldes formelt, uafhængigt af den økonomiske aktørs faktiske kvalifikationer?
 7)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at den økonomiske aktør, hvis det er tilladt at byde på en del af kontrakten, efter afgivelsen af tilbuddene f.eks. i forbindelse med en supplering eller forklaring af bilagene oplyser, hvilken del af kontrakten den formåen referer til, som han har angivet som dokumentation for opfyldelsen af kriterierne for at deltage i proceduren?
 8)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører samt gennemsigtighedsprincippet, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at en gennemført auktion erklæres for ugyldig og en elektronisk auktion gentages, hvis den på vigtige områder ikke er gennemført korrekt, hvis f.eks. ikke alle økonomiske aktører, som har indsendt antagelige tilbud, er blevet opfordret til at deltage?
 9)
 Tillader principperne om ligebehandling og ikke-forskelsbehandling af økonomiske aktører samt gennemsigtighedsprincippet, som er fastlagt i artikel 2 i direktiv 2004/18/EF, at kontrakten tildeles en økonomisk aktør, som har fået tildelt kontrakten ved en sådan auktion, uden at denne auktion er blevet gentaget, hvis det ikke kan konstateres, om den ikke medtagne økonomiske aktørs deltagelse ville have ændret resultatet af auktionen?
 10)
 Kan man ved fortolkningen af bestemmelserne i direktiv 2004/18/EF anvende indholdet i bestemmelserne i samt betragtningerne til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/24/EU af 26. februar 2014 om offentlige udbud og om ophævelse af direktiv 2004/18/EF — selv om gennemførelsesfristen endnu ikke er udløbet — som rettesnor for fortolkningen, for så vidt som det belyser visse af EU-lovgivernes antagelser og hensigter og ikke er i strid med bestemmelserne i direktiv 2004/18/EF?
 (1) EUT L 134, s. 114.


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/29
 Sag anlagt den 25. september 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-515/13)
 2013/C 336/62
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved Abogado del Estado N. Díaz Abad)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det foreliggende søgsmål vedrører Kommissionens afgørelse K(2013) 4426 endelig af 17. juli 2013 vedrørende skatteordningen for finansielle leasingaftaler, også kendt som den spanske leasingbeskatningsordning (statsstøtte SA.21233 C/2011(ex NN/2011, ex CP 137/2006)). I denne afgørelse anses de foranstaltninger, der følger af artikel 115, stk. 11, i den konsoliderede selskabsskattelov (førtidsindfrielse af leasede aktiver), af anvendelsen af ordningen om tonnagebeskatning på virksomheder, skibe eller aktiviteter, der ikke er omfattet af ordningen, og af artikel 50, stk. 3, i bekendtgørelse om selskabsskat, for en statsstøtte til økonomiske firmagrupper, der er uforenelig med det indre marked.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, idet de foranstaltninger, der er undersøgt i den anfægtede afgørelse, ikke opfylder nogle af de betingelser, der kræves for at kunne anses for statsstøtte, for så vidt som der ikke består noget selektivt element i en fordel, som er åben for alle potentielle investorer i alle økonomiske sektorer, uden nogen form for forudgående betingelser. Der er heller ikke tale om, at foranstaltningerne fordrejede eller truede med at fordreje konkurrencen, da en fordel, der er åben for alle uden forskelsbehandling (heller ikke på grund af nationalitet), ikke kan anses for at styrke eller for at kunne styrke visse sektorers eller virksomheders konkurrenceposition til skade for deres konkurrenter, idet alle investorer kan deltage i strukturen, benævnt SEAF, og opnå de fordele, som nævnte ordning tilbyder. Heraf følger, at handelen mellem medlemsstaterne heller ikke er påvirket, eftersom deltagerne (eller aktionærerne) i en enhed ikke udøver aktiviteter på markedet.
 Andet anbringende, der er subsidiært, om en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, hvorfor der ikke kan kræves tilbagebetaling af støtten i medfør af artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/3
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 1. december 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Nederlandene
 (Sag C-157/09) (1)
 (Traktatbrud - artikel 43 EF - etableringsfrihed - notarer - nationalitetskrav - artikel 45 EF - deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed)
 2012/C 32/04
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved H. Støvlbæk og W. Roels, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Nederlandene (ved D.J.M. de Grave og M.A.M. de Ree, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Republikken Slovenien (ved T. Mihelič, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 43 EF og 45 EF — adgang til og udøvelse af notarerhvervet — nationalitetskrav — deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, idet det opstiller et nationalitetskrav for adgangen til erhvervet som notar.
 2)
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 3)
 Republikken Slovenien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009.


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/17
 Rettens kendelse af 9. november 2011 — Glaxo Group mod KHIM — Farmodiética (ADVANCE)
 (Sag T-243/11) (1)
 (EF-varemærker - sagsøger repræsenteret af advokat, der ikke er tredjemand - afvisning)
 2012/C 6/32
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Glaxo Group Ltd (Greenford, Det Forenede Kongerige) (ved solicitors O. Benito og C. Mansell)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda (Estarda de S. Marcos, Portugal)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. februar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 665/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Farmodiética — Cosmética, Dietética e Produtos Farmacêuticos, Lda og Glaxo Group Ltd
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Glaxo Group Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 194 af 2.7.2011.


text:
8.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/16
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 18. november 2004
 i sag C-482/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/14/EF - Fællesskabets jernbaner - tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 6/30)
 Processprog: engelsk
 I sag C-482/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 19. november 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: W. Wils) mod Irland (befuldmægtigede: D. O'Hagan, bistået af D. Moloney), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af J.-P. Puissochet, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne S. von Bahr og U. Lõhmus (refererende dommer); generaladvokat L. A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 18. november 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/14/EF af 26. februar 2001 om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Irland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 7 af 10.1.2004.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. oktober 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-377/03) (1)
 (Traktatbrud - Fællesskabernes egne indtægter - TIR-carneter, der ikke er afviklet - manglende eller forsinket betaling af de tilsvarende egne indtægter)
 (2006/C 294/03)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Giolito og G. Wilms, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved E. Dominkovits, A. Goldman og M. Wimmer, som befuldmægtigede, bistået af avocat B. van de Walle de Ghelcke.)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — artikel 6, 9, 10 og 11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) — manglende eller forsinket betaling af egne indtægter til Kommissionen — manglende iagttagelse af bogføringsbestemmelser — de belgiske toldmyndigheders uregelmæssige afvikling af visse forsendelsesdokumenter (TIR carneter)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, 9, 10 og 11 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som med virkning fra den 31. maj 2000 har ophævet og erstattet Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, hvis genstand er identisk, idet det
 —
 har undladt at bogføre egne indtægter hidrørende fra TIR-carneter, som ikke er afviklet forskriftsmæssigt, eller har bogført disse for sent, har bogført disse egne indtægter i B-regnskabet i stedet for at bogføre dem i A-regnskabet, med det resultat, at de egne indtægter, der følger heraf, ikke er blevet stillet rettidigt til rådighed for Kommissionen, og
 —
 har afvist at betale de morarenter, der er påløbet de skyldige beløb, til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 2)
 I øvrigt frifindes Kongeriget Belgien.
 3)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 264 af 1.11.2003.


text:
25.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 58/2
 Appel iværksat den 30. november 2011 af Liga para a Protecção da Natureza (LPN) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 9. september 2011 i sag T-29/08, Liga para a Protecção da Natureza (LPN) mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-514/11 P)
 2012/C 58/02
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Appellant: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (ved advogada P. Vinagre e Silva)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Kongeriget Sverige
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Delvis annullation af Rettens dom af 9. september 2011 i sag T-29/08 for så vidt som
 1)
 Retten frifandt Kommissionen for de påstande, der var nedlagt af LPN, der er appellant i den foreliggende sag, (uden at annullere Kommissionens afgørelse af 22. november 2007).
 2)
 Retten pålagde LPN at bære sine egne omkostninger og betale Kommissionens omkostninger.
 eftersom Retten i begge tilfælde anlagde flere urigtige skøn, som dommen er behæftet med.
 —
 Appellanten gives medhold i sagen og Kommissionens afgørelse af 22. november 2007 annulleres, for så vidt som den vedrører de dokumenter og dele af dokumenter, som appellanten fortsat fik afslag på aktindsigt i ved afgørelse af 24. oktober 2008.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale appellantens omkostninger i begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten frifandt Kommissionen i det søgsmål, som LPN havde anlagt med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 22. november 2007, for så vidt som den vedrører de dokumenter og dele af dokumenter, som appellanten fortsat fik afslag på aktindsigt i ved afgørelse af 24. oktober 2008.
 Den appellerede dom bør ophæves, da der foreligger følgende retlige fejl:
 i)
 Fejlagtig fortolkning af artikel 6, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6. september 2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (1)
 ii)
 Fejlagtig fortolkning af artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (2)
 iii)
 Fejlagtig vurdering ved fordelingen af sagsomkostningerne.
 Appellanten gives følgelig medhold i sine påstande i første instans med efterfølgende annullation af Kommisssionens afgørelse af 22. november 2007, for så vidt som den vedrører de dokumenter og dele af dokumenter, som appellanten fortsat fik afslag på aktindsigt i ved afgørelse af 24. oktober 2008.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/10
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. juni 2014 — P.J. Vonk Noordegraaf mod Staatssecretaris van Economische Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nederlandene)
 (Forenede sager C-105/13) (1)
 ((Landbrug - fælles landbrugspolitik - enkeltbetalingsordning - forordning (EF) nr. 73/2009 - artikel 34, 36 og 137 - betalingsrettighed - beregningsgrundlag - præmier, udbetalt for husdyr og parceller, som landbrugeren er indehaver af i løbet af referenceperioden - ændring i fremgangsmåden for bestemmelsen af landbrugsparcellernes areal - nedsættelse af det antal hektar, der er støtteberettiget - landbrugerens anmodning med henblik på at opnå en nedsættelse af antallet af sine betalingsrettigheder og en forøgelse af disse betalingsrettigheders enhedsværdi - forordning (EF) nr. 796/2004 - artikel 73a, stk. 2a - lovlig))
 2014/C 253/13
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: P.J. Vonk Noordegraaf
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Economische Zaken
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — fortolkning af artikel 34, 36 og 137 i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 (EUT L 30, s. 16) — ordninger for direkte støtte — enkeltbetalingsordning — landbruger der i 2006 har opnået betalingsrettigheder erhvervet på grundlag af jorduafhængig produktion og arealer, som han ejer — senere ændring af metode til opmåling af arealer — reducering af de støtteberettigede hektarer
 Konklusion
 Artikel 73a, stk. 2a, i Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21. april 2004 om gennemførelsesbestemmelser for krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 og (EF) nr. 73/2009 og for krydsoverensstemmelse som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 479/2008, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 380/2009 af 8. maj 2009, skal fortolkes således, at en landbrugers betalingsrettigheder skal beregnes på ny, når denne landbrugers referencebeløb i forbindelse med den oprindelige fastlæggelse af den pågældendes betalingsrettigheder er blevet divideret med et for højt antal hektar som følge af den fremgangsmåde for bestemmelsen af landbrugsparcellernes areal, der på beregningstidspunktet fandt anvendelse i den berørte medlemsstat. Artikel 137 i Rådets forordning (EF) nr. 73/2009 af 19. januar 2009 om fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte til landbrugere og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere, om ændring af forordning (EF) nr. 1290/2005, (EF) nr. 247/2006, (EF) nr. 378/2007 og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1782/2003 finder ikke anvendelse på en korrektion efter artikel 73a, stk. 2a, i forordning nr. 796/2004.
 (1) EUT C 147 af 25.5.2013


text:
C 7/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 — For så vidt angår direktiv 78/659/EØF, som ændret, er anden medlemsstat, kan påberåbe sig direktivet for at opnå, at
 ikke alle de krævede oplysninger blevet tilsendt: således bopælslandet anerkender det kørekort, som er udstedt i
 har Kommissionen ikke modtaget oplysninger om over- hjemlandet, og for at undgå at blive sat under tiltale til straf
 fladen og den totale udstrækning af fiskevande, og heller for at have kørt bil uden gyldigt kørekort?
 ikke om, hvorvidt de parametre, der er fastsat i nævnte
 direktiv, er overholdt for så vidt angår disse vande.
 (1 ) Rådets direktiv 91/439/EØF af 29.7.1991 om kørekort (EFT L 237
 af 24.8.1991, s. 1).
 — For så vidt angår direktiv 80/68/EØF, som ændret, er ikke
 alle de krævede oplysninger blevet tilsendt: således har
 Kommissionen ikke modtaget de begærede oplysninger
 om tilladelser, målesystemer og grundvand.
 Kommissionen har anført, at på tidspunktet for udløbet af den
 frist, der var fastsat for Kongeriget Belgien i den begrundede
 udtalelse, var de manglende oplysninger stadig ikke blevet Sag anlagt den 18. november 2002 af Kommissionen for
 tilsendt Kommissionen, hvilket skyldes, at de kompetente De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 myndigheder ikke har indsamlet de oplysninger, der er nødven-
 dige med henblik på udarbejdelsen af de omhandlede rap- (Sag C-410/02)
 porter.
 (2003/C 7/30)
 ( 1) Rådets direktiv 76/464/EØF af 4.5.1976 om forurening, der er
 forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets
 vandmiljø, EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23.
 ( 2) Rådets direktiv 78/659/EØF af 18.7.1978 om kvaliteten af Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. no-
 ferskvand, der kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet vember 2002 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 til, at fisk kan leve deri, EFT L 222 af 14.8.1978, s. 1.
 Europæiske Fællesskaber ved L. Ström og X. Lewis, som
 ( 3) Rådets direktiv 80/68/EØF af 17.12.1979 om beskyttelse af
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 grundvandet mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer,
 EFT L 20 af 26.1.1980, s. 43.
 ( 4) EFT L 377 af 31.12.1991, s. 48.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Irland ikke fuldt ud har opfyldt sine
 forpligtelser i henhold til artikel 2 i Kommissionens
 direktiv 2001/8/EF ( 1) af 8. februar 2001 om erstatning
 af bilag I til Rådets direktiv 92/109/EØF om fremstilling
 og markedsføring af visse stoffer, der benyttes ved ulovlig
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom fremstilling af narkotika og psykotrope stoffer, idet
 afsagt den 31. oktober 2002 af Cour de cassation du det ikke har sat de fornødne love og administrative
 Grand-Duché de Luxembourg i sagen José Antonio Da bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller
 Silva Carvalho mod Ministère public ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag C-408/02)
 (2003/C 7/29)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 Ved dom afsagt den 31. oktober 2002, indgået til Domstolens tilsigtede mål


text:
er bindende for enhver medlemsstat, som det
 Justitskontor den 15. november 2002, har Cour de cassation rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at
 du Grand-Duché de Luxembourg i sagen José Antonio Da overholde direktivets frist for gennemførelse. Denne frist udløb
 Silva Carvalho mod Ministère public forelagt De Europæiske den 1. marts 2001, hvor Irland ikke havde sat de nødvendige
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse bestemmelser i kraft til at opfylde det i Kommissionens påstand
 af følgende spørgsmål: nævnte direktiv.
 Skal artikel 1, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 91/439/EØF (1) af
 (1 ) EFT L 39 af 9.2.2001, s. 31.
 29. juli 1991 fortolkes således, at en person, som har fået
 kørekort under et kort ophold i sit hjemland, på et tidspunkt,
 hvor den pågældende allerede havde sædvanlig bopæl i en


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/13
 Sag anlagt den 10. februar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-58/05)
 (2005/C 93/23)
 Processprog: svensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. februar 2005 anlagt sag mod Kongeriget Sverige af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved L. Ström van Lier og N. Yerrell, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3 i Rådets direktiv 2000/79/EF (1) af 27. november 2000 om iværksættelse af den europæiske aftale om tilrettelæggelse af arbejdstiden for mobile arbejdstagere i civil luftfart, som er indgået af Sammenslutningen af Europæiske Luftfartsselskaber (AEA), European Transport Workers' Federation (ETF), European Cockpit Association (ECA), Den Europæiske Organisation for Regionale Luftfartsselskaber (ERA) og Den Internationale Charterflysammenslutning (IACA), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2)
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den fastsatte frist for gennemførelse af direktivet udløb den 1. december 2003.
 (1) Rådets direktiv, EFT L 302, s. 57.


text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/39
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. 3) Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler de af
 Kommissionen og intervenienten afholdte omkostninger. (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 RETTENS DOM
 den 26. februar 2002
 af 21. marts 2002
 i sag T-323/99, Industrie Navali Meccaniche Affini SpA
 (INMA) og Italia Investimenti SpA (Itainvest) mod Kom-
 i sag T-231/99, Colin Joynson mod Kommissionen for De missionen for De Europæiske Fællesskaber (1).
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Konkurrence —aftaler om levering af øl — individuel (Statsstøtte — skibsbygningsindustrien — begrebet støtte
 fritagelse — artikel 81, stk. 3, EF«) — manglende begrundelse)
 (2002/C 144/82) (2002/C 144/83)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: italiensk)
 I sag T-231/99, Colin Joynson, Manchester (Det Forenede
 Kongerige), ved barrister B. Bedford, og solicitors S. Ferdinand,
 J. Kelly, A. Oliver, E. Bonner-Evans, T. Malyn og M. Noble, I sag T-323/99, Industrie Navali Meccaniche Affini SpA
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- (INMA), i likvidation, La Spezia (Italien), ved avvocato S.
 mægtigede: K. Wiedner og N. Khan), støttet af Bass plc, London Capparucci, og Italia Investimenti SpA (Itainvest), Rom, ved
 (Det Forenede Kongerige), ved solicitors M. Farquharson, J. avvocati G.M. Roberti og F. Sciaudone, og med valgt adresse i
 Block og N. Green, og med valgt adresse i Luxembourg, hvori Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 der er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens skaber (befuldmægtigede: K.-D. Borchardt og, oprindelig, A.
 beslutning 1999/473/EF af 16. juni 1999 om en procedure i Abate og E. Cappelli, derefter, A. Abate og G. Conte), angående
 henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag IV/36.081/F3 — Bass) en påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 (EFT L 186, s. 1), har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af 2000/262/EF af 20. juli 1999 om Italiens påtænkte statsstøtte
 afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne K. Lenaerts og til skibsværftet INMA (EFT 2000 L 83, s. 21), har Retten (Femte
 M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P.
 21. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: Lindh, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas, J.D. Cooke, M. Vila-
 ras og N.J. Forwood; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio
 González, den 26. februar 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommis- 1) Kommissionens beslutning 2000/262/EF af 20. juli 1999 om
 sionens omkostninger. Italiens påtænkte statsstøtte til skibsværftet INMA annulleres.
 ---pagebreak--- C 144/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 2) Kommissionen bærer sine egne og betaler sagsøgernes omkost- 3) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 ninger.
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000. (1) EFT C 102 af 8.4.2000.
 RETTENS DOM
 af 26. februar 2002 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i sag T-17/00, Willi Rothley m.fl. mod Europa-Parlamen- den 27. februar 2002
 tet (1)
 i sag T-34/00, Eurocool Logistik GmbH mod Kontoret
 »Retsakt fra Parlamentet — annullationssøgsmål — forma- for Harmonisering i det Indre


text:
Marked (Varemærker og
 liteten — Parlamentets medlemmers immunitet — Det Design) (KHIM) (1)
 Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) —
 undersøgelsesbeføjelse«)
 »EF-varemærker — ordet EUROCOOL — overholdelse af
 (2002/C 144/84) retten til kontradiktion — absolut registreringshindring —
 fornødent særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94«)
 (Processprog: tysk)
 (2002/C 144/85)
 I sag T-17/00, Willi Rothley, Rockenhausen (Tyskland), og (Processprog: tysk)
 70 andre sagsøgere, ved Rechtanwälte H.-J. Rabe og G.
 Berrisch, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: J. Schoo
 og H. Krück), støttet af Rådet for Den Europæiske Union
 (befuldmægtigede: J. Aussant, M. Bauer og I. Dı́ez Parra),
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: J.-L. Dewost, H.-P. Hartvig og U. Wölker), Kongeriget I sag T-34/00, Eurocool Logistik GmbH, Linz (Østrig), ved
 Nederlandene (befuldmægtigede: H.G. Sevenster og J. van advokat G. Secklehner, og med valgt adresse i Luxembourg,
 Bakel) og Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær-
 Bergues, S. Pailler, C. Vasak og L. Bernheim), angående en ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: O. Montalto, E. Joly
 påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 18. no- og G. Schneider), angående en påstand om annullation af
 vember 1999 om ændringer af forretningsordenen som følge afgørelsen af 9. december 1999 fra Første Appelkammer ved
 af den interinstitutionelle aftale af 25. maj 1999 mellem Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 Parlamentet, Rådet og Kommissionen om de interne undersø- og Design) (sag R 233/1999-1) vedrørende registrering af
 gelser, som foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpel- ordet EUROCOOL som EF-varemærke, har Retten (Fjerde
 se af Svig (OLAF), har Retten (Femte Afdeling), sammensat Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og
 af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne R. Garcı́a- dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssekretær:
 Valdecasas og J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig D. Chri- fuldmægtig D. Christensen, den 27. februar 2002 afsagt dom,
 stensen, den 26. februar 2002 afsagt dom, hvis konklusion hvis konklusion lyder således:
 lyder således:
 1) Punkt 1 i afgørelsen af 9. december 1999 fra Første Appelkam-
 1) Sagen afvises. mer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (sag R 233/1999-1) annulleres.
 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-
 Parlamentets omkostninger i hovedsagen og i sagen om
 foreløbige forholdsregler. 2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/8
 Sag anlagt den 27. februar 2006 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Slovakiske Republik
 (Sag C-114/06)
 (2006/C 96/14)
 Processprog: slovakisk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. februar 2006 anlagt sag mod Den Slovakiske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Zavvos og Tomáš Kukal, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Den Slovakiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 2.
 Den Slovakiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 1. maj 2004.
 (1) EFT L 235, s. 6.


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/44
 Rettens dom af 19. juli 2017 — Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik mod EUIPO (медведь)
 (Sag T-432/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-figurmærket медведь - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 283/67)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Tyskland) (ved advokat A. Lingenfelser)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved P. Ivanov og D. Hanf, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 17. maj 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 240/2016-1) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet медведь som EU-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 364 af 3.10.2016.


text:
18.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. maj 2016 – Envirotec Denmark ApS mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret – Danmark)
 (Sag C-550/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - det fælles merværdiafgiftssystem - direktiv 2006/112/EF - omvendt betalingspligt - artikel 198, stk. 2 - guld som råmetal eller som halvforarbejdede produkter - begreb - artikel 199, stk. 1, litra d), og bilag VI - brugt materiale, affald og skrot - barrer, der er skabt ved sammensmeltning af forskellige genstande og skrot med henblik på at udvinde guldindholdet, og som har en lødighed på 325‰ eller derover))
 (2016/C 260/04)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Envirotec Denmark ApS
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Konklusion
 Artikel 198, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at den finder anvendelse på levering af barrer som de i hovedsagen omhandlede, der består af en tilfældig grov sammensmeltning af skrot og forskellige guldholdige metalgenstande samt andre metaller, materialer og stoffer og har et guldindhold på mellem 500 og 600‰, alt efter barren.
 (1) EUT C 56 af 16.2.2015.


text:
23 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 354/21
 Employment Appeal Tribunal, London, i sagen B. S. Levez Sag anlagt den 7. oktober 1996 af Kommissionen for De
 mod T. H. Jennings ( Harlow Pools ) Ltd forelagt De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om ( Sag C-328/96 )
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 ( 96/C 354/41 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 1 ) Er det foreneligt med fællesskabsretten i forbindelse 7. oktober 1996 anlagt sag mod Republikken Østrig af
 med et krav om lige løn for samme arbejde uden Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr .
 forskelsbehandling på grundlag af køn at anvende en Claudia Schmidt og Hendrik van Lier, Kommissionens
 national retsregel , som begrænser den pågældendes ret Juridiske Tjeneste , som befuldmægtigede , og med valgt
 til efterbetaling af vederlag eller til erstatning som følge adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 af tilsidesættelse af princippet om lige løn til et tidsrum Kommissionens Juridiske Tjeneste , Wagner-Centret C 254,
 på to år forud for sagens anlæg, når Kirchberg, Luxembourg .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 a ) den omhandlede nationale retsregel finder anven
 delse på alle krav om lige løn uden forskelsbehand
 — Det fastslås , at Republikken Østrig i forbindelse med
 ling på grundlag af køn, men ikke på andre krav opførelsen af et administrations- og kulturcenter i St .
 Polten, Land Niederostereich , har tilsidesat sine forplig
 telser i henhold til Rådets direktiver 93/37/EØF (') og
 b ) bestemmelser, som i denne henseende er mere 89/665/EØF ( 2 ) samt EF-traktatens artikel 30 ved tilde
 gunstige for de pågældende, finder anvendelse på lingen af de kontrakter, som blev tildelt før den
 andre krav på det arbejdsretlige område, herunder 6 . februar 1996 , og som den 7. marts 1996 endnu ikke
 krav vedrørende misligholdelse af ansættelseskon var opfyldt eller på rimelig måde kunne bringes til
 trakter, ulige løn på grund af racediskrimination, ophør .
 ulovlig løntilbageholdelse og forskelsbehandling på
 grundlag af køn vedrørende andre forhold end — Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost
 løn
 ninger .
 c ) den nationale ret under ingen omstændigheder har Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 kompetence til at forlænge tidsrummet på to år, end
 ikke i tilfælde , hvor den pågældende ikke har haft Kommissionen henviser til , at Republikken Østrig allerede
 mulighed for at rejse sit krav tidligere, fordi hendes fra det tidspunkt, hvor den tiltrådte EØS-aftalen og så meget
 arbejdsgiver forsætligt har fejlinformeret hende om desto mere fra det tidspunkt, hvor den tiltrådte Den
 lønniveauet for mænd , der udfører arbejde svarende Europæiske Union, skulle overholde fællesskabsretten, her
 til hendes ? under direktiverne om indgåelse af offentlige bygge- og
 anlægskontrakter. Kommissionen anfører til de enkelte
 overtrædelser :
 2 ) Henset til Domstolens faste praksis, hvorefter rettighe — Overtrædelse af Rådets direktiv 93/37/EØF ( indgåelse af
 der, som består i medfør af fællesskabsrettens direkte offentlige bygge- og anlægskontrakter ): Landeshaupt


text:
virkning, skal udøves på de betingelser, som er fastsat i stadt Planungsgesellschaft mbH ( Noplan ) i Land Nie
 den nationale retsorden, idet det bl.a . forudsættes, at derosterreich har i det pågældende tidsrum anvendt sine
 disse betingelser ikke er mindre gunstige end dem, der » Almindelige Tilbuds- og Kontraktbestemmelser «
 gælder for tilsvarende nationale søgsmål , hvorledes skal ( AAVB ) i en affattelse af 1 . januar 1995 , og har derved
 da begrebet » tilsvarende nationale søgsmål « fortolkes i hverken overholdt offentliggørelsesbestemmelsen ( di
 forhold til et krav om lige løn i tilfælde, hvor betingel rektivets artikel 11 ) eller forpligtelsen til at underrette
 serne i den nationale lovgivning til gennemførelse af forbigåede bydende ( direktivets artikel 1 1 ). I hvert fald i
 princippet om lige løn adskiller sig fra betingelserne forbindelse med én tildelingsprocedure har Noplan
 inden for andre dele af den nationale arbejdsretlige tilsidesat direktivets bestemmelser, da det i udbudsbe
 lovgivning, herunder reglerne vedrørende mislighol kendtgørelsen har anført en bestemt ydelsesbeskrivelse
 delse af ansættelseskontrakter, ulige løn på grund af for hovedcentralens driftsystem, som medfører, at
 racediscrimination, ulovlig løntilbageholdelse og for » Unix-Produkten « bliver foretrukket; dette er ulovligt
 skelsbehandling på grundlag af køn vedrørende andre ifølge direktivets artikel 10 , stk . 6 . Endelig er de
 forhold end løn ? pågældende kontrakter blevet tildelt, uden at der ved
 spørgsmålet om, hvorvidt en virksomhed er egnet til at
 deltage i en udbudsprocedure , er taget hensyn til
 direktivets kriterier herfor ( f.eks . udelukkelsesgrundene
 ifølge artikel 24 ), og for det andet uden at de i artikel 30
 anførte tildelingskriterier er blevet anvendt ved tildelin
 gen af kontrakten .
 ---pagebreak--- Nr . C 354/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23 . 11 . 96
 — Overtrædelse af EF-traktatens artikel 30 : overtrædelsen Sud-Est forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 af artikel 10, stk . 6 , i direktiv 93/37/EØF indeholder anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørg
 samtidig en overtrædelse af EF-traktatens artikel 30 . Det smål :
 samme gælder for den i punkt 2.10 i AAVB indeholdte
 prioritering af materialer, henholdsvis virksomheder fra Kan en portugisisk statsborger, bosat i Portugal , som fyldte
 Land Niederosterreich ved ligeværdighed med andre 60 år den 17 . maj 1992 , og som ikke oppebar supplerende
 tilbud . tilskud fra Den Nationale Solidaritetsfond i tillæg til hans
 invalidepension, alene fordi han havde bopæl uden for
 — Overtrædelse af direktiv 88/665/EØF ( klageprocedure Frankrig, i medfør af artikel 2 i forordning ( EØF ) nr . 1247/
 direktivet ): i strid med direktivets artikel 1 og artikel 2, 92 ( 1 ) gøre gældende , at hans rettigheder var erhvervet inden
 stk . 1 , litra h ), udelukkes i punkt 2.5 i AAVB på forhånd den 1 . juni 1992 , ikrafttrædelsesdatoen for nævnte forord
 og ubetinget samtlige krav mod ordregiveren, som kan ning ?
 opstå i forbindelse med en udbudsprocedure .
 (') EFT nr . L 136 af 19 . 5 . 1992 , s


text:
. 1 .
 (') EFT nr . L 199 af 9 . 8 . 1993 , s . 54 .
 ( 2 ) EFT nr . L 395 af 30 . 12 . 1989 , s . 33 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. august 1996 af Pretura Circondariale di
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Bolzano — Sezione distaccata di Vipiteno — i sagen
 afsagt den 2 . oktober 1996 af Pretura di Roma i sagen Dilexport Srl mod Amministrazione delle Finanze dello
 Stato
 1 ) CO.NA.TA — Consorzio Nazionale Tabacchi Soc.
 Coop. ari og 2 ) Agrindustria Sri mod Azienda di Stato per gli ( Sag C-343/96 )
 Interventi sul Mercato Agricolo — AIMA ( 96/C 354/44 )
 ( Sag C-332/96 og C-333/96 )
 ( 96/C 354/42 )
 Ved kendelse afsagt den 17. august 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 30 . september 1996 , har
 Pretura Circondariale di Bolzano — Sezione distaccata di
 Ved kendelse afsagt den 2 . oktober 1996 , indgået til Vipiteno — i sagen Dilexport Sri mod Amministrazione
 Domstolens Justitskontor den 8 . oktober 1996 , har Pretura
 delle Finanze dello Stato forelagt De Europæiske Fællesska
 di Roma i sagen 1 ) CO.NA.TA — Consorzio Nazionale
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 Tabacchi Soc . Coop . arl og 2 ) Agrindustria Sri mod Azienda følgende spørgsmål :
 di Stato per gli Interventi sul Mercato Agricolo — AIMA
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod 1 ) Skal fællesskabsretten fortolkes således, at en medlems
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : stat er afskåret fra at indføre en ordning som den , der er
 omhandlet i artikel 29 i den italienske lov nr . 428 af
 Er bestemmelsen i artikel 5 i forordning ( EØF ) nr . 3477/ 29 . december 1990 , hvorefter adgangen til at tilbage
 93 ( 1 ) en tilsidesættelse af det princippielle forbud mod søge afgifter, som er opkrævet i strid med fællesskabs
 tilbagevirkning af EF-retsakter, idet der ikke er nogen retten , er undergivet frister for forældelse og bortfald
 begrundelse herfor i de foregående forordninger og ej heller i samt bevisregler, der er forskellige fra og mere restrik
 en overvejende offentlig interesse, der kan berettige til at tive end de almindelige regler, der gælder i civilretten ?
 tilsidesætte retsstillinger erhvervet på grundlag af den Navnlig spørges, hvad angår princippet om, at de
 foregående ordning, og som derfor opløser sig i en uforud betingelser, som er fastsat i den nationale lovgivning for
 sigelig ændring in pejus af individuelle retsstillinger, som at udnytte adgangen til tilbagesøgning, » ikke må være
 krænker princippet om beskyttelse af den berettigede mindre gunstige end dem , der gælder for tilsvarende
 forventning, retsaktens adressater havde . nationale søgsmål «, hvad der skal forstås ved udtrykket
 » tilsvarende nationale søgsmål «?
 (') EFT nr . L 317 af 18 . 12 . 1993 , s . 30 .
 2 ) Er de grundlæggende principper


text:
i Fællesskabets retsor
 den til hinder for, at en medlemsstat — inden for et
 begrænset område, som kun vedrører den særlige
 sektor, der udgøres af en vis ensartet gruppe af fiskale
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afgifter, hvoraf langt den overvejende del er afgifter,
 afsagt den 1 , marts 1996 af Tribunal des Affaires de Sécurité som fællesskabsretten finder anvendelse på — indfører
 sociale des Bouches-du-Rhône i sagen Joao Farias mod særlige undtagelsesbestemmelser, der skal begrænse
 Caisse Regionale d'Assurance Maladie du Sud-Est adgangen til at tilbagesøge fejlagtigt betalte beløb, og
 ( Sag C-339/96 ) som altså fraviger de almindelige regler for tilbagesøg
 ning af fejlagtigt betalte beløb, jf. artikel 2033 i den
 ( 96/C 354/43 ) civile retsplejelov ?
 Ved dom afsagt den 1 , marts 1996 , indgået til Domstolens Navnlig spørges, om forbuddet mod forskelsbehandling
 Justitskontor den 15 . oktober 1996 , har Tribunal des kan fortolkes indskrænkende, og om det kan anvendes
 Affaires de Sécurité sociale des Bouches-du-Rhône i sagen på en medlemsstats lovbestemmelser af den karakter,
 Joao Farias mod Caisse Regionale d'Assurance Maladie du der er indeholdt i artikel 29 , afsnit II, i lov nr. 428 af


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. november 2006 — Heinrich Schulze GmbH & Co. KG i.L. mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg (Tyskland))
 (Sag C-120/05) (1)
 (Eksportrestitutioner - tildelingskriterier - udførselsangivelse - mangel på dokumentbeviser - anvendelse af andre bevisregler)
 (2006/C 326/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Heinrich Schulze GmbH & Co. KG i.L.
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Hamburg — fortolkning af artikel 7, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1222/94 af 30. maj 1994 om fastsættelse af fælles gennemførelsesregler for ordningen for ydelse af eksportrestitutioner og om fastlæggelse af kriterierne for fastsættelse af restitutionsbeløbet for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag II (EUT L 136, s. 5) — umuligt for eksportøren at opfylde forpligtelsen til at forelægge de kompetente myndigheder alle de dokumenter og oplysninger, som disse finder hensigtsmæssige, til støtte for sin erklæring — force-majeure tilfælde, der har medført, at dokumenter er gået til grunde — mulighed for anvendelse af andre bevismidler
 Konklusion
 Artikel 7, stk. 1, tredje afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1222/94 af 30. maj 1994 om fastsættelse af fælles gennemførelsesregler for ordningen for ydelse af eksportrestitutioner og om fastlæggelse af kriterierne for fastsættelse af restitutionsbeløbet for visse landbrugsprodukter, der udføres i form af varer, som ikke er opført i traktatens bilag II, som affattet ved Kommissionens forordning (EF) nr. 229/96 af 7. februar 1996, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at eksportøren, i et tilfælde, hvor den pågældende — i givet fald på grund af force majeure — ikke til støtte for sin udførselsangivelse kan fremlægge et dokumentbevis vedrørende de mængder af produkter, der faktisk er anvendt til fremstillingen af en udført vare, fører dette bevis ved hjælp af andre bevismidler. De nationale myndigheder skal bedømme disse andre bevismidler i henhold til de nærmere regler i national ret, dog på den betingelse, at disse regler hverken må påvirke fællesskabsrettens rækkevidde eller effektivitet. I denne henseende påhviler det de nationale myndigheder ligeledes at tage hensyn til dokumenter, der allerede er udvekslet med eksportøren, når ansøgningen er indgivet i forbindelse med den forenklede procedure i forordningens artikel 3, stk. 2, tredje afsnit.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/25
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 31. januar 2006 — Merck Shart & Dohme m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T–273/03) (1)
 (»Humanmedicinske lægemidler - tilladelse til markedsføring af lægemidler, der indeholder stoffet enalapril - Kommissionens beslutning med pålæg om ændring af resuméet af produktets egenskaber - kompetence«)
 (2006/C 86/48)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Merck Shart & Dohme Ltd. (Hoddesdon, Det Forenede Kongerige), Merck Sharp & Dohme BV (Haarlem, Nederlandene), Laboratoires Merck Sharp & Dohme-Chibret (Paris, Frankrig), MSD Sharp & Dohme GmbH (Haar, Tyskland), Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA (Rom, Italien), Merck Sharp & Dohme, Lda (Paço de Arcos, Portugal), Merck Sharp & Dohme de España, SA (Madrid, Spanien), Merck Sharp & Dohme GmbH (Wien, Østrig), Vianex SA (Nea Erythrea, Grækenland) (ved avocats G. Berrisch og P. Bogaert)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Flynn og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2003) 1752 af 21. maj 2003 om markedsføring af humanmedicinske lægemidler, der indeholder stoffet enalapril.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning K(2003) 1752 af 21. maj 2003 om markedsføring af humanmedicinske lægemidler, der indeholder stoffet enalapril, annulleres.
 2)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 18.10.2003.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/53
 Sag anlagt den 11. august 2004 af France Télécom S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-340/04)
 (2004/C 262/98)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 11. august 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af France Télécom S.A., Paris, ved avocats Christophe Clarenc og Javier Ruiz Calzado, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning K(2004) 1929 af 18. maj 2004, hvorved France Télécom S.A. og alle virksomheder, som direkte eller indirekte kontrolleres af selskabet, pålægges pligt til at underkaste sig en kontrolundersøgelse i medfør af artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning nr. 1/2003 (sag COMP/C-1/38.916), annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale France Télécoms omkostninger i forbindelse med annullationssøgsmålet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den kontrolundersøgelse, som er omhandlet i den anfægtede beslutning, har som genstand »formodet opkrævning af urimelige salgspriser på området for adgang til højhastighedsinternet for kunder i beboelseskvarterer i strid med EF-traktatens artikel 82 og med hensigt til at udelukke og fortrænge konkurrenter« (den anfægtede beslutnings artikel 1), og omfatter sagsøgeren og dennes datterselskab Wanadoo samt alle de virksomheder, som direkte eller indirekte kontrolleres af disse (artikel 3). Kommissionen har fundet, at det med henblik på undersøgelsen af den formodede praksis var nødvendigt at foretage en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1/2003 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (1). Det er beslutningen om at pålægge pligt til at underkaste sig denne kontrolundersøgelse, som anfægtes i denne sag.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren først og fremmest gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten. Sagsøgeren har i denne forbindelse præciseret, at selskabet ikke forstår, hvorfor det selv er adressat for denne beslutning og omfattet af kontrolundersøgelsen. Sagsøgeren understreger, at Kommissionen — i overensstemmelse med beslutningen af 16. juli 2003 i »Wanadoo«-sagen, hvorved den anerkendte, at Wanadoo har en selvstændig beslutningskompetence i forhold til sagsøgeren for så vidt angår prisfastsættelsespolitikken på det franske marked for tjenester vedrørende adgang til højhastighedsinternet for kunder i beboelseskvarterer — i den anfægtede beslutning har fastslået, at det er Wanadoo, og ikke France Télécom, som har praktiseret de angiveligt urimelige salgspriser samt en påstået strategi for fortrængning af konkurrenterne. Kommissionen har desuden ikke angivet nogen begrundelse for, hvorfor den fandt det nødvendigt at foretage en kontrolundersøgelse af Wanadoos tilbudspriser på trods af, at disse priser er undergivet dens kontrol i medfør af Kommissionens beslutning af 16. juli 2003, og at de i øvrigt netop specifikt var blevet undersøgt og godkendt af det franske konkurrenceråd.
 Sagsøgeren har for det andet anført, at Kommissionen i den anfægtede beslutning har tilsidesat de krav, som følger af det princip om loyalt samarbejde, som Kommissionen skal overholde i forholdet til de nationale institutioner. Dette princip er indført ved EF-traktatens artikel 10 og der er givet nærmere regler herom i forordning (EF) nr. 1/2003. Kommissionen har således først og fremmest undladt at


text:
meddele den nationale dommer alle de nævnte relevante baggrundsoplysninger, og dernæst undladt at rådføre sig med det franske konkurrenceråd, for hvilken myndighed sagen var blevet indbragt i januar 2004, i overensstemmelse med forordningens artikel 11, stk. 6.
 Sagsøgeren har for det tredje endelig anført, at der er sket tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, såvel med hensyn til det umiddelbare kontrolformål som til baggrunden herfor, samt til den omstændighed, at der ikke foreligger noget, som tyder på, at der er fare for undertrykkelse eller tilintetgørelse af bevismateriale.
 (1) EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1.


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Ankenævnet for Uddannelsesstøtten (Danmark) den 26. januar 2012, LN
 (Sag C-46/12)
 2012/C 109/12
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Ankenævnet for Uddannelsesstøtten
 Part
 Sagsøger: LN
 Præjudicielt spørgsmål
 Indebærer opholdsdirektivets (1) artikel 7, stk. l, litra c, sammenholdt med opholdsdirektivets artikel 24, stk. 2, at en medlemsstat (værtsmedlemsstaten) ved vurderingen af, om en person må anses for arbejdstager med ret til studiestøtte, kan tillægge det betydning, at personen er indrejst til værtsmedlemsstaten med henblik på dér som hovedaktivitet at følge en uddannelse, med den virkning, at værtsmedlemsstaten ikke har pligt til at betale studiestøtte til den pågældende, jf. førnævnte artikel 24, stk. 2, i opholdsdirektivet.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77)


text:
22.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/7
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 23. april 2015 — SC ALKA CO SRL mod Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați, tidligere Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța og Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București, (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul București — Rumænien)
 (Sag C-635/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - pos. 1207 - olieholdige frø - pos. 1209 - frø til udsæd - pos. 1212 - frø af den art, der hovedsagelig anvendes til menneskeføde, ikke andetsteds tariferet - indførsel af rå græskarfrø i skal fra Kina))
 (2015/C 205/09)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul București
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SC ALKA CO SRL
 Sagsøgte: Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați, tidligere Autoritatea Națională a Vămilor — Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța og Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București
 Konklusion
 Med henblik på at foretage tariferingen af de i hovedsagen omhandlede græskarfrø tilkommer det den forelæggende ret at afgøre, om disse almindeligvis anvendes til udvinding af spiselige eller industrielle olier eller fedtstoffer, uden at være omfattet af pos. 1201-1206 i den kombinerede nomenklatur, som er indeholdt i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, i de udgaver, der følger af henholdsvis Kommissionens forordning (EF) nr. 1549/2006 af 17. oktober 2006 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1214/2007 af 20. september 2007. Hvis dette er tilfældet, skal de nævnte frø tariferes i pos. 1207 i den kombinerede nomenklatur på grund af deres karakter af olieholdige frø, uafhængigt af, om de faktisk anvendes til udvinding af spiselige eller industrielle olier eller fedtstoffer, til udsæd eller til menneskeføde. I modsat fald henhører de nævnte frø under pos. 1209 i den kombinerede nomenklatur, hvis de stadig var i besiddelse af spireevnen på tidspunktet for indførslen, uafhængigt af, om de faktisk anvendes til udsæd eller til menneskeføde, eller i pos. 1212 i den kombinerede nomenklatur, hvis de ikke længere var i besiddelse af spireevnen.
 (1) EUT C 39 af 8.2.2014.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/33
 Rettens dom af 17. juni 2010 — CEVA mod Kommissionen
 (Forenede sager T-428/07 og T-455/07) (1)
 (Voldgiftsbestemmelse - kontrakter indgået som led i et særprogram for forskning og teknologisk udvikling og demonstration inden for »Livskvalitet og forvaltning af bioressourcer« (1998-2002) - Seahealth- og Biopal-projektet - debetnotaer - annullationspåstande - omkvalificering af søgsmål - formaliteten - kontradiktionsprincippet og retten til forsvar - tilbagesøgning af de samlede forskud, som blev udbetalt af Den Europæiske Union - alvorlige finansielle ulovligheder)
 2010/C 209/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Frankrig) (ved avocat J.-M. Peyrical)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved L. Escobar Guerrero og W. Roels, derefter ved W. Roels, som befuldmægtigede, bistået af avocat E. Bouttier)
 Sagens genstand
 I sag T-428/07 påstand om annullation af debetnota nr. 3240908670 af 20. september 2007 om Seahealth-projektet, og i sag T-455/07 af debetnota nr. 3240909271 af 4. oktober 2007 om Biopal-kontrakten, samt at Kommissionen tilpligtes at foretage tilbagebetaling af de pågældende debetnotaer til fordel for CEVA.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Hver part bærer halvdelen af sine egne omkostninger og betaler halvdelen af den anden parts omkostninger.
 (1) EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
Nr. C 108/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 4 . 97
 administrative bestemmelser til at efterkomme Rådets føre en klageprocedure efter fjerde del i Bundesverga
 direktiv 91 /689/EØF af 12 . december 1991 om farligt begesetz, idet de ovennævnte bestemmelser forhindrer,
 affald ('). at der gennemføres en klageprocedure efter Bundesver
 gabegesetz i forbindelse med indgåelse af tjenesteydel
 sesaftaler ?
 2 ) Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 3 . a ) Skal de i hovedsagen omhandlede ydelser ( under
 hensyn til artikel 10 i direktiv 92/50/EØF) betegnes
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: som tjenesteydelser som omhandlet i bilag IA til
 direktiv 92/50/EØF, kategori 2 ( landtransport),
 hvorefter aftaler om sådanne ydelser skal udbydes
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter: er de efter reglerne i direktivets afsnit III og IV, eller skal
 samme som i sag C-56/97 ( 2); fristen for den endelige gen de betegnes som tjenesteydelser som omhandlet i
 nemførelse af direktivet udløb den 26 . juni 1995 . bilag IB til direktiv 92/50/EØF ( sundheds- og so
 cialvæsen ), hvorefter aftaler om sådanne ydelser
 (') EFT nr. L 377 af 31 . 12 . 1991 , s . 20 . skal udbydes efter artikel 13 og 14, eller er de
 ( 2 ) Se side 12 i denne Tidende. nævnte ydelser overhovedet ikke omfattet af an
 vendelsesområdet for direktiv 92/50/EØF ?
 b) Opfylder bestemmelserne i artikel 1-7, punkt 14
 og 16, de betingelser for umiddelbar anvendelse af
 et fællesskabsretligt direktiv, der er anført i dom
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse men i van Duyn-sagen, præmis 12, således at tjene
 afsagt den 5 . december 1996 af Bundesvergabeamt i sagen steydelserne i direktivets bilag IB udbydes efter den
 Walter Tögel mod Niederosterreichische Gebietskranken deri anførte procedure, eller er de bestemmelser i
 kasse direktivet, der er relevante for de i bilag IA nævnte
 tjenesteydelser, udformet på en sådan måde, at de
 ( Sag C-76/97) opfylder de i ovennævnte dom anførte betingelser ?
 { 97IC 108/34 )
 4 ) Medfører EF-traktatens artikel 5 eller andre bestem
 melser heri, henholdsvis bestemmelserne i direktiv 92/
 Ved kendelse afsagt den 5 . december 1996, indgået til 50/EØF en forpligtelse for en medlemsstat til at gribe
 Domstolens Justitskontor den 20 . februar 1997, har ind i bestående retsforhold, der er indgået på ubestemt
 Bundesvergabeamt i sagen Walter Tögel mod Nieder tid eller for flere år, og som ikke er i samklang med
 osterreichische Gebietskrankenkasse forelagt De Euro det nævnte direktiv ?
 pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 C ) EFT nr. L 395 af 30. 12 . 1989, s . 33 .
 ( 2 ) EFT nr. L 209 af 24 . 7. 1992, s . 1 .
 1 ) Kan der af artikel 1 , stk . 1 og 2, artikel 2, stk . 1 , eller
 andre bestemmelser i Rådets direktiv 89/665/EØF ( : )
 — om samordning af love og administrative bestem
 melser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i
 forbindelse med indgåelse


text:
af offentlige indkøbs- samt
 bygge- og anlægskontrakter — udledes et individuelt
 krav på gennemførelse af en klageprocedure for en Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 myndighed eller en retsinstans, der opfylder betingel afsagt den 20. december 1996 af Handelsgericht Wien i
 serne i artikel 2, stk . 8 , i direktiv 89/665/EØF, som er sagen Osterreichische Unilever GmbH mod Smithkline
 Beecham Markenanteil GesmbH
 så tilstrækkelig bestemt og konkret, at en privatperson
 med føje kan påberåbe sig kravet over for en medlems ( Sag C-77/97)
 stat under en procedure, såfremt medlemsstaten ikke
 har gennemført det pågældende direktiv ? ( 97/C 108/35
 2 ) Skal en national ret med Bundesvergabeamts kompe Ved kendelse afsagt den 20. december 1996 , indgået til
 tence, når den gennemfører en klageprocedure, hvor Domstolens Justitskontor den 21 . februar 1997, har
 under en privatperson ifølge artikel 41 i direktiv 92/ Handelsgericht Wien i sagen Osterreichische Unilever
 50/EØF (2 ), sammenholdt med direktiv 89/665/EØF, GmbH mod Smithkline Beecham Markenanteil GesmbH
 antages at have et retskrav på gennemførelse af en kla forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 geprocedure, lade nationale bestemmelser som § 91 , ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 stk . 2 og 3 , i BVergG, hvorefter Bundesvergabeamt
 alene har kompetence til at efterprøve overtrædelser af
 Bundesvergabegesetz og de i denne sammenhæng ud Er EF-traktatens artikel 30 og Rådets direktiv 76/768/EØF
 stedte bekendtgørelser, ude af betragtning, og gennem af 27. juli 1976 om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta
 ---pagebreak--- 5 . 4 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/19
 ternes lovgivning om kosmetiske midler ( 2 ) til hinder for Sag anlagt den 24. februar 1997 af Kommissionen for
 en national bestemmelse, som indeholder forbud mod op De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 lysninger i forbindelse med salg af kosmetiske midler, der Tyskland
 rækker videre end de i direktivet indeholdte begrænsnin ( Sag C-83/97)
 ger?
 ( 97/C 108/38 )
 P ) EFT nr. L 262 af 27 . 9 . 1976 , s. 169 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 24 . februar 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ved Dr. Gotz zur Hausen, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Sag anlagt den 25 . februar 1997 af Société Anonyme des Wagner-Centret C 254, Kirchberg.
 Caves et Producteurs Réunis de Roquefort (Aveyron) m.fl.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ( Sag C-80/97)
 ( 97/C 108/36 ) 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine plig
 ter efter EF-traktaten, da den ikke inden for den fast
 satte frist har truffet alle foranstaltninger til at efter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den komme Rådets direktiv 92/43/EØF af 21 . maj 1992
 25 . februar 1997 indgået en sag, som Société Anonyme om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og plan
 des Caves et Producteurs Réunis de Roquefort (Aveyron ) ter ( 1 ).
 m.fl . har


text:
anlagt ved Retten i Første Instans. Retten i Første
 Instans har i sagen, der er registreret under nr. T- 140/96,
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sa
 ved kendelse erklæret sig inkompetent og henvist sagen til
 gens omkostninger.
 Domstolen, således at denne kan træffe afgørelse om an
 nullationspåstanden.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålgrundene og de væsentligste argumenter er gengi
 vet i en meddelelse, som er offentliggjort i De Europæiske Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 Fællesskabers Tidende nr. C 318 af 26 . oktober 1996 , dem, der er gjort gældende i sag C-56/97 (2 ); fristen for at
 side 24 . gennemføre direktivet udløb den 5 . juni 1994.
 (') EFT nr. L 206 af 22 . 7. 1992, s . 7 .
 (2 ) Se side 12 i denne Tidende .
 Sag anlagt den 25 . februar 1997 af Bergpracht Milchwerk
 GmbH & Co. KG m.fl . mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber Sag anlagt den 28. februar 1997 af Kommissionen for De
 ( Sag C-82/97) Europæiske Fællesskaber mod den Portugisiske Republik
 ( 97/C 108/37 ) (Sag C-88/97)
 ( 97/C 108/39 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 25 . februar 1997 indgået en sag, som Bergpracht Milch Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 werk GmbH & Co. KG m.fl . har anlagt ved Retten i Før 28 . februar 1997 anlagt sag mod den Portugisiske Repu
 ste Instans. Retten i Første Instans har i sagen, der er regi blik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 streret under nr. T-141/96, ved kendelse erklæret sig Francisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tje
 inkompetent og henvist sagen til Domstolen, således at neste, som befuldmægtiget, od med valgt adresse i Luxem
 denne kan træffe afgørelse om annullationspåstanden. bourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret,
 Kirchberg.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er gengi Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 vet i en meddelelse, som er offentliggjort i De Europæiske
 Fællesskabers Tidende nr. C 336 af 9 . november 1996,
 side 30 . — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilside
 sat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-
 traktatens artikel 189, stk. 3 , og artikel 23 , stk. 1 , i
 Rådets direktiv 92/43/EØF af 21 . maj 1992 om bevaring


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/2
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 15. juli 2004
 i sag C-381/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 77/388/EØF - moms - artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a) - afgiftsgrundlag - tilskud, der er direkte forbundet med prisen - forordning (EF) nr. 603/95 - støtte, som tildeles i sektoren for tørret foder)
 (2004/C 228/04)
 Processprog: italiensk
 I sag C-381/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: E. Traversa) mod Den Italienske Republik (befuldmægtigede: I. Braguglia, bistået af G. de Bellis), støttet af Republikken Finland (befuldmægtiget: T. Pynnä) og af Kongeriget Sverige (befuldmægtiget: A. Kruse), angående en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), idet den ikke opkræver merværdiafgift af de støttebeløb, som udbetales i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 603/95 af 21. februar 1995 om den fælles markedsordning for tørret foder (EFT L 63, s. 1), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne C. Gulmann (refererende dommer), J.-P. Puissochet, J.N. Cunha Rodrigues og N. Colneric; generaladvokat: L. A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 15. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Italienske Republik frifindes.
 2)
 Den Italienske Republik bærer sine egne omkostninger.
 3)
 Republikken Finland og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 348 af 8.12.2001.


text:
9.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/4
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 24. januar 2013 — Fælles Fagligt Forbund (3F), tidligere Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) mod Europa-Kommissionen og Kongeriget Danmark
 (Sag C-646/11 P) (1)
 (Appel - statsstøtte - foranstaltninger til skattelettelse - sømænd om bord på fartøjer, der er registreret i det danske internationale skibsregister - artikel 88, stk. 3, EF - den indledende undersøgelsesprocedure - beslutning fra Kommissionen om ikke at gøre indsigelse - annullationssøgsmål - betingelser for indledning af den formelle undersøgelsesprocedure - tvivl om støttens forenelighed med fællesmarkedet - undersøgelsesfrist)
 2013/C 71/07
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Fælles Fagligt Forbund (3F), tidligere Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (ved advokat P. Torbøl, abogada S. Aparicio Hill og solicitor V. Edwards)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved H. van Vliet og P.J. Loewenthal, som befuldmægtigede) og Kongeriget Danmark (ved C. Vang og C. Thorning, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 27. september 2011 i sag T-30/03 RENV, 3F mod Kommissionen, hvorved Retten ikke gav medhold i en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2002) 4370 endelig af 13. november 2002, hvorefter skattebegunstigelser til sømænd på danske skibe anses for statsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet (sag C-319/07 P hjemvist efter ophævelse)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Fælles Fagligt Forbund (3F) betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012.


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/31
 Sag anlagt den 2. marts 2006 — Da Silva mod Kommissionen
 (Sag F-21/06)
 (2006/C 108/58)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Joao Da Silva (Bruxelles, Belgien) (ved avocats G. Vandersanden og L. Levi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling, og der gives sagsøgeren medhold, herunder i ulovlighedsindsigelsen.
 —
 Annullation af den indplacering af sagsøgeren i lønklasse A*14, løntrin 2, der er indeholdt i afgørelsen af 18. maj 2005 om udnævnelse af sagsøgeren til direktør.
 —
 Sagsøgeren genindplaceres i den lønklasse og på det løntrin, han normalt skulle have været indplaceret i (eller tilsvarende lønklasse og løntrin ifølge den indplacering, der er indført med den nye vedtægt) ifølge bestemmelserne i meddelelsen om udvælgelsesprøven, offentliggjort den 7. november 2003, i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 2 (meddelelse om en stilling som direktør i lønklasse A2).
 —
 Sagsøgerens karriere genoprettes fuldstændigt med tilbagevirkende kraft fra tidspunktet for den således berigtigede indplacering i lønklasse og på løntrin, med tillæg af morarenter.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den 7. november 2003 offentliggjorde Kommissionen en stilling som direktør i lønklasse A2 i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 2. Sagsøgeren, som var afdelingschef i lønklasse A3, løntrin 7, og som gjorde midlertidig tjeneste i stillingen, besluttede at ansøge herom.
 Ved afgørelse af 18. maj 2005 blev han udnævnt til den ledige stilling og indplaceret i lønklasse A*14, løntrin 2, med virkningstidspunkt fastsat til den 16. september 2004.
 Sagsøgeren har i stævningen anført, at denne indplacering er lavere end lønklasse A2, nu A*15, som var anført i stillingsopslaget. Indplaceringen er desuden ligeledes lavere end den indplacering, sagsøgeren havde, da han var afdelingschef, inden udnævnelsen til stillingen som direktør. Dette resultat er ikke foreneligt med den omstændighed, at en stilling som direktør indebærer større arbejdsopgaver og ansvar.
 Sagsøgeren er af den opfattelse, at hans indplacering er i strid med artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 5, i vedtægtens bilag XIII. Adskillige retsprincipper er ligeledes tilsidesat: princippet om forbud mod forskelsbehandling, princippet om ækvivalens mellem stilling og lønklasse i artikel 7, stk. 1, der er anført som et væsentligt princip til sikring af ligebehandling af tjenestemænd, principperne om forbud mod tilbagevirkende kraft, om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning, samt principperne om god forvaltningsskik og omsorgspligt. Der er desuden sket tilsidesættelse af retten til karriere og af tjenestens interesse.
 Sagsøgeren har subsidiært anført, at artikel 12, stk. 3, i vedtægtens bilag XIII er ulovlig.


text:
10.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/11
 Appel iværksat den 24. maj 2013 af AK til prøvelse af Personalerettens dom af 13. marts 2013 i sag F-91/10, AK mod Kommissionen
 (Sag T-288/13 P)
 2013/C 233/19
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: AK (Esbo, Finland) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Dom afsagt af Personaleretten (Tredje Afdeling) den 13. marts 2013 i sag F-91/10, AK mod Europa-Kommissionen, ophæves.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale appellanten:
 —
 en erstatning for en fortabt mulighed på 95 % for at blive forfremmet til lønklasse AD4 i forbindelse med forfremmelsesproceduren i 2003, 2005 eller senest 2007 på henholdsvis 375 295 EUR, 204 996 EUR et 90 130 EUR, herunder et fast beløb på 4 000 EUR, der allerede er udbetalt, foruden at berigtige hendes pensionsrettigheder ved betaling af de tilsvarende bidrag.
 —
 55 000 EUR, foruden de 15 000 EUR, der allerede er udbetalt, for den ikke-økonomiske skade, appellanten har lidt som følge af opretholdelsen af hendes ulovlige administrative situation, bl.a. på trods af Rettens domme af 20. april 2005 og af 6. oktober 2009 og af Personalerettens dom af 13. december 2007 samt ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. april 2007 om at give hende medhold i hendes klage indgivet den 4. september 2006.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat tre anbringender.
 1)
 Med det første anbringende gøres gældende, at der foreligger en retlig fejl, idet Personaleretten har baseret sig på karriereudviklingsrapporter, som den selv har set bort fra (vedrørende den appellerede doms præmis 55, 56, 73 og 87).
 2)
 Med det andet anbringende gøres gældende, at der foreligger en retlig fejl i forbindelse med opgørelsen af den ikke-økonomiske skade og en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, idet Personaleretten nedsatte den ikke-økonomiske skade til 15 000 EUR udelukkende under hensyntagen til den særligt store forsinkelse i forbindelse med udfærdigelsen af forskellige karriereudviklingsrapporter og begrænsede omfanget af den ikke-økonomiske skade til den periode, hvor appellanten stadig var erhvervsaktiv, uden at tage hensyn til andre parametre, såsom den tilstand af usikkerhed og uro appellanten havde med hensyn til sin fremtidige karriere, ud over den periode hvor hun stadig var erhvervsaktiv fra (vedrørende den appellerede doms præmis 63 og 83 ff.).
 3)
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at der foreligger en retlig fejl i forbindelse med opgørelsen af en fortabt forfremmelsesmulighed og en tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som Personaleretten for det første ikke udelukkende på grundlag af point for fortjeneste og forfremmelsestærskler kunne fastslå, at sandsynligheden for, at appellanten blev forfremmet var lav, og for det andet at Personaleretten vurderede tabet ved en fortabt forfremmelsesmulighed skønsmæssigt til 4 000 EUR uden at give den mindste forklaring på den argumentation, der førte til dette resultat (vedrørende den appellerede doms præmis 71-73 og 89 ff.).


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/35
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 7. september 2006 — Meric mod KHIM — Arbora & Ausonia (PAM-PIM'S BABY-PROP)
 (Sag T-133/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ældre nationale figur- og ordmærker PAM PAM - ansøgning om PAM-PIM'S BABY-PROP som EF-ordmærke - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2006/C 281/60)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Gérard Meric (Paris, Frankrig) (ved avocat P. Murzeau)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved: A. Rassat, som befuldmægtiget)
 Andre parter i appelsagen, og intervenient for Retten: Arbora & Ausonia, SL (Barcelona, Spanien)
 Sagens genstand
 Angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. januar 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 250/2004-1) vedrørende en indsigelse rejst af indehaveren af de nationale ord- og figurmærker PAM-PAM mod registrering af ordmærket PAM-PIM'S BABY-PROP (indsigelsessag nr. B 505 067).
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 2.
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-250/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 93/38/EØF - offentlige kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - tildeling uden forudgående udbud - betingelser herfor - meddelelse af begrundelsen for en beslutning om at afslå et bud - frist)
 2009/C 180/05
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved D. Tsagkaraki, som befuldmægtiget, og dikigoros V. Christianos)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 4, artikel 20, stk. 2, og artikel 41, stk. 4, i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation — udbudsprocedure med henblik på undersøgelse, forsyning, transport, installation og ibrugtagelse af to elektroenergiværker ved termoelektricitetscentralen i Atherinolakkos på Kreta
 Konklusion
 1)
 Ved ubegrundet at have forsinket sin besvarelse af en tilbudsgivers anmodning om oplysninger om begrundelsen for afslaget på vedkommendes bud har Den Hellenske Republik tilsidesat den forpligtelse, som påhviler den efter artikel 41, stk. 4, i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 199, s. 84), som ændret ved Kommissionens direktiv 2001/78/EF af 13. september 2001.
 2)
 I øvrigt frifindes Den Hellenske Republik.
 3)
 Den Hellenske Republik og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 7.7.2007.


text:
23.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 182/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 2. juni 2005
 i sag C-394/02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 93/38/EØF - offentlige kontrakter inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation - kontrakt om bygning af et transportbåndssystem til Megalopolis' termiske kraftværk - manglende offentliggørelse af en bekendtgørelse - tekniske grunde - begivenhed, som ikke har kunnet forudses - yderst hastende karakter)
 (2005/C 182/02)
 Processprog: græsk
 I sag C-394/02, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 8. november 2002, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Nolin og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede, mod Den Hellenske Republik ved P. Mylonopoulos, D. Tsagkaraki og S. Chala, som befuldmægtigede, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og dommerne K. Lenaerts, J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič og E. Levits; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær K. Sztranc, den 2. juni 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation, som ændret ved direktiv 98/4/EF, navnlig direktivets artikel 20, stk. 1, og artikel 21, idet Dimosa Epicheirisi Ilektrismoy har tildelt kontrakten om bygning af et transportbåndssystem til Megalopolis' termiske kraftværk gennem et udbud efter forhandling uden forudgående offentliggørelse af en bekendtgørelse.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C af 25.1.2003.


text:
10.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/3
 Sag anlagt den 29. juli 2015 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein
 (Sag E-19/15)
 (2015/C 410/03)
 EFTA- Tilsynsmyndigheden, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, har ved Markus Schneider, Clémence Perrin og Marlene Lie Hakkebo, som befuldmægtigede, den 29. juli 2015 anlagt sag mod Fyrstendømmet Liechtenstein ved EFTA-domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Fyrstendømmet Liechtenstein har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 9, 10, 13 og 16, i den retsakt, der er henvist til i punkt 1 i bilag X til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked), som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og i det omfang virksomheder og bestemmelser om grænseoverskridende tjenesteydelser falder uden for den pågældende retsakts anvendelsesområde, i henhold til de forpligtelser, der følger af EØS-aftalens artikel 31 og 36:
 a)
 idet det har opretholdt artikel 7 i Liechtensteins handelslov, hvorefter der gælder en ordning med forhåndsgodkendelse for virksomheder, der har til hensigt at etablere sig i Liechtenstein, og
 b)
 idet det har opretholdt artikel 8, stk. 1, i Liechtensteins handelslov, for så vidt som der ved denne bestemmelse pålægges betingelser, der ikke er klare og utvetydige, for at meddele forhåndsgodkendelse til virksomheder, der har til hensigt at etablere sig i Liechtenstein (dvs. en forpligtelse til at have det nødvendige personale og en forpligtelse til at have et tilstrækkeligt kendskab til det tyske sprog), og
 c)
 idet det ikke har sikret sig, at tilsvarende krav, eller krav, der i det væsentlige er sammenlignelige med hensyn til deres formål, og som tjenesteyderen allerede er underlagt i en anden EØS-stat eller i samme EØS-stat inden for rammerne af proceduren for forhåndsgodkendelse til virksomheder, der ønsker at etablere sig i Liechtenstein, ikke gentages, og ej heller at proceduren og formaliteterne vedrørende godkendelsesordningen i handelsloven er klart fastsat, samt
 d)
 idet det har opretholdt artikel 21 i Liechtensteins handelslov, hvorefter der gælder en tilladelsesordning for virksomheder, der ønsker at udføre grænseoverskridende tjenesteydelser i Liechtenstein.
 2.
 Fyrstendømmet Liechtenstein tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Søgsmålet vedrører de krav, der er fastsat i lov af 22. juni 2006 om handel (»Trade Act«) — navnlig i artikel 7 og 21 — om, at virksomheder, der ønsker at etablere sig eller udføre grænseoverskridende tjenesteydelser i Liechtenstein, skal godkendes af de nationale myndigheder forud for etableringen eller udførelsen af grænseoverskridende tjenesteydelser.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har bl.a. gjort gældende, at sådanne krav må sidestilles med tilladelsesordninger, som ikke kan begrundes i medfør af artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12. december 2006 om tjenesteydelser i det indre marked (tjenesteydelsesdirektivet) for så vidt angår virksomhedsetableringer og i medfør af tjenesteydelsesdirektivets artikel 16 for så vidt angår udførelse af grænseoverskridende tjenesteydelser.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har gjort gældende, at også artikel 21 i Liechtensteins handelslov, hvorefter der gælder et krav om, at virksomheder, der ønsker at udføre grænseoverskridende tjenesteydelser i Liechtenstein, skal underrette myndighederne i


text:
Liechtenstein skriftligt herom, inden de udføres, og om, at denne underretning skal fornys en gang årligt, må ligestilles med en tilladelsesordning i strid med tjenesteydelsesdirektivets artikel 16.
 —
 Ifølge EFTA-Tilsynsmyndigheden hævder Liechtenstein, at de forudgående godkendelsesordninger i princippet er forenelige med tjenesteydelsesdirektivet, idet de har hjemmel i direktivets artikel 9 og 16, eller alternativt i EØS-aftalens artikel 33 (eller tvingende almene hensyn til den offentlige orden, som omhandlet i bestemmelsen).


text:
C 85/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 3.4.2004
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS valgt adresse i Luxembourg, mod Det Europæiske Parlament
 (befuldmægtigede: L. Knudsen og D. Moore), angående en
 den 14. januar 2004 påstand om annullation af afgørelsen truffet af bestyrelsen for
 De Europæiske Socialdemokraters Gruppe i Europa-Parlamen-
 i sag T-109/01, Fleuren Compost BV mod Kommissionen tet på dens møde den 6. og 7. marts 2001 om at forfremme
 for De Europæiske Fællesskaber (1) to ansatte til lønklasse A3 og en påstand om erstatning for det
 tab, sagsøgeren har lidt som følge af denne forfremmelse, har
 Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 (Annullationssøgsmål — statsstøtte — støtte ydet af Konge- V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi og M. Vilaras; justitssekre-
 riget Nederlandene til gødningsbearbejdningsanlæg — ord- tær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 21. januar
 ning godkendt af Kommissionen for en begrænset periode — 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 støtte tildelt før eller efter den godkendte periode)
 (2004/C 85/45) 1) Afgørelsen fra bestyrelsen for De Europæiske Socialdemokraters
 Gruppe under Europa-Parlamentet, truffet på dens møde den
 (Processprog: nederlandsk) 6. og 7. marts 2001, om at forfremme F. og M. til lønklasse
 A3 med virkning fra den 1. marts 2001 annulleres.
 2) Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 I sag T-109/01, Fleuren Compost BV, Middelharnis (Nederlan-
 dene), ved advocaat J. Stuyck, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Di Bucci og
 H. van Vliet), angående en påstand om annullation af Kommis-
 sionens beslutning nr. 2001/521/EF af 13. december 2000 om (1) EFT C 56 af 2.3.2002.
 Kongeriget Nederlandenes støtteordning til fordel for seks
 gødningsforarbejdningsanlæg (EFT 2001 L 189, s. 13), har
 Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, N.J. Forwood, og dommerne J. Pirrung, P. Mengozzi,
 A.W.H. Meij og M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig J. Plin-
 gers, den 14. januar 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. januar 2004
 (1) EFT C 227 af 11.8.2001.
 i sag T-97/02, Prodromos Mavridis mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — forfremmelse — manglende opførelse på
 listen over tjenestemænd, der er forfremmet til lønklasse A5
 — bedømmelsesrapporterne til rådighed)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (2004/C 85/47)
 den 21. januar 2004
 (Processprog: fransk)
 i sag T-328/01, Tony Robinson mod Det Europæiske
 Parlament (1)
 (Midlertidig ansat — forfremmelse til lønklasse A3 — I sag T-97/02, Prodromos Mavridis, tjenestemand ved Kom-
 ansatte under De Europæiske Socialdemokraters Gruppe) missionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles (Belgien),
 ved avocat J.-N. Louis, og med valgt adresse i Luxembourg,
 (2004/C 85/46) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtigede: J. Currall, V. Joris og D. Waelbroeck), angående en
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 (Processprog: fransk) 6. april 2001 om ikke at opføre sagsøgeren på listen over
 de tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse A5 i
 forfremmelsesåret 2001, har Retten, sat af dommer P. Men-
 I sag T-328/01, Tony Robinson, midlertidig ansat ved Europa- gozzi; justitssekretær:


text:
C 149/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.5.2000
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. ført de nødvendige bestemmelser for at opfylde det i Kommis-
 sionens påstand nævnte direktiv.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (1) EFT L 333 af 4.12.1997, s. 1.
 (2) Rådets direktiv 76/769/EØF af 27.7.1976, EFT L 151 af
 Artikel 249 EF (tidligere artikel 189 i EF-traktaten), hvorefter 27.9.1976, s. 201.
 direktiver med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for
 enhver medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemssta-
 terne til at overholde direktivets frist for opfyldelsen. Fristen
 udløb den 1. august 1998, hvor Irland ikke havde gennemført
 de nødvendige bestemmelser for at opfylde det i Kommissio-
 nens påstand nævnte direktiv.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 (1) EFT L 140 af 12.5.1998, s. 10. se afsagt den 17. februar 2000 af Verwaltungsgerichtshof
 (2) Rådets direktiv 93/43/EØF af 14.6.1993 om levnedsmiddelhygiej- i sagen Develop Baudurchführungs- und Stadtentwick-
 ne, EFT L 175 af 19.7.1993, s. 1. lungs GmbH mod Finanzlandesdirektion für Wien, Nie-
 derösterreich und Burgenland
 (Sag C-71/00)
 (2000/C 149/34)
 Sag anlagt den 29. februar 2000 af Kommissionen for De Ved kendelse afsagt den 17. februar 2000, indgået til Domstol-
 Europæiske Fællesskaber mod Irland ens Justitskontor den 2. marts 2000, har Verwaltungsge-
 richtshof i sagen Develop Baudurchführungs- und Stadtent-
 wicklungs GmbH mod Finanzlandesdirektion für Wien,
 (Sag C-69/00) Niederösterreich und Burgenland forelagt De Europæiske Fæl-
 lesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 (2000/C 149/33) følgende spørgsmål:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. fe- Er ydelser, som en erhverver af rettigheder til udbytte i
 bruar 2000 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De et kapitalselskab ikke erlægger selv, men på vegne af sit
 Europæiske Fællesskaber ved Michael Shotter, Kommissionens moderselskab, »indskud af enhver art« i den forstand, hvori
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i dette udtryk er anvendt i artikel 4, stk. 1, litra d) (1), i Rådets
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsaf-
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg. gifter?
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (1) EFT 1969 II, s. 405.
 — Det fastslås, at Irland har undladt at opfylde sine forpligtel-
 ser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 97/56/EF (1) af 20. oktober 1997 om sekstende ændring
 af direktiv 76/769/EØF om indbyrdes tilnærmelse af
 medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte
 bestemmelser om begrænsning af markedsføring og anven-
 delse af visse farlige stoffer og præparater (2), idet det ikke Appel iværksat den 2. marts 2000 af Acciaierie di Bolzano
 har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser SpA til prøvelse af dom afsagt den 16. december 1999 af
 i kraft for at efterkomme direktivet eller ikke har underret- De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte
 tet Kommission herom. Udvidede Afdeling) i sag T-158/96, Acciaierie di Bolzano
 SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. intervenienter: Den Italienske Republik og Falck SpA
 (Sag C-75/00 P)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2000/C 149/35)
 Artikel 249 EF (tidligere artikel 189


text:
i EF-traktaten), hvorefter
 direktiver med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. marts
 enhver medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemssta- 2000 iværksat appel af Acciaierie di Bolzano SpA ved advokat
 terne til at overholde direktivets frist for opfyldelsen. Fristen Bruno Nascimbene, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 udløb den 4. december 1998, hvor Irland ikke havde gennem- advokat Franco Colussi, 36, rue de Wiltz, til prøvelse af dom