text:
11, stk. 4, i Rådets andet direktiv (2000/C 6/10)
 67/228/EØF af 11. apri1 1967 om harmonisering af medlems-
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles
 merværdiafgiftssystems struktur og de nærmere regler for dets (Processprog: fransk)
 anvendelse (EFT 1967, s. 14) og artikel 17, stk. 6, i Rådets
 sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering
 af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag gjort i Samling af Afgørelser)
 (EFT L 145, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat
 af formanden for Anden Afdeling, G. Hirsch (refererende I sag C-327/97 P, Christos Apostolidis m.fl., tjenestemænd og
 dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og midlertidigt ansatte ved Kommissionen for De Europæiske
 ---pagebreak--- C 6/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.1.2000
 Fællesskaber med tjenestested ved Det Europæiske Institut for præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2 og
 Transuraner i Karlsruhe (Tyskland), ved advokaterne artikel 5, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 (EFT
 J.-N. Louis, T. Demaseure og A. Tornel, Bruxelles, og med valgt 1978 L 304, s. 17), som ændret ved konventionen af 9. okto-
 adresse i Luxembourg hos fiduciaire Myson Sarl, 30, rue de ber 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede
 Cessange, angående appel af dom afsagt den 10. juli 1997 af Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse (EFT
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje L 304, s. 1, og — den ændrede tekst — s. 77), har Domstolen,
 Afdeling) i sag T-81/96, Sml. Pers. I, s. 207 og Il, s. 607), sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 Apostolidis m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske formændene P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, G. Hirsch og
 Fællesskaber, hvori der er nedlagt påstand om ophævel se af P. Jann samt dommerne J.C. Moitinho de Almeida (refererende
 denne dom — den anden part i appelsagen er Kommissionen dommer), C. Gulmann, J.L. Murray, D.A.O. Edward, H. Ragne-
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia malm, L. Sevón, M. Wathelet og R. Schintgen; generaladvokat:
 og J. Currall), støttet af Rådet for Den Europæiske Union P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 (befuldmægtigede: M. Bishop og D. Canga Fano) — har Dom- Holstein, den 5. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 stolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, lyder således:
 P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch, J.L. Murray (refereren-
 de dommer), H. Ragnemalm og R. Schintgen; generaladvokat: Artikel 5, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes
 J. Mischo; justitssekretær: H. von Holstein, den 5. oktober kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager,
 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober
 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige
 1) Appellen forkastes i det hele. Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse skal fortolkes således, at
 samme ret ikke har kompetence til at påkende hele sagen, i tilfælde
 2) Apostolidis m.fl. samt Kommissionen for De Europæiske Fælles- hvor den støttes på to ligestillede forpligtelser, som følger af samme
 skaber og Rådet for


text:
Den Europæiske Union betaler deres egne kontrakt, når forpligtelserne efter lovkonfliktreglerne i den stat, hvori
 omkostninger. retten er beliggende, skal opfyldes, for så vidt angår den ene
 forpligtelse i denne stat, men for så vidt angår den anden forpligtelse
 i en anden kontraherende stat.
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 (1) EFT C 41 af 7.2.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 af 5. oktober 1999
 (Sjette Afdeling)
 i sag C-420/97, Leathertex Divisione Sintetici SpA mod
 Bodetex BVBA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra af 5. oktober 1999
 Hof van Cassatie) (1)
 i sag C-433/97 P, IPK-München GmbH mod Kommissio-
 (»Bruxelles-konventionen — fortolkningen af artikel 2 og nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 artikel 5, nr. 1 — handelsagenturkontrakt — krav i henhold
 til forskellige forpligtelser, som følger af samme kontrakt, (»Appel — armullation af en kommissionsbeslutning om
 og som betragtes som ligestillede — kompetence for den ret, ikke at udbetale et restbeløb af en finansiel støtte«)
 sagen er indbragt for, til at påkende hele sagen«)
 (2000/C 6/12)
 (2000/C 6/11)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) I sag C-433/97 P, IPK-München GmbH, München (Tyskland)
 (befuldmægtiget: advokat H.-J. Prieß, 13, place des Barricades,
 I sag C-420/97, angående en anmodning, som Hof van Cassatie B-1000 Bruxelles), angående appel af dom afsagt den 15. okto-
 (Belgien) i medfør af protokollen af 3. juni 1971 vedrørende ber 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september (Første Afdeling) i sag T-331/94, IPK-München GmbH mod
 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgø- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvori der er
 relser i borgerlige sager, herunder handelssager, har indgivet til nedlagt påstand om ophævelse af dommen — den anden part
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Leathertex i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Divisione Sintetici SpA mod Bodetex BVBA, at opnå en (befuldmægtiget: J. Grunwald) — har Domstolen (Sjette Afde-

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/39
 Sag anlagt den 4. august 2017 — Financiere Tesalia m.fl. mod Kommissionen og SRB
 (Sag T-508/17)
 (2017/C 347/51)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Financiere Tesalia, SA (Luxembourg, Luxembourg), Cartera Zurbano, SA (Madrid, Spanien), Finexperta, SA (Madrid), Eurosigma, SA (Madrid) (ved advokaterne B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín og B. Fernández García)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den Fælles Afviklingsinstans’ afgørelse (SRB/EES/2017/08) truffet på eksekutivmødet den 7. juni 2017, hvorved der blev vedtaget en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A., annulleres.
 —
 Kommissionens afgørelse (EU) 2017/1246 af 7. juni 2017 om godkendelse af afviklingsordningen for Banco Popular Español S.A, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-497/17, Sáchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans og T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.


text:
11.8.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 227/29
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: 1995, udgør en statsstøtte i den nævnte artikels forstand.
 Sagsøgeren finder således, at der i nærværende sag ikke
 — Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøge- foreligger det præg af selektiv fordel, der er karakteristisk
 ren til lønklasse A6 i forbindelse med forfremmelsespro- for enhver støtte, i det mindste for så vidt angår de beløb,
 ceduren for 2000 annulleres. der blev tildelt FGV, og for hvilke beløb der som vederlag
 blev leveret en søtransportydelse.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Urigtig fortolkning af støttebegrebet i den førnævnte
 bestemmelses forstand, for så vidt som Kommissionen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 hævder, at de beløb, der blev modtaget i form af
 rejsekuponer, ikke modsvarede et faktisk behov hos
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at sagsøgeren, under henvisning til, at de stadig ikke var
 Kommissionen har tilsidesat begrundelsespligten i henhold til blevet brugt på tidspunktet for vedtagelsen af den anfæg-
 vedtægtens artikel 25, vedtægtens artikel 45, ligebehandlings- tede beslutning. Sagsøgeren understreger i denne forbin-
 princippet samt sagsøgerens ret til en karriere. Sagsøgeren delse, at der ikke er pligt til at benytte rejsekuponerne
 henviser bl.a. til den manglende bedømmelsesrapport. inden for en fastsat frist, og at erhvervelsen af dem
 udgjorde en normal forretningsdisposition.
 — Tilsidesættelse af ejendomsretten, der er fastslået i arti-
 kel 295 EF, for så vidt den anfægtede beslutning pålægger
 kontrahenten, der leverer transportydelser, at tilbagebeta-
 le alle de modtagne beløb på grundlag af, at de erhvervede
 kuponer ikke er blevet brugt. Sagsøgeren gør gældende,
 at pålæggelsen af denne forpligtelse de facto udgør en
 Sag anlagt den 31. maj 2001 af Diputación Foral de Bizkaia begrænsning af muligheden for at kontrahere, som går
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber videre end hjemlet i fællesskabsbestemmelserne om stats-
 støtte.
 (Sag T-118/01)
 — Manglende eller mangelfuld begrundelse af beslutningen,
 i det omfang den ikke påviser, at aftalen fra 1995
 (2001/C 227/56) reelt påvirker konkurrencen og samhandelen mellem
 medlemsstaterne
 (Processprog: spansk) — Urigtig fortolkning af artikel 87, stk. 2, litra a), EF, for så
 vidt som Kommissionen, efter at den har anerkendt, at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der støtten gives til individuelle forbrugere med særlige
 den 31. maj 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De behov, hvorfor den kan betragtes som støtte af social
 Europæiske Fællesskaber af Diputación Foral de Bizkaia, Bilbao karakter, uden at føre noget som helst bevis hævder, at
 (Spanien), ved advokaterne Marta Morales Isasi og Ignacio traktatens krav om, at der ikke må udøves forskelsbehand-
 Saenz-Cortabarria Fernández. ling på grundlag af produkternes oprindelse, ikke er
 opfyldt.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 29. november 2000 om
 Spaniens støtte til søtransportselskabet Ferries Golfo de Såfremt Retten finder — således som det gøres gældende i den
 Vizcaya S.A. (EFT L 89 af 29.3.2001, s. 28) annulleres. anfægtede beslutning — at aftalen fra 1995 betragtet i sig selv
 udgør statsstøtte til fordel for FGV i artikel 87, stk. 1,


text:
EF’s
 — Artikel 2 i den nævnte beslutning annulleres, for så vidt forstand, gør sagsøgeren subsidiært gældende, at den er en
 som den påbyder tilbagebetaling 985 500 000 ESP med lovlig støtte (eksisterende støtte), idet Kongeriget Spanien ikke
 tilhørende renter. har tilsidesat forpligtelsen i henhold til traktatens artikel 93,
 stk. 3, sidste punktum (nu artikel 88, stk. 3, EF). Da der er tale
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. om en lovlig støtte, kan der ikke kræves tilbagebetalt med
 hjemmel i artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 659/1999 af
 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter EF-traktatens artikel 93, hvorfor beslutningens artikel 2 er
 ugyldig.
 Sagsøgeren baserer sit søgsmål på følgende søgsmålsgrunde:
 — Tilsidesættelse af artikel 87, stk. 1, EF, idet Kommissionen
 har anlagt en urigtig bedømmelse, for så vidt som den
 umiddelbart har antaget, at alle de beløb, der blev tildelt
 Ferries Golfo de Vizcaya (FGV) i medfør af aftalen fra


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/8
 Domstolens kendelse af 21. juni 2007 — Republikken Finland mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-163/06 P) (1)
 (Appel - annullationssøgsmål - afvisning - akt, der ikke har bindende retsvirkninger - De Europæiske Fællesskabers egne indtægter - traktatbrudssag - artikel 11 i forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 - morarenter - forhandling af en aftale om betaling med forbehold - skrivelser om afslag)
 (2007/C 235/12)
 Processprog: finsk
 Parter
 Appellant: Republikken Finland (ved E. Bygglin, som befuldmægtiget)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Wilms og P. Aalto, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 9. januar 2006 i sag T-177/05, Finland mod Kommissionen, hvorved Retten afviste annullationssøgsmålet til prøvelse af en afgørelse fra Kommissionen, indeholdt i to skrivelser fra Kommissionen, hvorved den afslog at indlede forhandlinger vedrørende tilbagebetaling med forbehold af den med tilbagevirkende kraft opkrævede told, som Kommissionen har krævet erlagt i form af Fællesskabets egne indtægter (told af indførsel af forsvarsmateriel)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Republikken Finland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 154 af 1.7.2006.


text:
25.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 74/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 9. januar 2006 af Cour d'appel de Nancy i sagen Céline SARL mod Céline SA
 (Sag C-17/06)
 (2006/C 74/12)
 Processprog: fransk
 Ved dom afsagt den 9. januar 2006, indgået til Domstolens Justitskontor den 17. januar 2006, har Cour d'appel de Nancy i sagen Céline SARL mod Céline SA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal artikel 5, stk. 1, i direktiv 89/104/EØF (1) fortolkes således, at såfremt tredjemand uden samtykke hertil benytter et registreret ordmærke som selskabsnavn, forretningsnavn eller navn i forbindelse med markedsføringen af varer af samme art, udgør dette en erhvervsmæssig brug af dette varemærke, som indehaveren i medfør af sin eneret er berettiget til at kræve bragt til ophør?
 (1) Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT L 40, s. 1).


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/19
 Rettens dom af 23. januar 2014 — NCL mod KHIM (NORWEGIAN GETAWAY)
 (Sag T-513/12) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket NORWEGIAN GETAWAY - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 (2014/C 71/32)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, De Forenede Stater) (ved advokat N. Grüger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 12. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1014/2012-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket NORWEGIAN GETAWAY som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 NCL Corporation Ltd bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 26 af 26.1.2013.


text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/5
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 13. februar 2014 — Marek Marszałkowski mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG
 (Sag C-177/13 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b) - ansøgning om EF-figurmærket, der indeholder ordbestanddelene »Walichnowy« og »Marko« - indsigelse fra indehaveren af EF-ordmærket MAR-KO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling))
 2014/C 184/06
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellant: Marek Marszałkowski (ved Conseiller juridique C. Sadkowski)
 De andre parter i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget) og Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co.
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Første Afdeling) den 4. februar 2013 i sag T-159/11, Marszalkowski mod KHIM — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 11. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 760/2011-4) vedrørende ophævelse af indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved denne forkastede den indsigelse, der var blevet rejst af indehaveren af EF-ordmærket »Mar-Ko« for varer i klasse 29 i Nice-arrangementet — tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1) og af artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement — relativ registreringshindring — risiko for forveksling
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Marek Marszałkowski betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) den 20. august 2007 — Glencore Grain Rotterdam BV mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-391/07)
 (2007/C 269/52)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Glencore Grain Rotterdam BV
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal artikel 13 i forordning (EF) nr. 1501/95 fortolkes således, at der ved tilvejebringelsen af det i stk. 2 omhandlede bevis ikke alene sker fritagelse fra forpligtelsen til at fremlægge bevis for afslutning af toldformaliteterne for overgang til frit forbrug, men også fritagelse fra forpligtelsen til at fremlægge transportdokumentet (artikel 18, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 3665/87, nu artikel 16, stk. 3, i forordning (EF) nr. 800/99)?


text:
28.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 132/28
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Femte Afdeling)
 den 19. januar 2005
 i sag T-372/03, Yves Mahieu mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd - klage- og søgsmålsfrist - stiltiende afvisning af klage - afvisning)
 (2005/C 132/51)
 Processprog: fransk
 I sag T-372/03, Yves Mahieu, tjenestemand i Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Auderghem (Belgien), ved avocat L. Vogel, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og H. Krämer, og med valgt adresse i Luxembourg), angående dels en påstand om annullation af den stiltiende afvisning af sagsøgerens klage af 29. oktober 2002 over Kommissionens afgørelse af 6. august 2002 om ikke at efterkomme sagsøgerens anmodning i henhold til vedtægtens artikel 24 og 90, stk. 1, i forbindelse med den psykiske chikane, han angiveligt havde været udsat for, dels en påstand om erstatning, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne F. Dehousse og D Šváby; justitssekretær: H. Jung, den 19. januar 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 7 af 10.1.2004.


text:
10.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/16
 Sag anlagt den 14. maj 2004 af Jürgen Carius mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-173/04)
 (2004/C 179/31)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 14. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Jürgen Carius, Bruxelles, ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelsen af 21. maj 2003 fra Generaldirektøren for GD ADMIN, som uden ændringer stadfæster sagsøgerens rapport vedrørende karriereforløb for perioden 1.7.2001-31.12.2002, annulleres.
 —
 Kommissionens afgørelse af 23. december 2003 om afvisning af sagsøgerens klage annulleres om nødvendigt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at det nye bedømmelsessystem er ulovligt, idet det er baseret på kriterier, som ikke er objektive, og ikke gør det muligt for den bedømte i rette tid at blive bekendt med sin bedømmelsesrapport med henblik på i givet fald at kunne fremkomme med bemærkninger til bedømmeren.
 Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at begrundelsespligten er tilsidesat derved, at der ikke på behørig vis er redegjort for den væsentligt ringere bedømmelse af hans fortjenester, samt at der er sket et åbenbart urigtigt skøn.


text:
1 . 11 . 97 [ DA ! De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331 /25
 Til støtte for sine krav anfører sagsøgeren for det første, at Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er
 tilsidesat, idet de tjenestemænd, som figurerer på listen
 Ved skrivelse af 21 . januar 1997 ansøgte sagsøgeren, som
 over dem, der har indlagt sig størst fortjeneste, og som er tjenestemand i lønklasse C 1 , om, at hendes datter, der
 ikke er blevet forfremmet, efter Kommissionens faste prak
 er født den 14. oktober 1968 , og at hendes søn, der er
 sis som hovedregel optages på ny i det efterfølgende regn født den 6 . juni 1972, ligestilles med børn, over for hvem
 skabsår på listen over de tjenestemænd, der anses for at der består forsørgerpligt. Denne ansøgning blev imøde
 have indlagt sig størst fortjeneste. Denne fremgangsmåde kommet for så vidt angår sønnen.
 giver en tjenestemand, som er optaget på listen, en beretti
 get forventning om at blive forfremmet i løbet af det
 pågældende regnskabsår og i hvert fald om på ny at blive Sagsøgeren gør gældende, at begrundelsespligten er tilside
 optaget på listen for det efterfølgende regnskabsår. Sag sat, idet den anfægtede afgørelse er baseret på en udtalelse
 søgeren gør gældende, at Kommissionen også på dette fra Den Juridiske Tjeneste, hvorom sagsøgeren ikke har
 punkt har tilsidesat sin begrundelsespligt. modtaget nogen meddelelse på trods af hendes advokats
 udtrykkelige anmodning herom.
 Endelig anfører sagsøgeren, at forfremmelsesproceduren er
 ulovlig på grund af en af Kommissionen begået tjeneste
 fejl, da den, så længe der ikke var udfærdiget nogen tids Sagsøgerens andet anbringende er, at artikel 2, stk . 4, i
 svarende bedømmelse, i det mindste burde have baseret sig vedtægtens bilag VII er tilsidesat, samt at der er begået en
 på den sidste forhåndenværende og endelige rapport. Ved åbenbar skønsfejl .
 ikke at have fulgt denne fremgangsmåde har Kommissio
 nen været afskåret fra at foretage en reel sammenligning
 af fortjenesterne hos de tjenestemænd, som kunne forfrem
 mes .
 Slettelse af sag T-209/96 (')
 ( 97/C 331/51 )
 Sag anlagt den 8 . september 1997 af Maria Lonuzzo-Mur (Processprog: fransk)
 gante mod Europa-Parlamentet
 ( Sag T-247/97)
 Ved kendelse af 10 . september 1997 har formanden for
 ( 97/C 331/50 ) Tredje Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-209/96, Adam Buick mod
 (Processprog: fransk)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slet
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er tes af registret.
 der den 8 . september 1997 anlagt sag mod Europa-Parla
 mentet af Maria Lonuzzo-Murgante, Strassen ( Luxem (M EFT C 54 af 22 . 2 . 1997.
 bourg), ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Dema
 seure og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces
 sange .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Slettelse af sag T-145/96 (*)
 — Afslaget på sagsøgerens ansøgning om, at Giovanna ( 97/C 331/52 )
 Lonuzzo ligestilles med et barn, over for hvem der
 består


text:
forsørgerpligt, annulleres.
 (Processprog: fransk)
 — Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren samtlige til
 læg som følge af, at hendes datter Giovanna ligestilles
 Ved kendelse af 15 . september 1997 har formanden for
 med et barn, over for hvem der består forsørgerpligt, Første Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 tillige med rente 8 % p.a. fra den dato, da tillægene
 Første Instans besluttet, at sag T-145/96 , Monika Kawicki
 forfaldt til betaling, indtil betaling sker.
 mod Europa-Parlamentet, skal slettes af registret.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betales sagens omkost
 ninger. (M EFT C 336 af 9 . 11 . 1996 .


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/57
 Sag anlagt den 21. december 2007 — Olive Line International mod KHIM — Knopf (o-live)
 (Sag T-485/07)
 (2008/C 51/104)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Olive Line International, SL (Madrid, Spanien) (ved lawyer P. Koch Moreno)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Reinhard Knopf (Malsch, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at afgørelse truffet den 26. september 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende afslag på en klage over registreringen af EF-varemærke nr. 3 219 193 ikke er i overensstemmelse med forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.
 —
 Harmoniseringskontoret og i givet fald intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Reinhard Knopf
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »o-live« for varer i klasse 29, 30, 31 og 33 — ansøgning nr. 3 219 193
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Olive Line International, SL
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale firmanavn »Olive lines« for forretningsmæssige aktiviteter som mellemmand
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes som helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 4, i Rådets forordning nr. 40/94, da der er en risiko for forveksling mellem det tidligere ikke-registrerede varemærke, som ikke kun har særpræg i lokalområdet, og det ansøgte varemærke.


text:
28.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/19
 Sag anlagt den 28. april 2014 — Argus Security Projects mod Kommissionen
 (Sag T-266/14)
 2014/C 245/26
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Cypern) (ved advokaterne T. Bontinck og E. van Nuffel d’Heynsbroeck)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet af EUBAM Libya om ikke at antage Argus’ bud i forbindelse med udbudsproceduren vedrørende levering af sikkerhedstjenesteydelser i forbindelse med Den Europæiske Unions bistandsmission vedrørende integreret grænseforvaltning i Libyen (kontrakt EUBAM-13-020), og om at tildele kontrakten til Garda, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende en tilsidesættelse af finansforordningens (1) artikel 110, bestemmelserne i udbudsdokumenterne vedrørende tildelingen af kontrakten, navnlig punkt 4.1 og 12.1. i instrukserne til tilbudsgiverne og princippet om ligebehandling af tilbudsgivere og princippet om forbud mod forskelsbehandling, for så vidt som EUBAM ikke har undersøgt den udvalgte tilbudsgivers kapacitet til at udføre kontrakten i overensstemmelse med kontraktkravene eller ikke har udøvet sin skønsbeføjelse med hensyn til de forventede tekniske kvaliteter ved det valgte tilbud med den minimale grundighed, som det med rimelighed kunne forventes.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at de alvorlige vanskeligheder ved den udvalgte tilbudsgiver og dennes manglende evne til at udføre den tildelte kontrakt afslører et urealistisk tilbud, der ikke burde have været valgt af den ordregivende myndighed.
 2.
 Andet anbringende vedrørende en væsentlig ændring af de oprindelige kontraktbetingelser, som har kunnet fordreje resultatet af udbudsproceduren.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at forholdet mellem de point, der er tildelt den udvalgte tilbudsgiver og sagsøgeren, ville have været omvendt for alle vurderingskriterierne, hvis det valgte tilbud var blevet vurderet under hensyntagen til de betingelser, i henhold til hvilke det udvalgte selskab skal udføre kontrakten.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som den ordregivende myndighed ikke har overholdt finansforordningens artikel 113 og den delegerede forordnings (2) artikel 161, stk. 2, idet de kvaliteter og relative fordele, der kendetegner det valgte bud, ikke er blevet fremsendt inden for en frist på 15 kalenderdage efter sagsøgerens anmodning.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 af 25.10.2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget og om ophævelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (EUT L 298, s. 1).
 (2) Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29.10.2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT L 362 s, 1).


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/11
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 30. juni 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-490/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2005/68/EF - genforsikringsvirksomhed - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 205/20
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved D. Haven, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse eller meddelelse inden for den fastsatte frist af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005 om genforsikringsvirksomhed og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 92/49/EØF samt direktiv 98/78/EF og 2002/83/EF (EUT L 323, s. 1)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005 om genforsikringsvirksomhed og om ændring af Rådets direktiv 73/239/EØF og 92/49/EØF samt direktiv 98/78/EF og 2002/83/EF, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 6 af 10.1.2009.


text:
20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/25
 dorf, og dommerne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssekre- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 tñr: H. Jung, den 25. november 1998 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således: den 15. december 1998
 i sag T-25/98, Henri de Compte mod Europa-Parlamen-
 1) Sagen afvises. tet (1)
 (Tjenestemñnd Ð annullations- og erstatningssùgsmål Ð
 2) Hver part bñrer sine egne omkostninger. Parlamentets afgùrelse om decharge for gennemfùrelsen af
 budgettet for regnskabsåret 1995 Ð forudgående admini-
 strative procedure Ð afgùrelse om at afslå en klage Ð
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997. samme sagsgenstand og årsag Ð delvis afvisning Ð rets-
 kraft Ð sagen åbenbart ugrundet)
 (1999/C 48/55)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS (Processprog: fransk)
 den 11. december 1998
 i sag T-22/98, Scottish Soft Fruit Growers Ltd mod Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) I sag T-25/98, Henri de Compte, tidligere tjenestemand
 (Fñlles landbrugspolitik Ð hindbñr bestemt til forarbejd- ved Europa-Parlamentet, Longeville-leÁs-Metz (Frankrig),
 ning Ð forud fastsat stùtte til producentorganisationerne ved advokat Henri Ferretti, Thionville, og med valgt
 Ð tilbagebetaling af de udbetalte belùb Ð retsakt, der adresse i Luxembourg hos advokat Guy Harles, 8-10, rue
 ikke kan gùres til genstand for et sùgsmål Ð retsvirknin- Mathias Hardt, mod Europa-Parlamentet (befuldmñgtige-
 ger Ð annullationssùgsmål Ð afvisning) de: Evelyn Waldherr og Anders Neergaard), angående
 påstand dels om annullation af Europa-Parlamentets afgù-
 (1999/C 48/54) relse A4-0125/97 af 10. april 1997 om at meddele
 decharge for gennemfùrelsen af budgettet for regnskabs-
 året 1995 Ð sektion I Ð Europa-Parlamentet/Bilag:
 (Processprog: engelsk) Ombudsmand (EFT C 132 af 28.4. 1997, s. 148) og af
 Parlamentets afgùrelse, der blev meddelt den 19. november
 1997, om at afslå en klage indgivet af sagsùgeren, dels om
 I sag T-22/98, Scottish Soft Fruit Growers Ltd, Blairgowrie
 erstatning af det tab, sagsùgeren har lidt som fùlge af
 (Storbritannien), ved barrister Fergus Randolph, og med
 offentliggùrelsen af afgùrelsen om at meddele decharge og
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og
 som fùlge af en uretfñrdig beskyldning om tab af midler,
 Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen
 har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Xavier
 manden, Moura Ramos, og dommerne V. Tiili og P. Men-
 Lewis), angående en påstand om annullation af Kommis-
 gozzi; justitssekretñr: H. Jung, den 15. december 1998
 sionens afgùrelse i en skrivelse af 16. oktober 1997 til
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Scottish Office, hvori Kommissionen afviser at imùde-
 komme dets anmodning vedrùrende fortolkningen og
 anvendelsen af Rådets forordning (EéF) nr. 1991/92 af
 13. juli 1992 om sñrforanstaltninger for hindbñr bestemt
 til forarbejdning (EFT L 199 af 18.7.1992, s. 1) og Kom- 1) Sagen afvises undtagen for så vidt angår påstanden om
 missionens forordning (EéF) nr. 2252/92 af 30. juli 1992 annullation af bogfùringen af 4 136 125 BEF og Parla-
 om gennemfùrelsesbestemmelser til sñrforanstaltninger for mentets afslag på at stille samtlige regnskabsbilag, der
 hindbñr bestemt til forarbejdning (EFT L 219 af 4.8.1992, udgjorde grundlaget for ikke at meddele sagsùgeren
 s. 19), har


text:
Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde- decharge, til rådighed for sagsùgeren.
 lingsformanden, J. D. Cooke, og dommerne R. García-Val-
 decasas og P. Lindh; justitssekretñr: H. Jung, den
 11. december 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således: 2) Sagsùgte frifindes i ùvrigt, idet sagen er åbenbart
 ugrundet.
 1) Sagen afvises.
 3) Hver part bñrer sine egne omkostninger.
 2) Sagsùgeren betaler sine egne samt Kommissionens
 omkostninger.
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998.
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998.


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/22
 Rettens dom af 18. februar 2016 — Penny Markt mod KHIM — Boquoi Handels (B! O)
 (Sag T-364/14) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket B! O - det ældre EF-ordmærke bo - risiko for forveksling - artikel 53, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b) i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 111/26)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Penny-Markt GmbH (Köln, Tyskland) (ved advokaterne M. Kinkeldey, S. Brandstätter og A. Wagner)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (først ved A. Pohlmann, derefter ved S. Hanne og endeligt ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Boquoi Handels OHG (Straelen, Tyskland) (ved advokat P. Mels)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. marts 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1201/2013-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Boquoi Handels OHG og Penny Markt GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Penny Markt GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 11.8.2014.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/55
 Sag anlagt den 6. december 2010 — Novatex mod Rådet
 (Sag T-556/10)
 ()
 2011/C 30/97
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Novatex Ltd, Karachi, Pakistan (ved advokat B. Servais)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesordning (EU) nr. 857/2010 af 27. september 2010 om indførelse af en endelig udligningstold og om endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater (1) annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren påberåber sig to anbringender til støtte for søgsmålet.
 Ifølge det første anbringende hævdes Rådet at have tilsidesat artikel 3 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 (2) ved fejlagtigt at konkludere, at Final Tax Regime (FTR) er en ordning, hvorved der gives afkald på indtægter, og som derfor udgør et finansielt bidrag, og at sagsøgeren uvægerligt opnår en fordel ved FTR. Sagsøgeren gør følgende gældende:
 —
 Final Tax Regime kan ikke anses for at udgøre et finansielt bidrag i henhold til artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 som fortolket i henhold til de relevante bestemmelser i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger og den fortolkning, som WTO’s retspraksis har givet denne.
 —
 Den anfægtede forordning tilsidesætter artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 som fortolket i henhold til de relevante bestemmelser i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, idet den konkluderer, at Final Tax Regime giver sagsøgeren en fordel.
 Ifølge det andet anbringende hævdes Rådet at have tilsidesat:
 —
 Artikel 3, stk. 2, og artikel 6, litra b), i Rådets forordning nr. 597/2009 som fortolket i henhold til de relevante bestemmelser i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger ved at anvende den i undersøgelsesperioden gældende markedsrente, indhentet på den pakistanske nationalbanks hjemmeside (State Bank of Pakistan), og ikke markedsrenten på det tidspunkt, hvor lånet blev optaget af sagsøgeren.
 —
 Artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning nr. 597/2009 som fortolket i henhold til de relevante bestemmelser i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger ved at anvende en forkert nævner, nemlig eksportomsætningen, selvom den korrekte nævner var omsætningen.
 (1) EUT L 254, s. 10.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11.6.2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 188, s. 93).


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/51
 Sag anlagt den 19. april 2010 — Alcoa Trasformazioni mod Kommissionen
 (Sag T-177/10)
 (2010/C 161/81)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Italien) (ved avvocati M. Siragusa og T. Müller-Ibold)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 19. november 2009 [C(2009) 5497] annulleres, for så vidt den vedrører Italiens påståede statsstøtte C 36/B/2006 (ex NN 38/2006) til Alcoa Trasformazioni Srl.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Annullationssøgsmålet vedrører Europa-Kommissionens beslutning af 19. november 2009 i forhold til Alcoa Trasformazioni Srl (1).
 Ved denne beslutning blev forlængelsen af satsordningen, som gjaldt for Alcoas anlæg på Sardinien og i Veneto, der var fastsat ved artikel 11, stk. 11, i dekret nr. 35 af 14. marts 2005 (2), der trådte i kraft den 1. januar 2006, kvalificeret som en ny statsstøtte, der var uforenelig med fællesmarkedet, og en delvis tilbagesøgning heraf blev pålagt.
 Det skal i den forbindelse bemærkes, at sagsøgeren siden 1996 havde betalt en nedsat sats for elektricitet til sine to aluminiumssmelteværker på Sardinien og i Veneto. Denne sats blev i sin meddelt Kommissionen som led i privatiseringen af Alumix, der var en aluminiumsfremstillende virksomhed, som den italienske stat ejede og siden solgte til sagsøgeren. I 1996 fastslog Kommissionen, at den pågældende sats ikke var statsstøtte.
 Kommissionen har i den nu anfægtede beslutning fastslået, at den omtvistede sats som følge af visse ændringer er en helt anden foranstaltning end den i 1996 undersøgte.
 Ifølge sagsøgeren er den anfægtede beslutning retsstridig af følgende årsager:
 —
 Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 1, TEUF, idet den har fundet, at Alcoas elektricitetssats for de to aluminiumssmelteværker på Sardinien og i Veneto, er »støtte«, selv om den ikke giver den begunstigede nogen fordel.
 —
 Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 3, TEUF, idet den ikke har opgjort støtten rigtigt.
 —
 Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 3 TEUF, idet den urigtigt har fundet, at den pågældende sats er en driftsstøtte, der er uforenelig med Retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte.
 —
 Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik og artikel 107, stk. 3, TEUF, for så vidt den under sagsbehandlingen uden nogen forklaring eller advarsel — og som om det ikke var nok, efter udfaldet af en mangelfund sagsbehandling — ændrede sin egen vurdering radikalt hvad angår virkningen af indførelsen af en markedsmekanisme, foreslået af Kommissionen selv, for Sardinien.
 —
 Kommissionen har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og artikel 108 TEUF ved at kvalificere nævnte sats som »ny« støtte i stedet for »eksisterende« støtte.
 Endelig har sagsøgeren anført, at Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede beslutning har tilsidesat en række formforskrifter.
 (1) Kommissionen beslutning af 19.11.2009 vedrørende Italiens statsstøtte nr. C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) og nr. C 36/B/2006 (ex NN 38/2006) til Alcoa Trasformazioni Srl.
 (2) Vedrørende »hastebestemmelser inden for området for handlingsplanen for økonomisk, social og territorial udvikling« og ændret til lov med ændringer ved lov nr. 80 af 14.5.2005.


text:
15.8.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 258/27
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom plantesundhedscertifikat, der ledsagede planterne
 afsagt den 20. maj 1998 af House of Lords i sagen The til Fñllesskabet, idet planterne ikke på noget tids-
 Queen mod Minister of Agriculture, Fisheries and Food, punkt blev udlosset fra det pågñldende skib og/
 ex parte: S. P. Anastasiou (Pissouri) Ltd m.fl., intervenien- eller aldrig passerede toldgrñnsen, og/eller
 ter: Cypfruvex (UK) Ltd og Cypfruvex Fruit and Vegetable
 (Cypfruvex) Enterprises Ltd
 b) de specielle krav, der stilles til de pågñldende plan-
 (Sag C-219/98)
 ter, allerede var opfyldt i oprindelsesstaten?
 (98/C 258/43)
 5) Skal spùrgsmål 1 og 2 besvares anderledes, hvis der
 blev ansùgt om plantesundhedscertifikat for de pågñl-
 Ved dom afsagt den 20. maj 1998, indgået til Domstolens
 dende planter i en anden ikke-medlemsstat end oprin-
 Justitskontor den 15. juni 1998, har House of Lords i
 delseslandet, hvis dette ikke skyldes plantesundheds-
 sagen The Queen mod Minister of Agriculture, Fisheries
 grunde, men alene for ikke at skulle indhente et plan-
 and Food, ex parte: S. P. Anastasiou (Pissouri) Ltd m.fl.,
 tesundhedscertifikat fra de kompetente myndigheder i
 intervenienter: Cypfruvex (UK) Ltd og Cypfruvex Fruit
 oprindelseslandet?
 and Vegetable (Cypfruvex) Enterprises Ltd, forelagt De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: (1) EFT L 26 af 31.1.1977, s. 20.
 1) Er en medlemsstat i henhold til artikel 12, stk. 1,
 litra b), i Rådets direktiv 77/93/EéF (1) af 21. december
 1976 om foranstaltninger mod indslñbning af skade-
 gùrere på planter eller planteprodukter (herefter
 »direktivet«) berettiget til at acceptere (og i givet fald
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 under hvilke omstñndigheder og betingelser), at der til
 afsagt den 15. maj 1998 af Landgericht Köln i sagen EsteÂe
 dens område indfùres planter, som defineret i direkti-
 Lauder Cosmetics GmbH & Co. oHG mod Lancaster
 vet (herefter »planter«) med oprindelse i ikke-med-
 Group GmbH
 lemsstater, og som er anfùrt i direktivets bilag V, del B,
 hvis disse planter alene er ledsaget af et plantesund- (Sag C-220/98)
 hedscertifikat, udstedt af en ikke-medlemsstat, fra hvil-
 ken planterne er blevet transporteret til Fñllesskabet, (98/C 258/44)
 og ikke af en plantesundhedscertifikat, udstedt af den
 ikke-medlemsstat, hvor planterne har deres oprindelse?
 Ved kendelse afsagt den 15. maj 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 15. juni 1998, har Landgericht Köln
 2) Skal spùrgsmål 1 besvares anderledes, og i givet fald i sagen EsteÂe Lauder Cosmetics GmbH & Co. oHG mod
 hvorledes, hvis de pågñldende planter er undergivet Lancaster Group GmbH forelagt De Europñiske Fñlles-
 sñrlige krav fastsat i direktivets bilag IV, del A, skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 punkt 1, der kan opfyldes i ikke-medlemsstater, bortset af fùlgende spùrgsmål:
 fra kravet om oprindelse som omhandlet i direktivets
 artikel 9, stk. 1?
 Skal EF-traktatens artikel 30 og 36 og/eller artikel 6,
 stk. 3, i Rådets direktiv 76/768/EéF (1) af 27. juli 1976
 3) Skal Domstolens dom i sag C-432/92, Anastasiou, om indbyrdes tilnñrmelse af medlemsstaternes lovgivning
 Sml. 1994 I, s. 3087, fortolkes og anvendes


text:
således, at om kosmetiske midler fortolkes således, at de er til hinder
 den udelukker, at de nationale myndigheder i en med- for at anvende nationale bestemmelser om illoyal konkur-
 lemsstat kan tillade import af citrusfrugter med oprin- rence, i henhold til hvilke det er tilladt at forbyde indfùrsel
 delse i den del af Cypern, der ligger nord for De For- og forhandling af kosmetiske produkter, der lovligt er
 enedes Nationers stùdpudezone, hvis citrusfrugterne er fremstillet eller lovligt forhandles i en medlemsstat i Den
 ledsaget af et plantesundhedscertifikat, som er udstedt Europñiske Union, med den begrundelse, at forbrugerne
 af myndighederne i en anden ikke-medlemsstat, fra af betegnelsen »Lifting«, der må forstås som en henvisning
 hvilken citrusfrugterne er blevet transporteret til Fñl- til produktets virkning, vildledes til at antage, at det har
 lesskabet? en varig virkning, selv om produkter med en sådan henvis-
 ning til virkningen på indpakningen lovligt og upåtalt for-
 handles i andre lande i Den Europñiske Union?
 4) Skal de ovennñnvte spùrgsmål besvares anderledes,
 hvis:
 (1) EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.
 a) de pågñldende planter ikke er blevet indfùrt til
 den ikke-medlemsstat, hvori der blev udstedt det


text:
24.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/25
 Sag anlagt den 24. oktober 2005 — Kommissionen mod Reagecon Diagnostics
 (Sag T-391/05)
 (2005/C 330/60)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [ved: L. Flynn, som befuldmægtiget]
 Sagsøgt: Reagecon Diagnostics Ltd
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale Kommissionen
 —
 a)
 169 658,65 EUR (et hundrede niogtres tusinde seks hundrede otteoghalvtreds euro og femogtres cents), hvilket svarer til det skyldige beløb på 161 953,99 EUR med tillæg af 7 704,66 EUR i morarenter fra den 21. oktober 2005 og til en rentesats på 5,53 %
 —
 b)
 24 537,14 EUR pr. dag i renter fra den 16. november 2005 og indtil fuld tilbagebetaling er sket, til en rentesats på 5,53 %.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det Europæiske Fællesskab, repræsenteret ved Europa-Kommissionen, indgik kontrakt nr. MAS3-CT-1998-0177 med sagsøgte som led i særprogrammet for forskning og teknologisk udvikling samt demonstration inden for havforskning og -teknologi, kaldet »MAST III programmet« (1). Kontrakten vedrørte gennemførelsen af det fælles forskningsprojekt, »Udvikling og afprøvning af et nyt ionselektivt elektrodeovervågnings- og kontrolsystem for totalkvælstof i havvand«, der skulle finde sted over en periode på 24 måneder, fra den 1. december 1998.
 Ifølge kontrakten skulle Kommissionen yde et finansielt bidrag til det omhandlede projekt, og et forskud på 268 000 ECU blev udbetalt til sagsøgte den 1. december 1998. Endvidere blev der udbetalt et aconto-beløb på 134 417 EUR den 6. september 2000. Således var det samlede beløb, Kommissionen udbetalte til sagsøgte, på 402 417 EUR.
 Kommissionen foretog en revision af kontrakten den 24. og 25. september 2001. Ifølge revisionen overskred det bidrag, Kommissionen indtil dette tidspunkt havde ydet, 50 % af de foreløbige udgifter til projektet. Det fremgik endvidere af revisionen, at den opgørelse over omkostningerne, som en af de andre deltagere havde indgivet, i strid med reglerne var blevet underskrevet af sagsøgte.
 Den 25. januar 2002 indgav sagsøgte yderligere opgørelser over omkostningerne for perioden fra den 1. december 1999 til den 30. november 2000.
 Kommissionen udførte to uafhængige tekniske vurderinger af projektet og udvekslede korrespondance med sagsøgte vedrørende resultaterne af revisionen og de to vurderinger samt de overvejelser, disse gav anledning til. Herefter udstedte Kommissionen en debetnota til sagsøgte, hvorved den krævede tilbagebetaling af 161 953,99 EUR, hvilket er forskellen på de samlede, af Kommissionen godkendte, omkostninger på 240 463,01 EUR, og det samlede beløb, som Kommissionen tidligere havde udbetalt til sagsøgte.
 Kommissionen har i stævningen nedlagt påstand om tilbagebetaling af det ovennævnte beløb med tillæg af renter i overensstemmelse med irsk lovgivning, der finder anvendelse på kontrakten.
 (1) Rådets beslutning nr. 94/804/EF af 23.11.1994, EFT L 334, s. 59.


text:
28.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 6. marts 2014 — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH mod Pfahnl Backmittel GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Patent- und Markensenat e — Østrig)
 (Sag C-409/12) (1)
 ((Varemærker - direktiv 2008/95/EF - artikel 12, stk. 2, litra a) - fortabelse - varemærke, der som følge af indehaverens virksomhed eller passivitet er blevet til en almindelig betegnelse inden for handelen for en vare eller tjenesteydelse, for hvilken mærket er registreret - dels sælgernes, dels de endelige brugeres opfattelse af ordtegnet »KORNSPITZ« - det fornødne særpræg forsvundet alene fra de endelige brugeres synspunkt))
 2014/C 129/03
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Patent- und Markensenat
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH
 Sagsøgt: Pfahnl Backmittel GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Patent- und Markensenat — fortolkning af artikel 12, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT L 299, s. 25) — fortabelsesgrunde — registreret ordmærke, der for forbrugerne er blevet den almindelige betegnelse for den omhandlede vare på grund af mellemhandlernes manglende oplysning om at varemærket findes — alternative betegnelser til at beskrive den omhandlede vare findes ikke — varemærkeindehaverens passivitet
 Konklusion
 1)
 Artikel 12, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at indehaveren af et varemærke i en situation som den i hovedsagen omhandlede kan fortabe de rettigheder, der er knyttet til dette varemærke, i forhold til en vare, som det er registreret for, når det nævnte varemærke, på grund af denne indehavers virksomhed eller passivitet, er blevet til den almindelige betegnelse for denne vare fra alene de endelige brugeres synspunkt.
 2)
 Artikel 12, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/95 skal fortolkes således, at den omstændighed, at indehaveren af et varemærke afholder sig fra at tilskynde sælgerne til i højere grad at bruge dette varemærke til markedsføringen af en vare, som det nævnte varemærke er registreret for, kan kvalificeres som »passivitet« i denne bestemmelses forstand.
 3)
 Artikel 12, stk. 2, litra a), i direktiv 2008/95 skal fortolkes således, at fortabelsen af de rettigheder, der er tillagt indehaveren af et varemærke, ikke forudsætter, at det fastlægges, om der findes andre betegnelser for den vare, med hensyn til hvilken varemærket er blevet den almindelige betegnelse inden for handelen.
 (1) EUT C 399 af 22.12.2012.


text:
8.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 457/12
 Anmodning om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen indgivet af Fürstliches Obergericht, Liechtenstein, den 25. september 2015 i sagen Walter Waller mod Liechtensteinische Invalidenversicherung
 (Sag E-24/15)
 (2016/C 457/10)
 Fürstliches Obergericht (Liechtenstein) har ved skrivelse af 25. september 2015, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 1. oktober 2015, anmodet EFTA-Domstolen om en rådgivende udtalelse om nedenstående spørgsmål i sagen Walter Waller mod Liechtensteinische Invalidenversicherung:
 1.
 Medfører den omstændighed, at debitorinstitutionen i medfør af artikel 87, stk. 2, andet punktum, i forordning (EF) nr. 987/2009 skal være bundet af de konstateringer, som opholds- eller bopælsstedets institution har foretaget, at debitorinstitutionen er afskåret fra at anfægte disse konstateringer — og dermed de oplysninger, der er angivet i den lægeerklæring, der er gengivet i blanket E 213 — under sagen?
 2.
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Gælder denne bindende virkning også under en retssag, der føres efter nationale processuelle regler efter sagens behandling ved debitorinstitutionen?


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/52
 Appel iværksat den 22. maj 2013 af Luigi Marcuccio til prøvelse af Personalerettens kendelse af 11. marts 2013 i sag F-17/12, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-284/13 P)
 2013/C 207/86
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede kendelse annulleres i sin helhed og uden undtagelser.
 —
 Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Personaleretten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T-203/13 P, Marcuccio mid Kommissionen.


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/21
 Rettens kendelse af 14. oktober 2014 — Ben Ali mod Rådet
 (Sag T-166/13) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer eller enheder på baggrund af situationen i Tunesien - indefrysning af midler - forlængelse - følger af en annullation af tidligere foranstaltninger om indefrysning af midler - ufornødent at træffe afgørelse i sagen - ansvar uden for kontraktforhold - søgsmål, der er åbenbart ugrundet))
 (2014/C 448/27)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Frankrig) (ved advokat A. de Saint Rémy)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Étienne og A. De Elera, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Rådets afgørelse 2013/72/FUSP af 31. januar 2013 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 32, s. 20), for så vidt som denne afgørelse vedrører sagsøgeren, dels en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Det er for så vidt angår Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali ikke længere fornødent at træffe afgørelse vedrørende påstanden om annullation af Rådets afgørelse 2013/72/FUSP af 31. januar 2013 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien.
 2)
 I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 3)
 Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali og Rådet for Den Europæiske Union bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 156 af 1.6.2013.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/23
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 5. november 2008 — Calzaturificio Frau mod KHIM — Camper (gengivelse af en stiliseret bue med fuldt optrukken yderside)
 (Sag T-304/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om registrering af gengivelse af en stiliseret bue med en fuldt udfyldt flade som EF-figurmærke - ældre EF-figurmærke, der gengiver en stiliseret bue - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 327/41)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Calzaturificio Frau SpA (San Giovanni Ilarione, Italien) (ved avocat A. Rizzoli)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Montalto og L. Rampini, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Camper SL (Inca, Spanien) (ved avocat I. Temiño Ceniceros)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. juni 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 768/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Camper, SL og Calzaturificio Frau SpA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Calzaturificio Frau SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 6.10.2007.


text:
14.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/8
 Sag anlagt den 7. september 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-364/06)
 (2006/C 249/17)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har meddelt disse bestemmelser til Kommissionen.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2002/15/EF udløb den 23. marts 2005.
 (1) EUT L 80, s. 35.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale Calabria (Italien) den 22. marts 2017 — Lloyd’s of London mod Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria
 (Sag C-144/17)
 (2017/C 213/23)
 Processprog: italien
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale Calabria
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lloyd’s of London
 Sagsøgt: Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria
 Præjudicielt spørgsmål
 Er de i EU-konkurrenceretten fastsatte principper som omhandlet i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) samt de deraf afledte principper, såsom princippet om buddenes selvstændighed og hemmelighed, til hinder for nationale bestemmelser, som fortolket i retspraksis, der tillader forskellige syndacates’ samtidige deltagelse i det samme udbud, som er iværksat af en ordregivende myndighed, når disse syndacates tilhører Lloyd’s of London, og deres bud underskrives af en og samme person, der er generalagent for landet?


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/18
 Rettens dom af 29. januar 2014 — European Dynamics Belgium m.fl. mod EMA
 (Sag T-158/12) (1)
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler - udbudsprocedure - levering af eksterne tjenesteydelser på softwareområdet - afgørelse om at indplacere en tilbudsgivers bud som nr. to med hensyn til en kontrakt med flere kontrahenter - tildelingskriterier - tilføjelse af et tildelingskriterium, som ikke var fastsat i udbudsdokumenterne - vurdering af et udvælgelseskriterium under tildelingsproceduren - gennemsigtighed)
 (2014/C 71/30)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøgere: European Dynamics Belgium SA (Bruxelles, Belgien), European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxembourg), Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) og European Dynamics UK Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat V. Christianos)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) (ved T. Jabłoński og C. Maignen, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne H.-G. Kamann og E. Arsenidou, derefter af advokaterne H.-G. Kamann og A. Dritsa)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse EMA/67882/2012 af 31. januar 2012, truffet inden for rammerne af udbudsproceduren EMA/2011/17/ICT, vedrørende levering af eksterne tjenesteydelser på softwareområdet, dels påstand om erstatning
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) frifindes.
 2)
 European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai og European Dynamics UK Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012.


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 30. juli 2010 — Elenca Srl mod Ministero dell’Interno
 (Sag C-385/10)
 ()
 2010/C 274/21
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Elenca Srl
 Sagsøgt: Ministero dell’Interno
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det i første instans anfægtede cirkulære og de nationale bestemmelser, hvortil der henvises deri [dvs. cirkulære nr. 4853 fra Indenrigsministeriet af 18.5.2009, og navnlig lovdekret nr. 152 af 2.4.2006] forenelige med fællesskabsretten og med de bestemmelser, som der specifikt er henvist til ovenfor? Indebærer cirkulæret og de nationale bestemmelser navnlig en tilsidesættelse af de principper og regler, der er fastsat i direktiv 89/106/EØF (1) om byggevarer, som på ingen måde gør CE-mærkning obligatorisk, men som tværtimod bestemmer (i artikel 6, stk. 1 og 2), at medlemsstaterne »[...] ikke [kan] modsætte sig, at varer, som opfylder dette direktivs bestemmelser, omsættes, markedsføres eller tages i brug på deres område«, sørger for, at »brug af sådanne varer til det formål, de er bestemt til, ikke hindres af regler eller betingelser, som pålægges af offentlige organer eller af private organer, der optræder som offentligt foretagende eller offentligt organ på grund af en monopolstilling«, og skal tillade, at varer, der ikke er omfattet af artikel 4, stk. 2, markedsføres på deres område, hvis de opfylder nationale bestemmelser, der er i overensstemmelse med traktaten, indtil de i kapitel II og III omhandlede europæiske tekniske specifikationer fastsætter andet?
 2)
 Udgør det anfægtede cirkulære og de nationale bestemmelser, hvortil der henvises heri, en tilsidesættelse navnlig af EF-traktatens artikel 28-31, som forbyder indførselsrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning for så vidt som den omstændighed, at markedsføringen af et produkt, der har oprindelse i en anden medlemsstat i Fællesskabet — som tilfældet er i den foreliggende sag — underlægges et teknisk krav, nemlig anbringelsen af CE-mærket, som kun er mulig og tilladt, hvis der findes en tilsvarende harmoniseret bestemmelse, reelt forhindrer indførsel og distribution af det omhandlede produkt i Italien i strid med de principper, der er fastsat i de nævnte bestemmelser i EF-traktaten og i fællesskabsretten, som sikrer frihed og konkurrence, og som opstiler krav om anvendelse af principper, som er egnede til at sikre, at der ikke sker forskelsbehandling samt sikre gennemsigtighed og proportionalitet og respekt for de enkelte virksomheders rettigheder?
 3)
 Har den nationale lovgiver og de administrative myndigheder i lyset af de bestemmelser, der følger af fællesskabsretten, og som har til formål at sikre en effektiv konkurrence også i den i denne tvist omhandlede sektor, ikke pligt til at undlade at vedtage de lovgivningsmæssige foranstaltninger, som er indeholdt i cirkulæret og i lovdekret nr. 152/2006 som nævnt ovenfor?
 4)
 Endelig, er beskyttelsen af pluralisme og konkurrence i den omhandlede sektor, som er garanteret i EU-retten, sikret ved nationale bestemmelser — såsom lovdekret nr. 152/2006 (navnlig artikel 285 og bilag IX, afsnit II, punkt 2.7 og 3.4), som indfører og pålægger de ovennævnte restriktioner?
 (1) EFT 1989 L 40, s. 12.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland) den 28. oktober 2009 — Vassiliki Stylianou Vandorou mod Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)
 (Sag C-422/09)
 2010/C 24/35
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Symvoulio tis Epikrateias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vassiliki Stylianou Vandorou
 Sagsøgt: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Undervisnings- og Kirkeministeriet)
 Præjudicielt spørgsmål
 Forstås der efter betydningen i artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 89/48 — om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EFT L 19), som bestemmelsen var gældende efter ændringen ved artikel 1, stk. 3, i direktiv 2001/19 (EFT L 206), men før den ophævedes ved artikel 62 i direktiv 2005/36/EF (EUT L 255) — under »erhvervserfaring«, som tages i betragtning af den kompetente nationale myndighed ved bedømmelsen af, om den viden, den pågældende har erhvervet på grundlag af denne erfaring, er tilstrækkelig til helt eller delvis at dække den væsentlige forskel, der er konstateret mellem de fag og discipliner, som er omfattet af den uddannelse, den pågældende har fået i det seneste opholdsland, og dem, det tilsvarende eksamensbevis i værtslandet dækker, også den erfaring, som kumulativt har følgende karakteristika: a) den er opnået af den pågældende efter erhvervelsen af det eksamensbevis, der sikrer vedkommende adgang til et konkret lovreguleret erhverv i det seneste opholdsland; b) den er opnået inden for rammerne af en i værtslandet udøvet erhvervsmæssig virksomhed, der vel ikke er identisk med det lovregulerede erhverv, som den pågældende i sin ansøgning, forelagt med henvisning til direktiv 89/48, søger om ret til at udøve (og som i øvrigt ikke kan udøves lovligt i værtslandet, før ansøgningen er godkendt), men som dog efter den faktiske vurdering foretaget af den nationale myndighed, der har kompetence til at vurdere ansøgningen, er en erhvervsmæssig virksomhed, som synes beslægtet med det ovennævnte lovregulerede erhverv; og c) ifølge den anførte nationale myndigheds faktiske vurdering på grund af sin ovennævnte beslægtede karakter skønnes tilstrækkelig til i hvert fald delvis at dække de væsentlige forskelle mellem de fag og discipliner, som den pågældende har erhvervet kundskaber i under sin uddannelse i det seneste opholdsland, og de fag og discipliner, som er omfattet af det tilsvarende eksamensbevis i værtslandet?


text:
1 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 158/ 13
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 24. april 1996 den 24 . april 1996
 i de forenede sager T-551/93 , T-231/94, T-232/94, T i sag T-6/94, A. mod Europa-Parlamentet ( )
 233/94 og T-234/94 , Industrias Pesqueras Campos SA m.fl. (Tjenestemænd — ubeføjet udeblivelse — vederlag —
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i 1 ) vedtægtens artikel 60 — afvisning)
 (Finansiel fællesskabsstøtte — påstande om erstatning i ( 96/C 158/33 )
 anledning af manglende udbetaling heraf — annullations
 søgsmål til prøvelse af beslutninger om bortfald af støtte)
 (Processprog: fransk)
 ( 96/C 158/32 )
 I sag T-6/94, A. , forhenværende tjenestemand ved Europa-
 (Processprog: spansk) Parlamentet, Luxembourg, ved advokat Catherine Thill-
 Kamitaki, Luxembourg, og med valgt adresse på dennes
 I de forenede sager T-551 /93 , T-231/94, T-232/94, T kontor, 15 , avenue du Bois, mod Europa-Parlamentet
 233/94 og T-234/94, Industrias Pesqueras Campos SA, Vigo ( befuldmægtiget: Ezio Perillo ), hvori der er nedlagt påstand
 ( Spanien ), i sag T-551 /93 ved advokaterne Antonio Creus om, at Parlamentet i medfør af artikel 88 , stk . 4 , i vedtægten
 og Xavier Ruiz, Barcelona, og advokat José Ramon García- for tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 Gallardo, Burgos, og med valgt adresse i Bruxelles hos at betale sagsøgeren et beløb, der omfatter dels sagsøgerens
 advokat Cuatrecasas, Avenue d'Audergem 78 , og i sag ubetalte løn for december 1990 samt februar, marts, maj ,
 T-233/94 ved advokaterne Santiago Martinez Lage, Rafael juni og halvdelen af juli 1991 samt for perioden mellem den
 Allendesalazar Corcho og Javier Vias Alonso, Madrid, og 1 , august 1991 og den 31 . december 1992, med fradrag af
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, den delvise godtgørelse, som sagsøgeren har modtaget for
 31 , Grand-rue , Transacciones Maritimas SA, Recursos sidstnævnte periode, dels den godtgørelse, som sagsøgeren
 Marinos SA og Makuspesca SA, Vigo ( Spanien ), ved mener at have krav på som følge af den ferie , hun ikke har
 advokaterne Santiago Martinez Lage , Rafael Allendesalazar holdt i 1992, alt med tillæg af renter efter loven fra
 Corcho og Javier Vias Alonso, Madrid, og med valgt adresse forfaldstidspunktet, indtil betaling sker, har Retten ( Anden
 i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-rue, Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden H. Kirschner,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( be og dommerne C. W. Bellamy og A. Kalogeropoulos;
 fuldmægtigede : Francisco Santaolalla , Amparo Alcover og justitssekretær: ekspeditionssekretær B , Pastor, den
 Bianca Vila Costa ) angående i sag T-551 /93 , påstande om 24 . april 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 erstatning for den skade, sagsøgeren anfører at have lidt i
 anledning af Kommissionens manglende udbetaling af den 1 ) Sagen afvises.
 finansielle fællesskabsstøtte, som Kommissionen ved beslut
 ning C(89 ) 632/73 af 26 . april 1989 ( j.nr. ES/545/89/01 )
 havde tilkendt


text:
sagsøgeren med henblik på bygningen 2 ) Hver part betaler sine omkostninger, berunder omkost
 af fiskerfartøjet » Escualo «, og, i sagerne T-231 /94 , ningerne i sagen om foreløbige forholdsregler.
 T-232/94 , T-233/94 og T-234/94, påstande om annullation
 af henholdsvis Kommissionens beslutninger C(94 ) 670/1 , (M EFT nr . C 59 af 26 . 2 . 1994 .
 C(94 ) 670/2 , C(94 ) 670/3 og C(94 ) 670/4, hvorved Kom
 missionen traf bestemmelse om bortfald af den finansielle
 fællesskabsstøtte, der var blevet tilkendt hver af de fire
 sagsøgere med henblik på bygningen af nogle fiskerfartøjer,
 og pålagde tre af sagsøgerne at tilbagebetale de tidligere
 udbetalte beløb, har Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og A. Potocki; DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzalez, den (Femte Afdeling)
 24 . april 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 den 25 . april 1996
 i sag T-274/94 Antonio Castellacci mod Kommissionen for
 1 ) Kommissionen frifindes for annullationspåstandene i De Europæiske Fællesskaber ( J )
 sagerne T-231 /94, T-232/94, T-233/94 og T-234/94.
 (Tjenestemænd — husstandstillæg — bopælsbetingelse —
 tilskud til en person, der ligestilles med et barn, over for
 2 ) Kommissionen frifindes for erstatningspåstandene i sag h vem der består forsørgerpligt — tilbagesøgning affejlagtigt
 T-551 /93 . udbetalte beløb)
 ( 961C 158 /34
 3 ) Sagsøgerne betaler sagsomkostningerne, herunder om
 kostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige
 (Processprog: fransk)
 forholdsregler.
 f 1 ) EFT nr . C 1 af 4 . 1 . 1994 og EFT nr . C 218 af 6 . 8 . 1994 . I sag T-274/94, Antonio Castellacci, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles,
 ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/36
 Sag anlagt den 28. september 2005 — AITEC — Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-371/05)
 (2005/C 296/73)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: AITEC — Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento (Rom, Italien), BUZZI UNICEM S.P.A. (Casale Monferrato, Italien), ITALCEMENTI GROUP (Bergamo, Italien) (ved: advokaterne Massimo Merla og Claudio Tesauro)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Beslutningen annulleres, såfremt Kommissionen ikke er i stand til at bevise, at kommissær Dimas' mandat giver ham kompetence til at underskrive foranstaltninger udstedt på området for konkurrencepolitik, og navnlig statsstøtte.
 —
 Beslutningen annulleres, (i) for så vidt den — ved at fastslå, at der ikke gøres indsigelser mod den nationale tildelingsplan (beslutningens artikel 2), og dermed at godkende den fordeling af kvoterne mellem sektorerne, som er fastsat i planen — tillader den forskelsbehandling, der ligger i en sådan fordeling, som begunstiger nogle sektorers virksomheder til skade for andre, (ii) for så vidt det erklæres, at den påtænkte tildeling af kvoter, som er forbeholdt nye markedsaktører, til bestående anlæg, for hvilke tilladelserne skal fornyes, for så vidt angår de dele af de ændrede anlæg, der allerede bestod før fornyelsen af tilladelserne (beslutningens artikel 1, litra b), selv i de tilfælde, hvor de nye markedsaktører endnu ikke har opbrugt den mængde, der var forbeholdt dem, er uforenelig med kriterium 10) i bilag III til direktiv 2003/87, og (iii) for så vidt det kræves af Italien, at den nationale tildelingsplan ændres således, at den ikke tillader tildeling af kvoter, som er forbeholdt nye markedsaktører, til bestående anlæg, for hvilke tilladelserne skal fornyes, for så vidt angår de dele af de ændrede anlæg, der allerede bestod før fornyelsen af tilladelserne (beslutningens artikel 2, litra b);
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den foreliggende sag vedrører beslutningen af 25. maj 2005 (1), hvori Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber har udtalt sig om foreneligheden af den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Italien har forelagt, med de kriterier, der er anført i bilag III til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87 af 5. juni 2002 (2).
 Sagsøgerne har for det første nedlagt påstand om, at der foretages en efterprøvelse af, om den kommissær, der har underskrevet den anfægtede retsakt, havde kompetence til at udstede beslutningen. De har nærmere bestemt anmodet om, at Retten i Første Instans foretager en efterprøvelse af, om kommissær Dimas havde kompetence til at udstede foranstaltninger på området for konkurrencepolitik, og navnlig statsstøtte, og at den, såfremt den finder grundlag herfor, annullerer den anfægtede retsakt.
 For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 88, stk. 2 og 3, EF, da Kommissionen har undersøgt den nationale tildelingsplan, som er en foranstaltning, der kan indeholde elementer af statsstøtte, uden at tage hensyn til de processuelle bestemmelser, der er indeholdt i den nævnte bestemmelse.
 For det tredje har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen ved undersøgelsen af eventuelle statsstøtteelementer i den nationale tildelingsplan har tilsidesat artikel


text:
87 EF, kriterium 5) i bilag III i direktiv 2003/87 og princippet om forbud mod forskelsbehandling, idet den ved at tillade den fordeling af kvoterne, som var fastsat i planen, har godkendt den forskelsbehandling til ugunst for cementproducenterne, som ligger i denne fordeling.
 For det fjerde har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har anvendt kriterium 10) i bilag III til direktiv 2003/87 forkert, idet den har fastslået, at »Italiens påtænkte tildeling af kvoter, som er forbeholdt nye markedsaktører, til bestående anlæg, for hvilke de respektive tilladelser skal fornyes, for så vidt angår de dele af de ændrede anlæg, der allerede bestod før fornyelsen af de pågældende tilladelser«, er i strid med dette kriterium. Kommissionen har derved tilsidesat kriterium 5) i bilag III til direktiv 2003/87/EF og princippet om forbud mod forskelsbehandling, idet den — ved at undlade at tage hensyn til særegenhederne ved de sektorer, der er omfattet af direktivet, for så vidt angår mulighederne for produktionsforøgelse — endnu en gang har sat cementproducenterne i en ugunstig stilling i forhold til andre producenter.
 Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 11, 12, 13 og 28 i direktiv 2003/87, idet den har godkendt den nationale tildelingsplan på trods af, at denne ikke indeholder nogen udtrykkelige bestemmelser, der giver virksomhederne mulighed for at organisere sig på passende måde gennem overdragelse af kvoter eller sammenlægning af anlæg, at den har fastsat andre referenceperioder end femårsperioden for overdragelse af resterende kvoter, og at den uberettiget har begrænset sammenlægningen af anlæg og ikke har fastsat nogen ny tildeling af de ophævede kvoter.
 (1) Kommissionens beslutning af 25.5.2005 om den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Italien har forelagt i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (K(2005) 1527 endelig, EUT C 226 af 15.9.2005, s. 2).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EFT L 275 af 25.10.2003, s. 32).


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/35
 Rettens kendelse af 24. marts 2010 — Lind mod Kommissionen
 (Sag T-5/09) (1)
 (Erstatningssag - konsekvenser for folkesundheden af atomulykken i Thule (Grønland) - direktiv 96/29/Euratom - Kommissionens manglende vedtagelse af foranstaltninger over for en medlemsstat - søgsmålet åbenbart ugrundet)
 2010/C 134/59
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Brigit Lind (Greve, Danmark) (ved advokat I. Anderson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. White og M. Patakia, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Erstatningssag med påstand om erstatning af tab som følge af Kommissionens påståede manglende vedtagelse af nødvendige foranstaltninger med henblik på at forpligte Kongeriget Danmark til at vedtage love og administrative bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159, s. 1), og til at anvende disse bestemmelser på de arbejdstagere, der var involveret i atomulykken i Thule (Grønland)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Brigit Lind betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
C 44/28 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.2.2003
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Cur-
 rall), angående en påstand om annullation af Kommissionens
 den 12. december 2002 beslutning af 14. december 2000, hvorefter sagsøgeren fjernes
 fra tjenesten uden fortabelse af retten til alderspension, har
 Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 i sag T-247/01, eCopy Inc mod Kontoret for Harmonise-
 J.D. Cooke, og dommerne K. Lenaerts og P. Lind; justitssekre-
 ring i det Indre Marked (Varemærker og Design) ( 1)
 tær: fuldmægtig D. Christensen, den 5. december 2002 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 (Varemærker — ordet ECOPY — magtfordrejning — fornø-
 dent særpræg gennem brug efter ansøgningsdatoen —
 artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 40/94) 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (2003/C 44/53) 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 (Processprog: engelsk) (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.
 I sag T-247/01, eCopy Inc, Nashua, New Hampshire (USA),
 ved barrister B. Reid, mod Kontoret for Harmonisering i det
 Indre Marked (Varemærker og Design) (befuldmægtiget: E.
 Joly), angående en påstand om annullation af afgørelse truffet
 den 13. juli 2001 af Første Appelkammer ved Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (sag R 47/2001-1) vedrørende registrering af ordet ECOPY
 som EF-varemærke, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat den 28. november 2002
 af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili
 og P. Mengozzi; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den
 12. december 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: i sag T-332/01, José Maria Pujals Gomis mod Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) frifindes. (Tjenestemænd — almindelig udvælgelsesprøve — afvisning
 af ansøgning indleveret efter afviklingen af de skriftlige
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. prøver)
 ( 1) EFT C 17 af 19.1.2002. (2003/C 44/55)
 (Processprog: spansk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-332/01, José Maria Pujals Gomis, Barcelona (Spanien),
 ved avocat J. Pujals Gomis, mod Kommissionen for De
 den 5. december 2002 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: L. Lozano Pala-
 cios, F. Clotuche-Duvieusart, J. Rivas-Andres og J. Gutiérrez
 Gisbert), angående en påstand om annullation af udvælgelses-
 i sag T-277/01, Romuald Stevens mod Kommissionen for komitéen for den almindelige udvælgelsesprøve KOM/B/1/01’s
 De Europæiske Fællesskaber (1) afgørelse af 28. september 2001 om at afvise sagsøgerens
 ansøgning til udvælgelsesprøven og om ikke at rette hans
 (Tjenestemænd — disciplinær forfølgning — strafferetlig skriftlige prøve, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af
 sanktion — fjernelse fra tjenesten uden fortabelse af retten afdelingsformanden, J. Jaeger, og dommerne K. Lenaerts og
 til alderspension — høring i henhold til artikel 7, stk. 3, i J. Azizi; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor,
 bilag IX til vedtægten) den 28. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 (2003/C 44/54)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 I sag T-277/01, Romuald Stevens, forhenværende tjeneste-
 (1 ) EFT C 44 af 16.2.2002.
 mand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/12
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 12. marts 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-298/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2006/22/EF - tilnærmelse af lovgivninger - sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 113/24
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell og I. Chatzigiannis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved N. Dafniou, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EFT L 102, s. 35)
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
4.2.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 26/15
 DOMSTOLEN
 Beslutninger truffet af Domstolen den 19. november 2002
 (2003/C 26/11)
 De Europæiske Fællesskabers Domstol har den 19. november 2002 vedtaget følgende overgangsforanstalt-
 ninger, der finder anvendelse i perioden fra ikrafttrædelsen af Nice-traktaten, undertegnet i Nice den 26.
 februar 2001 (EFT C 80 af 10.3.2001), hvorved traktaten om Den Europæiske Union, traktaterne om
 oprettelse af De Europæiske Fællesskaber og visse dermed forbundne retsakter blev ændret, indtil ikraft-
 trædelsen af de ændringer af procesreglementet, Nice-traktaten har gjort nødvendige:
 Udpegning af afdelingsformænd
 Domstolen har truffet bestemmelse om, at de afdelingsformænd, der blev udpeget den 17. september 2002
 (EFT C 261 af 26.10.2002), fortsat skal fungere som afdelingsformænd.
 Afdelingernes sammensætning
 Domstolen har truffet bestemmelse om, at den sammensætning af afdelingerne, der blev vedtaget den 17.
 september 2002, fortsat skal være gældende.
 Henvisning af sager
 Domstolen har truffet bestemmelse om, at indtil der er vedtaget regler om udpegningen af de dommere,
 der skal udgøre den store afdeling, sættes Domstolen i plenum, når den behandler sager, der ikke henvises
 til en afdeling, der beklædes af tre eller fem dommere.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/26
 Rettens dom af 1. februar 2012 — Carrols mod KHIM — Gambettola (Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL)
 (Sag T-291/09) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL - absolut registreringshindring - der foreligger ikke ond tro - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 73/51
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Carrols Corp. (Dover, Delaware, De Forenede Stater) (ved advokat I. Temiño Ceniceros)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Giulio Gambettola (Los Realejos, Spanien) (ved advokat F. Brandolini Kujman)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. maj 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 632/2008-1) vedrørende en vedrørende en ugyldighedssag mellem Carrols Corp. og Giulio Gambettola
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Carrols Corp. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/26
 Sag anlagt den 18. oktober 2006 — Agencja Wydawnicza Technopol mod KHIM (1000)
 (Sag T-298/06)
 (2006/C 310/49)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polen) (ved advokaterne V. von Bomhard, A. Renck og T. Dolde)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 7. august 2006 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 447/2006-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Ordmærket »1 000« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 28 og 41 — ansøgning nr. 4 372 264
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) i Rådets forordning (EF) nr. 40/94, da tal ifølge sagsøgeren ikke principielt mangler fornødent særpræg, men ligesom ord kan tjene som oprindelsesbetegnelse.
 Tilsidesættelse af forordningens artikel 7, stk. 1, litra c), da det ansøgte varemærke ikke er beskrivende, eftersom forbrugere, som stilles over for varemærket »1 000« på trykte artikler, ikke vil kunne udlede nogen oplysninger om de pågældende varers egenskaber.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/91
 Personalerettens dom (enedommer) af 18. december 2015 — De Nicola mod EIB
 (Sag F-9/14) (1)
 ((Personalesag - ansatte ved EIB - bedømmelse - bedømmelsesrapport for 2012 - appeludvalgets afgørelse ulovlig - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2016/C 048/102)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat L. Isola)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (ved G. Nuvoli og F. Martin, som befuldmægtigede, og advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand dels om annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for 2012, for så vidt angår delene »appréciation«, »évaluation« og »fastsættelse af mål for 2013« og for så vidt som han ikke indstilles til forfremmelse til ansættelsesgruppe D, og om annullation af meddelelse til personalet nr. 722 af 5. december 2012 samt af guidelines to the 2012 annual staff appraisal exercise eller om, at det fastslås, at disse ikke finder anvendelse, dels om, at det fastslås, at sagsøgeren har været udsat for psykisk chikane. Endelig påstand om, at EIB tilpligtes at betale erstatning for det lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab
 Konklusion
 1)
 Den af appeludvalget ved Den Europæiske Investeringsbank trufne afgørelse af 23. oktober 2013 annulleres.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om påstanden om annullation af bedømmelsesrapporten for 2012 og af alle de hermed forbundne, efterfølgende og forudgående akter.
 3)
 I øvrigt frifindes Den Europæiske Investeringsbank.
 4)
 Den Europæiske Investeringsbank bærer sine egne omkostninger og betaler de af Carlo De Nicola’s afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 7.7.2014, s. 44.


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/42
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 25. maj 2004
 i sag T-264/03, Jürgen Schmoldt m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Anullationssøgsmålsøgsmålsfrist - fysiske eller juridiske personer - retsakter - der berører de pågældende individuelt - beslutning - standarder for varmeisolering - afvisning)
 (2004/C 228/96)
 Processprog: tysk
 I sag T-264/03, Jürgen Schmoldt, Dallgow-Döberitz (Tyskland), Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co. KG, Bremen (Tyskland), Hauptverband der Deutschen Bauindustrie eV, Berlin (Tyskland), ved Rechtsanwalt H.-P. Schneider, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: K. Wiedner, bistået af avocat A. Böhlke, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af artikel 1, sammenholdt med tabel 1 i bilaget til Kommissionens beslutning 2003/312/EF af 9. april 2003 om offentliggørelsen af referencer på standarder vedrørende isolationsmaterialer, geotextiler, stationære brandbekæmpelsessystemer og gipsblokke i henhold til Rådets direktiv 89/106/EØF (EFT L 114, s. 50), har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; justitssekretær: H. Jung, den 25. maj 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Sagen afvises.
 2.
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler sagsøgtes omkostninger, herunder omkostningerne i sag T-264/03 R om foreløbige forholdsregler.
 (1) EFT C 239 af 4.10.2003.


text:
C 47/36 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 Sagsøgerne har endelig gjort gældende, at Kommissionen har Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse ikke reelt
 tilsidesat fællesskabsrettens grundlæggende principper, såsom er begrundet og er i strid med det almindelige princip om god
 retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den forvaltningsskik, der kræver, at afgørelser skal begrundes.
 berettigede forventning, princippet om uafhængig og fremra- Sagsøgeren gør endvidere gældende, at artikel 5 i bilag 2 til
 gende videnskabelig rådgivning, proportionalitetsprincippet, vedtægten for Europols personale (1) og princippet om omhu
 princippet om ligebehandling og princippet om god forvalt- er tilsidesat.
 ning. Sagsøgerne har også gjort gældende, at Kommissionen
 var inkompetent og begik magtmisbrug.
 (1) Rådets retsakt af 3.12.1998 om vedtagelse af vedtægten for
 Europols personale (EFT C 26 af 30.1.1999, s. 23).
 (1) Rådets direktiv 67/548/EØF af 27.6.1967 om tilnærmelse af
 lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige
 stoffer (EFT 1967, s. 1).
 Sag anlagt den 20. december 2003 af Gerhard Keinhorst
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-428/03)
 Sag anlagt den 23. december 2003 af Elisabeth Saskia Smit
 mod Europol
 (2004/C 47/69)
 (Sag T-423/03)
 (Processprog: fransk)
 (2004/C 47/68)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (Processprog: nederlandsk) den 20. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Gerhard Keinhorst, Overijse
 (Belgien), ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 23. december 2003 anlagt sag mod Europol af Elisabeth Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Saskia Smit ved advokaterne P. de Casparis og F. Baltussen.
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 23. december
 2002 annulleres, for så vidt ansættelsesmyndigheden ikke
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: har ydet sagsøgeren nogen godskrivning af anciennitet på
 løntrin og følgelig har indplaceret sagsøgeren i lønklasse
 A6, løntrin 1, i stedet for lønklasse A6, løntrin 3.
 1. Europols stiltiende afvisning af sagsøgerens klage over
 afgørelsen af 19. maj 2003 annulleres, og samtidig
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 14. april 2003
 annulleres afgørelsen af 19. maj 2003.
 annulleres, for så vidt som
 2. Europol dømmes til at betale sagsøgeren erstatning, — sagsøgerens indplacering ikke er blevet fastsat til
 herunder under alle omstændigheder sagens omkost- lønklasse A6, løntrin 3, på tidspunktet for hans
 ninger. ansættelse
 — sagsøgerens karriere ikke er blevet genoprettet der-
 ved, at hans forfremmelse til lønklasse A5 er blevet
 rykket frem, og han, i givet fald, er blevet forfremmet
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter til lønklasse A4
 — datoen for ikrafttrædelsen af beslutningen om forny-
 Ved den anfægtede afgørelse blev sagsøgerens ansøgning om et indplacering for så vidt angår dens økonomiske
 stillingen som »asset administrator« ved Europol afslået. følger er blevet begrænset til den 5. oktober 1995.
 ---pagebreak--- 21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/37
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 4. september Sag anlagt den 21. december 2003 af Iosif Dascalu mod
 2003, meddelt sagsøgeren den 11. september 2003, om Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 afvisning af sagsøgerens klage R/173/03 annulleres.
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 24. november (Sag T-430/03)
 2003, meddelt


text:
sagsøgeren den 10. december 2003, om
 afvisning af sagsøgerens klage R/438/03 annulleres.
 (2004/C 47/70)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø-
 relse, der foreløbigt kan fastsættes til 125 000 EUR,
 såfremt det måtte være umuligt at genoprette sagsøgerens
 (Processprog: fransk)
 karriere i lønklasse.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Iosif Dascalu ved avocat Nicolas
 Lhoëst, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Som følge af Domstolens domme i sagerne C-389/98 P Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 og C-459/98 P har Kommissionen i medfør af vedtægtens
 artikel 31, stk. 2, foretaget en fornyet vurdering af indplacerin-
 gen for de tjenestemænd, der har anvendt retsmidlerne i — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 23. december
 henhold til vedtægtens artikel 91. Kommissionen har herefter 2002 annulleres, for så vidt som der ikke over for
 truffet den anfægtede beslutning vedrørende sagsøgeren. sagsøgeren er foretaget nogen godskrivning af anciennitet
 på løntrin, og sagsøgeren derfor er blevet indplaceret i
 lønklasse A6, løntrin 1, i stedet for lønklasse A6, løntrin 3.
 Til støtte for påstanden har sagsøgeren for så vidt angår
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 14. april 2003
 ancienniteten på løntrin gjort gældende, at der er tale om en
 annulleres, for så vidt som
 tilsidesættelse af Kommissionens afgørelser af 6. juni 1973 og
 af 1. september 1983 om de kriterier, der er gældende ved
 udnævnelse i lønklasse og på løntrin ved ansættelsen, en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 5, stk. 3, tilsidesættelse af — sagsøgeren ikke herved er blevet indplaceret i løn-
 ligebehandlingsprincippet og endelig tilsidesættelse af vedtæg- klasse A6, løntrin 3, på tidspunktet for ansættelsen
 tens artikel 25, stk. 2, og af begrundelsespligten.
 — sagsøgerens karriere ikke er blevet genoprettet på
 den måde, at datoen for sagsøgerens forfremmelser
 til A5 og A4 er blevet rykket frem
 Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede beslutning
 er i strid med princippet om ret til en karriere samt vedtægtens
 artikel 5, stk. 3, og artikel 45, for så vidt som beslutningen
 — datoen for ikrafttrædelsen af beslutningen om ind-
 ikke genopretter sagsøgerens karriere i lønklasse.
 placering for så vidt angår dens økonomiske følger
 er blevet begrænset til den 5. oktober 1995.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at der er tale om en — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø-
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 62, for så vidt som relse, der foreløbigt kan fastsættes til 125 000 EUR,
 Kommissionen har begrænset de økonomiske følger af den såfremt det måtte være umuligt at genoprette sagsøgerens
 omtvistede beslutning til den 5. oktober 1995. karriere i lønklasse.
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens om-
 kostninger.