text:
465/2000 af 29. februar 2000 om beskyttelsesforanstalt-
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 ninger over for indførsel fra de oversøiske lande og territorier af
 sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen
 (EFT L 56, s. 39), eller enhver anden form for foreløbig 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 forholdsregel, der kan beskytte sagsøgerens interesser, har
 Rettens præsident den 8. august 2000 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:


text:
15.5.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 136/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Stettelse af sag C-329/98 (1)
 se afsagt den 14. januar, den 25. februar og den
 11. marts 1999 af Commissione Tributaria Regionale di (1999/C 136/26)
 Venezia — Sjette afdeling — i sagen Veneta Assicurazioni
 SpA mod Ufficio del Registro di Padova
 Ved kendelse af 12. februar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-329/98,
 (Sag C-102/99) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Belgien, skal slettes af registeret.
 (1999/C 136/23)
 (1) EFT C 327 af 24.10.1998.
 Ved kendelse afsagt den 14. januar, den 25. februar og den
 11. marts 1999, indgået til Domstolens Justitskontor den
 22. marts 1999, har Commissione Tributaria Regionale di
 Venezia — Sjette afdeling — i sagen Veneta Assicurazioni SpA
 mod Ufficio del Registro di Padova forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 vedrørende lovligheden af bestemmelsen i artikel 4 i præsident-
 Stettelse af sag C-85/98 (1)
 dekret nr. 131/86, første del, I, efter bestemmelserne i direktiv
 335/69/EØF (1), som ændret i tidens løb.
 (1999/C 136/27)
 Ved kendelse af 16. februar 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-85/98,
 (1) EFT L 249 af 3.10.1969, s. 25. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 184 af 13.6.1998.
 Stettelse af sag C-413/97 (1)
 (1999/C 136/24)
 Stettelse af sag C-396/97 (1)
 Ved kendelse af 8. februar 1999 har formanden for Første (1999/C 136/28)
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 at sag C-413/97, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af regi- Ved kendelse af 23. februar 1999 har præsidenten for Første
 steret. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 at sag C-396/97, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber mod Den Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 41 af 7.2.1998.
 (1) EFT C 26 af 24.1.1998.
 Stettelse af sag C-300/97 P (1)
 Stettelse af sag C-429/98 (1)
 (1999/C 136/25)
 (1999/C 136/29)
 Ved kendelse af 11. februar 1999 har formanden for Sjette
 Ved kendelse af 24. februar 1999 har præsidenten for De
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-429/98,
 at sag C-300/97 P, Tiercé Ladbroke SA mod Kommissionen
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 for De Europæiske Fællesskaber m. fl., skal slettes af registeret.
 Kongeriget Belgien, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997. (1) EFT C 20 af 23.1.1999.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/67
 Sag anlagt den 30. november 2009 — ATB Norte mod KHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Garden)
 (Sag T-479/09)
 2010/C 24/118
 Stævningen er affattet på: spansk
 Parter
 Sagsøger: ATB Norte, SL (Burgos, Spanien) (ved abogados P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H.L. Curtis-Oliver og G. Marín Raigal)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bricocenter Italia Srl (Rozzano Milanofiori (Milano) Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 24. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1044/2008-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Bricocenter Italia S.r.l.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »BRICOCENTER Garden« (ansøgning nr. 4 935 144), for tjenesteydelser i klasse 35.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: ATB Norte, SL.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærkerne, der indeholder ordbestanddelene »CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO« (nr. 3 262 623) og »ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO« (nr. 989 046) for tjenesteydelser i klasse 35, 37 og 39.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge.
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse og afvisning af indsigelsen i sin helhed.
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/17
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 4. oktober 2012 — Société ED et F Man Alcohols mod Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État — Frankrig)
 (Sag C-669/11) (1)
 (Beskyttelse af Unionens finansielle interesser - forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 - materielt anvendelsesområde - begrebet »skade på Unionens finansielle interesser« - almindelig licitation af vinalkohol, som interventionsorganerne ligger inde med, til eksport - eksport af partier alkohol uden for Unionen efter fristens udløb - fortabelse af sikkerhedsstillelse for korrekt gennemførelse - administrative foranstaltninger - administrative sanktioner - forordning (EF) nr. 360/95 - forordning (EF) nr. 1623/2000 - anvendelse af den mindst hårde sanktion med tilbagevirkende kraft)
 2012/C 366/28
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Société ED et F Man Alcohols
 Sagsøgt: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d'État (Frankrig) — fortolkning af artikel 5, stk. 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995 om salg ved almindelig licitation af vinalkohol, som interventionsorganerne ligger inde med, til eksport (EFT L 41, s. 14), af artikel 91, stk. 12, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25. juli 2000 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår markedsmekanismer (EFT L 194, s. 45), af artikel 1 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1), og af bestemmelser i Kommissionens forordning (EØF) nr. 377/93 af 12. februar 1993 om gennemførelsesbestemmelser for afsætning af alkohol, der er fremstillet i henhold til de i artikel 35, 36 og 39 i Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 omhandlede destillationer, og som interventionsorganerne ligger inde med (EFT L 143, s. 6), samt i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter (EFT L 205, s. 5) — salg ved almindelig licitation af vinalkohol, som interventionsorganerne ligger inde med, til eksport med henblik på endelig anvendelse i brændstofbranchen — tilslagsmodtagerens overskridelse af fristen for eksport — sanktioner af administrativ eller anden karakter — tilsidesættelse, der kan skade Unionens budget
 Konklusion
 1)
 En erhvervsdrivendes overskridelse af den fastsatte frist for eksport af den mængde alkohol, som den pågældende har opnået inden for rammerne af en licitationsprocedure afholdt af Europa-Kommissionen, således som den, der er fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 360/95 af 22. februar 1995 om salg ved almindelig licitation af vinalkohol, som interventionsorganerne ligger inde med, til eksport, udgør en »uregelmæssighed« som omhandlet i artikel 1 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser.
 2)
 Den fuldstændige eller delvise fortabelse af en sikkerhedsstillelse for korrekt gennemførelse, såsom den, der er fastsat ved artikel 5, stk. 5, i forordning nr.


text:
360/95, eller en sikkerhedsstillelse med henblik på at sikre en eksport indenfor de fastsatte frister, såsom den, der er fastsat ved artikel 91, stk. 12, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1623/2000 af 25. juli 2000 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin for så vidt angår markedsmekanismer, henhører under begrebet »administrative sanktioner« som omhandlet i artikel 5 i forordning nr. 2988/95.
 3)
 Under omstændigheder, som de i hovedsagen foreliggende udgør artikel 5, stk. 5, i forordning nr. 360/95 det nødvendige retsgrundlag med henblik på at pålægge en sanktion, der består i fuldstændig eller delvis fortabelse af en sikkerhedsstillelse for korrekt gennemførelse.
 4)
 Under omstændigheder, som de i hovedsagen foreliggende skal artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 2988/95 med henblik på at sanktionere manglende overholdelse af den fastsatte frist for at gennemføre eksport til Brasilien af alkoholmængder, som er opnået ved licitation i henhold til bestemmelser i forordning nr. 360/95, fortolkes således, at de nationale myndigheder skal anvende den sanktion, der er fastsat ved sidstnævnte forordnings artikel 5, stk. 5, og ikke den der er fastsat ved artikel 91, stk. 12, i forordning nr. 1623/2000.
 (1) EUT C 89 af 24.3.2012


text:
C 331/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.11.2001
 Sagsøgeren bestrider endelig flere aspekter af Kommissionens fokuserede på statsstøtte ydet til BAI i perioden 1995-1998.
 fastsættelse af størrelsen af den pålagte bøde, herunder fastlæg- Sagsøgeren fandt, at hvis undersøgelsen blev begrænset til
 gelsen af udgangspunktet for beregningen af grundbeløbet, denne periode, ville der blive set bort fra en stor del anden
 beregningen af overtrædelsens varighed, forhøjelsen af grund- statsstøtte modtaget af BAI, og i februar 2001 indgav sagsøge-
 beløbet på grund af skærpende omstændigheder og procentde- ren en formel klage.
 len for nedsættelse af grundbeløbet på grund af formildende
 omstændigheder. Sagsøgeren gør bl.a. gældende, at den anfæg-
 tede beslutning tilsidesætter artikel 7 i den europæiske konven- Sagsøgeren anlagde i december 2000 sag mod Kommissionen
 tion om beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende i henhold til artikel 232 EF som følge af dens undladelse af at
 frihedsrettigheder. træffe afgørelse i forhold til samtlige dele af sagsøgerens klage.
 Denne sag verserer nu ved Retten (2).
 I nærværende sag har sagsøgeren nedlagt påstand om annulla-
 tion af Kommissionens beslutning, i det omfang den godkender
 støtte ydet til BAI. Sagsøgeren gør gældende, at den i forord-
 Sag anlagt den 7. september 2001 af P&O Ferries (Ports- ning 659/1999 (3) fastsatte forældelsesfrist ikke finder anven-
 mouth) Limited mod Kommissionen for De Europæiske delse i denne sag, og at Kommissionen udtrykkeligt skal tage
 Fællesskaber stilling til den i klagen angivne statsstøtte, der blev ydet før
 1989. Sagsøgeren hævder, at Kommissionen fejlagtigt antager,
 at de tre færgerederier og BAI udgør én økonomisk enhed, og
 (Sag T-206/01) at betalinger for chartring mellem BAI og de tre rederier er
 uden betydning for bestemmelser om statsstøtte.
 (2001/C 331/37)
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens anbrin-
 (Processprog: engelsk) gender i relation til det markedsøkonomiske investorkriterium
 er forkert, og sagsøgeren hævder, at den anfægtede beslutning
 skulle have taget hensyn til et antal sikkerhedsstillelser og
 kontante bidrag eller lån fra den offentlige sektor.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 7. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af P&O Ferries (Portsmouth) Limited
 ved Julian Ellison og Mark Clough, QC, Ashurst Morris Crisp, For så vidt angår omstruktureringsstøtte afviser sagsøgeren
 Bruxelles (Belgien). Kommissionens konklusioner om, at den økonomiske enhed,
 der består af de tre rederier og BAI, har givet og vil give en
 tilstrækkelig forrentning af egenkapitalen, og at BAI betaler
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: markedsprisen for chartring til færgerederierne. Sagsøgeren
 gør gældende, at disse konklusioner er baseret på helt urimelige
 — Kommissionens beslutning C(2001) 1442 af 8. maj 2001 antagelser for så vidt angår fartøjernes bogførte restværdi.
 vedrørende statsstøtte ydet af Frankrig til fordel for Endvidere afviser sagsøgeren Kommissionens påstand om det
 selskabet Bretagne-Angleterre-Irlande annulleres i hen- relevante marked, dens konklusion om, at BAI’s tilbagetræk-
 hold til artikel 230 EF (tidligere artikel 173) (med ning fra markedet ville give sagsøgeren en monopolstilling på
 undtagelse af beslutningens artikel 1, stk. 2, og artikel 1, de(t) relevante marked(er) og dens vurdering af virkningen af
 stk. 3), i det


text:
omfang den har godkendt støtte ydet til BAI. den samlede omstruktureringsstøtte.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilside-
 sat et antal proceduremæssige krav i statsstøttereglerne, navnlig
 kravet om at oplyse de berørte parter om de forhold, der
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter undersøges.
 Sagsøgeren driver færgevirksomhed, som tilbyder turist- og
 lastfærgevirksomhed på visse ruter mellem Frankrig og Det
 Forenede Kongerige i Kanalens vestlige del. Sagsøgerens hoved- (1) Sag C-31/98.
 konkurrent er det franske færgerederi Bretagne-Angleterre- (2) Sag T-49/01 (EFT 2001 C 161, s. 19).
 Irlande SA (»Brittany Ferries« (»BAI«)). (3) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse
 af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83,
 s. 1).
 I maj 1998 underrettede sagsøgeren uformelt Kommissionen
 om selskabets betænkeligheder i relation til BAI’s modtagelse
 af statsstøtte, hvilket skete kort tid efter Kommissionens
 indledning af den formelle undersøgelsesprocedure (1). Sagsø-
 geren blev senere klar over, at Kommissionen udelukkende


text:
28 . 6 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/29
 Sag anlagt den 16. april 1997 af Paul Keyaerts mod mand og medlemmer, da samtidig at træffe beslutning
 Europa-Kommissionen om en passende forhøjelse af de løbende pensioner,
 ( Sag T-l 14/97) herunder sagsøgerens pension, således som det er fore
 skrevet i artikel 18 i Rådets forordning ( EØF, Eura
 ( 97/C 199/75 ) tom, EKSF ) nr. 2290/77 .
 (Processprog: fransk) — Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 16 . april 1997 anlagt sag mod Europa-Kommissio Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 nen af Paul Keyaerts, Overijse ( Belgien ), ved advokat Ni
 colas Lhoést, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange . Sagsøgeren, som er forhenværende medlem af Revisions
 retten, og som fratrådte i februar 1994, gør gældende, at
 han var berettiget til at få udbetalt sin første pensions
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ydelse den 1 . marts 1997. Den 27. februar 1997 modtog
 han sedlen for beregningen af sin nettopension, hvori han
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 17. juni konstaterede, at hans pension ikke, i overensstemmelse
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning med hvad der er foreskrevet i artikel 2 i forordning ( EF,
 om , at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved Euratom, EKSF ) nr. 840/95 af 10 . april 1995 om ændring
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse . af forordning ( EØF, Euratom, EKSF ) nr. 2290/77, var for
 højet som følge af den forhøjelse af grundlønnen for Revi
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø sionsrettens formand og medlemmer, som var fastsat ved
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning samme forordnings artikel 1 . Det er denne individuelle af
 af sagsøgerens klage . gørelse, som sagsøgeren anfægter under sagen .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin Sagsøgeren anfører for det første , at artikel 2 i forordning
 ger. ( EF, Euratom, EKSF ) nr. 840/95 er ulovlig . Denne bestem
 melse fastsætter nemlig udtrykkeligt, at allerede erhver
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: vede pensioner ikke skal forhøjes, selv om der ved samme
 forordnings artikel 1 er fortaget en forhøjelse af den må
 nedlige grundløn og overgangsgodtgørelse for Revisions
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til rettens formand og medlemmer med de heri nævnte beløb.
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag Ifølge sagsøgeren er denne bestemmelse uforenelig med
 T-16/97 (»). artikel 18 i forordning ( EØF, Euratom, EKSF ) nr. 2290/77,
 hvorefter Rådet, hvis det beslutter en forhøjelse af grund
 (•) EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. lønnen, samtidig træffer beslutning om en passende forhøj
 else af de løbende pensioner. Sagsøgeren fremhæver endvi
 dere, at bestemmelsen udgør en ændring af Rådets hidtidi
 ge og faste praksis, for hvilken der ikke er givet nogen
 som helst gyldig begrundelse .
 Sag anlagt den 16.


text:
april 1997 af Richie Ryan mod Revisi Subsidiært anfører sagsøgeren, at forordning ( EF, Euratom,
 onsretten EKSF ) nr. 840/95 ikke finder anvendelse på ham, da
 ( Sag T-121/97) artikel 2 vedrører pensioner, hvortil der er erhvervet ret,
 dvs. pensioner, som faktisk var fastsat på tidspunktet for
 ( 97/C 199/76 )
 forordningens ikrafttrædelse . Sagsøgerens pension var
 imidlertid ikke blevet fastsat — dvs . ikke udbetalt — inden
 (Processprog: fransk) forordningen trådte i kraft den 1 . maj 1995 , men blev
 først fastsat senere .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 16 . april 1997 anlagt sag mod Revisionsretten af Desuden anfører sagsøgeren, at han som følge af artikel 18
 Richie Ryan, Dublin ( Irland ), ved advokat Georges Van i forordning ( EØF, Euratom, EKSF ) nr. 2290/77, der var i
 dersanden, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg kraft på det tidspunkt, da han tiltrådte som medlem af Re
 hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange . visionsretten, havde en berettiget forventning om, at Rå
 det, når det forhøjede grundlønningerne, samtidig ville
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : træffe en beslutning, der sikrede ham en passende forhøj
 else af hans pension. Følgelig har Rådet ved ikke at iagt
 — Annullation af afgørelsen om fastsættelse af sagsøge tage bestemmelsen i artikel 18 efter sagsøgerens opfattelse
 rens pension med virkning fra den 1 . marts 1997, hvil tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede for
 ken afgørelse sagsøgeren modtog meddelelse om første ventning.
 gang den 27. februar 1997, idet afgørelsen tilsidesætter
 den forpligtelse, som påhviler Rådet efter artikel 2 i F,ndelig anfører sagsøgeren, at forbuddet mod forskelsbe
 dets forordning ( EF, Euratom, EKSF ) nr. 840/95 , til , handling er tilsidesat, da den ordning, som blev indført
 når det forhøjer grundlønnen for Revisionsrettens for ved artikel 2 i forordning ( EF, Euratom, EKSF ) nr. 840/95 ,


text:
5.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 158/21
 Slettelse af sag C-395/01 (1) Slettelse af sag C-426/01 ( 1)
 (2003/C 158/36) (2003/C 158/38)
 Ved kendelse af 19. marts 2003 har præsidenten for De Ved kendelse af 27. marts 2003 har formanden for Femte
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-395/ Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 01, Herbert Bregenzer (anmodning om præjudiciel afgørelse at sag C-426/01, ACCEA Finance SA mod Christian Giner
 indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarl- (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal
 berg), skal slettes af registeret. d’instance de Vienne), skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002.
 (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.
 Slettelse af sag C-417/01 (1)
 Slettelse af sag C-432/01 ( 1)
 (2003/C 158/37)
 (2003/C 158/39)
 Ved kendelse af 25. marts 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-417/
 01, Herbert Bregenzer (anmodning om præjudiciel afgørelse Ved kendelse af 25. marts 2003 har præsidenten for De
 indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarl- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-432/01,
 berg), skal slettes af registeret. Helmut Gunz (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet
 af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg),
 skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002.
 (1 ) EFT C 3 af 5.1.2002.


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/8
 Sag anlagt den 20. december 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-598/12)
 2013/C 79/14
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, O. Beynet og K. Herrmann)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 2003/54/EF (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 2, nr. 1), 22), 32) og 33), artikel 3, stk. 7, 8 og 13, artikel 6, stk. 1 og 3, artikel 9, 13 og 14, artikel 17-23, artikel 10 og 11, artikel 16, stk. 1 og 2, artikel 26, stk. 2, litra b), c) og litra d), tredje og fjerde punktum, artikel 29, artikel 38, stk. 1-4, artikel 39, stk. 1-4, artikel 40, stk. 1-3 og 5-7, og nr. 1 og 2 i bilag I til direktivet, eller i hvert fald ikke har oplyst Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF på grund af tilsidesættelse af forpligtelsen til at meddele gennemførelsesforanstaltningerne til direktiv 2009/72/EF at betale en tvangsbøde på 84 378,24 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse i den foreliggende sag.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2009/72/EF udløb den 3. marts 2011.
 (1) EUT L 211, s. 55.


text:
Avis juridique important
 |
 E1994P0908(01)
 Sag anlagt den 7. maj 1994 af Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH mod Republikken Østrig
 EF-Tidende nr. C 250 af 08/09/1994 s. 0007 - 0007
 Sag anlagt den 7. maj 1994 af Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH mod Republikken Østrig (94/C 250/05)Den 7. maj 1994 anlagde Alexander Flandorfer Friedman, der er slovensk statsborger, Erna Flandorfer Friedman, begge med bopæl i Wien (Østrig), og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH, Wien, sag mod Republikken Østrig ved EFTA-Domstolen. Sagsøgerne anfører, at førstnævnite har fået afslag på permanent opholdstilladelse i Østrig.Sagsøgerne nedlægger påstand om, at sagsøgte hara) overtrådt artikel 6, 7, 28, stk. 1 til 3, 31 og 34, i EØS-aftalen, artikel 10 og 11, i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 og artikel 4, stk. 4, i Rådets direktiv 68/360/EØF ogb) krænket sagsøgernes ret til fri bevægelighed for personer i henhold til artikel 31 og 34 i EØS-aftalen og artikel 8, stk. 1, og 12 i Europarådets menneskerettighedskonvention.Sagsøgerne anmoder også om retshjælp, herunder om beskikkelse af advokat.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/24
 Appel iværksat den 23. august 2010 af Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH til prøvelse af dom afsagt den 7. juli 2010 af Retten (Fjerde Afdeling) i sag T-60/09, Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Stabilator sp. z o.o.
 (Sag C-418/10 P)
 ()
 (2010/C 288/42)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (ved Rechtsanwälte A. Zinnecker og S. Müller)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Stabilator sp. z o.o.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 7. juli 2010 (sag T-60/09) ophæves.
 —
 Der træffes endelig afgørelse i sagen, og der gives appellanten medhold i dennes påstande i første instans.
 —
 Subsidiært ophæves Rettens ovennævnte dom, og sagen hjemvises til Retten.
 —
 Appelindstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1.
 For det første viser begrundelsen for den appellerede dom sig at være selvmodsigende. Retten erkender på den ene side, at appelkammeret har begrænset sig til at efterprøve, hvilken type virksomheder, der ville udbyde de omtvistede varer og tjenesteydelser, og har derfor fejlbedømt disse virksomheders kundekreds, hvilket på grundlag af en helhedsvurdering af varerne og tjenesteydelserne muligvis skyldes en for snæver fortolkning af det ældre varemærkes fortegnelse. På den anden side kan spørgsmålet, om appelkammeret har begået en fejl ved bedømmelsen, kun afgøres, efter at der sket prøvelse af »hver enkelt af appelkammerets bedømmelser af de af ansøgningen omfattede varer og tjenesteydelser«, hvorved Retten nu selv har foretaget prøvelsen af de enkelte varer og tjenesteydelser — som Harmoniseringskontoret ikke selv foretog — og er nået frem til, at det ikke er åbenbart, at appelkammeret har begået nogen fejl i bedømmelsen. Denne selvmodsigelse er endvidere kommet appellanten til skade, eftersom den af Retten gennemførte sammenligning af de enkelte varer og tjenesteydelser, i stedet for på den af appelkammeret gennemførte »helhedssammenligning«, overalt støttede sig på branchen, således at den derved forårsagede indsnævrende fortolkning af det ældre varemærkes vare- og tjenesteydelsesfortegnelserne også derved bliver mærkbar.
 2.
 For det andet har Retten tilsidesat artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, idet den i forhold til hver enkelt sammenligning af de omtvistede varemærkers vare- og tjenesteydelsesfortegnelser har anlagt en indskrænkende fortolkning i lyset af den af appelkammeret — ud fra en helhedssammenligning — gennemførte brancheinddeling, hvorved Retten fordrejede indholdet af disse fortegnelser og dermed også de heraf afledte faktiske omstændigheder såsom de pågældende varer og tjenesteydelsers art, benyttelse, anvendelsesformål og målgruppe.
 3.
 For det tredje har Retten tilsidesat artikel 65 i forordning nr. 207/2009 og dens eget procesreglement — navnlig det fællesskabsretlige princip om retten til at blive hørt, som følger heraf — derved, at den ikke tillod fremlæggelsen af visse dokumenter, uanset at det ikke havde været muligt for appellanten allerede at forelægge disse dokumenter for Harmoniseringskontoret, da denne ikke havde kunnet forudse, at Harmoniseringskontoret ikke ville sammenligne de i de enkelte fortegnelser opførte varer og tjenesteydelser hver


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 6. oktober 2005
 i sag C-291/03, My Travel plc mod Commissioners of Customs & Excise (anmodning om præjudiciel afgørelse fra VAT and Duties Tribunal, Manchester) (1)
 (Sjette momsdirektiv - ordning for rejsebureauer - pakkerejser - ydelser købt hos tredjemand og egne ydelser - beregningsmetode for afgiften)
 (2005/C 296/06)
 Processprog: engelsk
 I sag C-291/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af VAT and Duties Tribunal, Manchester (Det Forenede Kongerige), ved afgørelse af 30. juni 2003, indgået til Domstolen den 4. juli 2003, i sagen MyTravel plc mod Commissioners of Customs & Excise, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne A. Borg Barthet (refererende dommer), J.-P. Puissochet, S. von Bahr og U. Lõhmus, generaladvokat: P. Léger, justitssekretær: ekspeditionssekretær M.M. Ferreira, den 6. oktober 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Et rejsebureau eller en person, der organiserer turistrejser, og som for en afgiftsperiode har udfyldt sin merværdiafgiftsangivelse efter den metode, der er fastsat i den nationale lovgivning, som gennemfører Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag i national ret, kan efterfølgende på ny beregne sit momstilsvar efter den metode, som Domstolen har anset for forenelig med fællesskabsretten, på de betingelser, der er fastsat i national ret, dog forudsat, at disse overholder ækvivalens- og effektivitetsprincippet.
 2)
 Artikel 26 i sjette direktiv 77/388 skal fortolkes således, at et rejsebureau eller en person, der organiserer turistrejser, og som mod betaling af et fast beløb sælger ydelser købt hos tredjemand og egne ydelser til den rejsende, principielt skal beregne sine egne ydelsers andel af det faste beløb på grundlag af markedsprisen, når denne pris kan beregnes. I så fald kan en afgiftspligtig alene anvende den omkostningsbaserede metode, såfremt han godtgør, at denne metode giver et pålideligt billede af pakkeprisens faktiske sammensætning. Anvendelsen af markedsprisen er ikke betinget af, at denne metode er mere enkel end den omkostningsbaserede metode, eller af, at den giver det samme eller nogenlunde det samme momstilsvar som den omkostningsbaserede metode. Derfor:
 —
 kan et rejsebureau eller en person, der organiserer turistrejser, ikke efter eget skøn anvende metoden med markedsprisen
 —
 finder sidstnævnte metode anvendelse på egne ydelser, hvis markedspris kan fastlægges, også selv om prisen for visse egne ydelser inden for pakken ikke kan fastlægges for samme beskatningsperiode, fordi den afgiftspligtige ikke sælger tilsvarende ydelser uden for pakken.
 3)
 Det tilkommer den forelæggende ret under hensyn til omstændighederne i hovedsagen at fastlægge markedsprisen for de flyrejser, der i hovedsagen er solgt som led i en pakkerejse. Den forelæggende ret kan beregne denne markedspris ud fra gennemsnitspriser. I denne forbindelse kan markedet for pladser, der er solgt til andre personer, der organiserer turistrejser, være det mest relevante marked.
 (1) EFT C 213 af 6.9.2003.


text:
25.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 318/16
 Sag anlagt den 27. juli 2017 — Printeos m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-466/17)
 (2017/C 318/22)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Spanien), Printeos Cartera Industrial, SL (Alcalá de Henares), Tompla Scandinavia AB (Stockholm, Sverige), Tompla France (Fleury Mérogis, Frankrig) og Tompla Druckerzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Tyskland) (ved advokaterne H. Brokelmann og P. Martínez-Lage Sobredo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse C(2017) 4112 final af 16. juni 2017 om ændring af Kommissionens afgørelse K(2014) 9295 endelig af 10. december 2014 vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 (AT.39780 — Kuverter) annulleres.
 —
 Subsidiært nedsættes i medfør af Rettens fulde prøvelsesret den bøde, der er pålagt i artikel 1 i den anfægtede afgørelse, ved (i) nedsættelse af bødens grundbeløb med 95,3671 % i henhold til punkt 37 i retningslinjerne for bøder og (ii) desuden ved nedsættelse af bøden med mindst 33 %, efter at denne er blevet nedsat som belønning for samarbejde og forlig.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved dom af 13. december 2016 (T-95/15, Printeos mod Kommissionen) annullerede Retten artikel 2, stk. 1, litra e), i Kommissionens afgørelse K(2014) 9295 endelig af 10. december 2014 i sagen AT.39780, som pålagde sagsøgerne en bøde på 4 729 000 EUR.
 Den anfægtede afgørelse giver yderligere oplysninger om den metode, som Kommissionen anvendte, og de faktiske omstændigheder, som den lagde til grund, da den fastsatte og tilpassede bødernes grundbeløb i afgørelsen af 2014 og pålagde en bøde på samme beløb som den, der blev pålagt i henhold til afgørelsen af 2014.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Det første anbringende er baseret på en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, princippet om berettiget forventning og princippet om non bis in idem.
 —
 Det anføres i den forbindelse, at den anfægtede afgørelse ændrer afgørelsen af 2014, til trods for at den var endelig, bortset fra dens artikel 2, stk. 1, litra e), der blev annulleret af Retten, og den samme bøde, der allerede blev pålagt ved afgørelsen af 2014 og annulleret af Retten, pålægges på ny.
 2.
 Det andet anbringende er baseret på en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet ved fastsættelsen af bødens størrelse.
 —
 Det anføres i den forbindelse, at den anfægtede afgørelse anvender særlige tilpasninger af bødernes grundbeløb i henhold til punkt 37 i retningslinjerne for bøder, der medfører en forskelsbehandling af sagsøgerne.
 3.
 Det tredje anbringende er baseret på en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling ved fastsættelsen af bødens størrelse.
 —
 Det anføres i den forbindelse, at den anfægtede afgørelse ikke tager hensyn til den bøde, som den spanske konkurrencemyndighed allerede pålagde den 25. marts 2013 for konkurrencebegrænsende praksis i sektoren for papirkonvolutter, og heller ikke til den omstændighed, at sagsøgerne er de eneste virksomheder blandt dem, som Kommissionen har straffet, der også er blevet straffet af en national konkurrencemyndighed.


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/61
 Rettens kendelse af 17. november 2015 — Certuss Dampfautomaten mod KHIM — Universal for Engineering Industries (Universal 1800 TC)
 (Sag T-329/15) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - tilbagetagelse af indsigelse - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2016/C 038/82)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Certuss Dampfautomaten GmbH & Co. KG (Krefeld, Tyskland) (ved advokat J. Sroka)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Botis, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Universal for Engineering Industries SAE (Giza, Egypten)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. april 2015 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1303/2014-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Universal for Engineering Industries SAE og Certuss Dampfautomaten GmbH & Co. KG.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Certuss Dampfautomaten GmbH & Co. KG. bærer sine egne omkostninger og betaler de af Harmoniseringskontoret afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 279 af 24.8.2015.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/28
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 1. oktober 2013 — Loukakis m.fl. mod Parlamentet
 (Sag F-82/11) (1)
 (Personalesag - Parlamentets Personaleudvalg - valg - uregelmæssigheder ved valgproceduren)
 2014/C 9/44
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Nicolaos Loukakis m.fl. (Bruxelles, Belgien) (ved advokat M.-A. Lucas)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved S. Seyr og M. Ecker, som befuldmægtigede, først bistået af advokat D. Waelbroeck, derefter af advokat A. Duron)
 Intervenienter: Solidarité pour les agents et fonctionnaires européens, Syndicat général du personnel des organismes européens, Det Europæiske Tjenestemandsforbund og Pluralist (ved advokat J. Choucroun)
 Sagens genstand
 Påstand om, at det fastslås, at valgene til Parlamentets Personaleudvalg var retsstridige, og at det var retsstridigt, at Europa-Parlamentet undlod at gribe ind over for de forskellige uregelmæssigheder, som valgproceduren var præget af
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets stiltiende afgørelse af 20. maj 2011 om ikke at gribe ind over for de uregelmæssigheder, som valget til Personaleudvalget i november 2010 var præget af, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Parlamentet.
 3)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgernes omkostninger.
 4)
 Fagforeningerne Solidarité pour les agents et fonctionnaires européens, Syndicat général du personnel des organismes européens og Det Europæiske Tjenestemandsforbund, på den ene side, og fagforeningen Pluralist, på den anden side, bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 340 af 19.11.2011, s. 41.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/10
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. juli 2008 — Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) mod Elliniko Dimosio (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Dioikitiko Efeteio Athinon, Grækenland)
 (Sag C-49/07) (1)
 (Artikel 82 EF og 86 EF - begrebet »virksomhed« - sammenslutning uden erhvervsmæssigt formål, der i Grækenland repræsenterer Fédération internationale de motocyclisme - begrebet »økonomisk aktivitet« - særlig lovbestemt ret til at give samtykke til ansøgninger om tilladelse til at afholde motorcykelvæddeløb - samtidig udøvelse af aktiviteter såsom afholdelse af motorcykelvæddeløb samt indgåelse af sponsor-, reklame- og forsikringskontrakter)
 (2008/C 209/13)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Dioikitiko Efeteio Athinon
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE)
 Sagsøgt: Elliniko Dimosio
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Diikitiko Efetio Athinon — fortolkning af artikel 82 EF og 86 EF — begrebet virksomhed — almennyttig automobilklub (ELPA), som repræsenterer Fédération Internationale de Motocyclisme, og som har eneret til at tillade motorvæddeløb — forening, som parallelt udøver økonomisk virksomhed, såsom reklamevirksomhed, forsikringsvirksomhed, indgåelse af sponsorkontrakter og finansiering af priser
 Konklusion
 En juridisk person, hvis aktiviteter ikke blot består i, at den medvirker i de administrative afgørelser om tilladelse til afholdelse af motorcykelvæddeløb, men også består i, at den selv arrangerer sådanne væddeløb og i den forbindelse indgår sponsor-, reklame- og forsikringskontrakter, er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 82 EF og 86 EF. Disse bestemmelser er til hinder for nationale bestemmelser, hvorved en juridisk person, der tilrettelægger motorcykelvæddeløb og i den forbindelse indgår sponsor-, reklame- og forsikringskontrakter, tildeles beføjelse til at meddele samtykke til ansøgninger om tilladelse, der indgives med henblik på tilrettelæggelse af sådanne væddeløb, uden at denne beføjelse er undergivet begrænsninger, forpligtelser og kontrol.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
C 19/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 om tildeling af bidrag fra EUGFL, Udviklingssektionen, jf. Vizcaya og Territorio Histórico de Guipúzcoa (EFT 1999
 forordning (EØF) nr. 4256/88, inden for rammerne af projekt C 351, s. 29, og EFT 2000 C 71, s. 8), har Retten (Tredje
 nr. 95.ES.06.005, benævnt »Aktion i form af et demonstra- Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden M. Ja-
 tionsprojekt med henblik på forarbejdning af ricin (Ricinus eger, og dommerne R. García-Valdecasas, K. Lenaerts, P. Lindh
 Communis) på landbrugsbedrifterne for at opnå naturlige og J. Azizi; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pa-
 aromastoffer«, blev ophævet, har Retten (Tredje Afdeling), stor, den 23. oktober 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne således:
 K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio
 González, den 7. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 lyder således:
 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommis-
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. sionens omkostninger.
 2) Sagsøgerne bærer i hver af sagerne deres egne omkostninger og (1 ) EFT C 47 af 19.2.2000.
 betaler Kommissionens omkostninger.
 ( 1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 23. oktober 2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i de forenede sager T-346/99, T-347/99 og T-348/99,
 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de
 Álava m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 den 23. oktober 2002 skaber (1)
 i de forenede sager T-269/99, T-271/99 og T-272/99, (»Statsstøtte — beslutning om at indlede proceduren efter
 Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de artikel 88, stk. 2, EF — annullationssøgsmål — formaliteten
 Guipúzcoa m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske — skattemæssig foranstaltning — selektiv karakter —
 Fællesskaber ( 1) berettiget forventning — magtfordrejning«)
 (»Statsstøtte — beslutning om at indlede proceduren efter (2003/C 19/52)
 artikel 88, stk. 2, EF — annullationssøgsmål — formaliteten
 — skattemæssig foranstaltning — selektiv karakter — (Processprog: spansk)
 berettiget forventning — magtfordrejning«)
 (2003/C 19/51) I de forenede sager T-346/99, T-347/99 og T-348/99, Territo-
 rio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio
 Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa,
 (Processprog: spansk)
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya,
 ved abogados A. Creus Carreras og B. Uriarte Valiente, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 gede: F. Santaolalla Gadea, G. Rozet og G. Valero Jordana),
 I de forenede sager T-269/99, T-271/99 og T-272/99, Territo- angående en påstand om annullation af Kommissionens
 rio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, beslutning, der blev meddelt de spanske myndigheder ved
 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, skrivelse af 29. september 1999, om at indlede proceduren
 Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, efter artikel 88, stk. 2, EF mod den spanske stat med hensyn til
 ved abogados A. Creus Carreras og B. Uriarte Valiente, mod fiskale støtteforanstaltninger i form af nedsættelse af beskat-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- ningsgrundlaget for nyoprettede selskaber i Territorio Históri-
 gede: F. Santaolalla


text:
Gadea, G. Rozet og G. Valero Jordana), co de Álava, Territorio Histórico de Vizcaya og Territorio
 angående en påstand om annullation af Kommissionens Histórico de Guipúzcoa (EFT 2000 C 55, s. 2), har Retten
 beslutninger, der blev meddelt de spanske myndigheder ved (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 skrivelser af 17. august 1999, om at indlede proceduren efter M. Jaeger, og dommerne R. García-Valdecasas, K. Lenaerts,
 artikel 88, stk. 2, EF mod den spanske stat med hensyn til P. Lindh og J. Azizi; justitssekretær: assisterende justitssekretær
 fiskale støtteforanstaltninger i form af en skattelempelse på B. Pastor, den 23. oktober 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 45 % i Territorio Histórico de Álava, Territorio Histórico de lyder således:


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/17
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 15. december 2005
 i sag C-67/05, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2000/60/EF - Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2006/C 36/32)
 Processprog: tysk
 I sag C-67/05, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 11. februar 2005, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: U. Wölker og S. Pardo Quintillán) mod Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtiget: U. Forsthoff), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Malenovský, og dommerne J.P. Puissochet og A. Ó Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 15. december 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger, idet den ikke har sat alle de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005.


text:
8.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/6
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 2. juni 2016 — Dr. Falk Pharma GmbH mod DAK-Gesundheit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-410/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - artikel 1, stk. 2, litra a) - begrebet »offentlig kontrakt« - vareindkøbssystem, der består i at anerkende enhver økonomisk aktør, der opfylder de på forhånd fastsatte betingelser, som leverandør - levering af lægemidler, der er godtgørelsesberettigede inden for rammerne af en almindelig social sikringsordning - aftaler indgået mellem en sygeforsikring og alle leverandører af lægemidler med et bestemt indholdsstof, som samtykker til en på forhånd fastsat rabat på salgsprisen - lovgivning, der som hovedregel foreskriver substitution af et godtgørelsesberettiget lægemiddel, der markedsføres af en økonomisk aktør, som ikke har indgået en sådan aftale, med et lægemiddel af samme art, der markedsføres af en økonomisk aktør, som har indgået en sådan aftale))
 (2016/C 287/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dr. Falk Pharma GmbH
 Sagsøgt: DAK-Gesundheit
 Procesdeltager: Kohlpharma GmbH
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at en aftaleordning som den i hovedsagen omhandlede, hvorved en offentlig enhed ønsker at anskaffe varer på markedet ved for hele denne ordnings varighed at indgå kontrakter med enhver økonomisk aktør, der påtager sig at levere de pågældende varer på de på forhånd fastsatte vilkår, uden at vælge blandt de interesserede økonomiske aktører og ved at give disse mulighed for at tiltræde denne ordning under hele dennes varighed, ikke udgør en offentlig kontrakt i dette direktivs forstand.
 2)
 For så vidt som genstanden for en autoriseringsprocedure for aftaleordninger som den i hovedsagen omhandlede har en klar grænseoverskridende interesse, skal den tilrettelægges og afholdes i overensstemmelse med EUF-traktatens grundlæggende regler, herunder navnlig med princippet om forbud mod forskelsbehandling og princippet om ligebehandling af de erhvervsdrivende samt den forpligtelse til gennemsigtighed, der er afledt heraf.
 (1) EUT C 409 af 17.11.2014.


text:
24.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 128/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. april 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-265/06) (1)
 (Traktatbrud - frie varebevægelser - artikel 28 EF og 30 EF - EØS-aftalens artikel 11 og 13 - kvantitative indførselsrestriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - motorkøretøjer - fastsættelse af farvet film på ruderne)
 (2008/C 128/08)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Caeiros, P. Guerra e Andrade og M. Patakia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Fernandes, som befuldmægtiget, og advogado A. Duarte de Almeida)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 28 og 30 EF — national lovgivning der forbyder fastsættelse af farvet film på person- eller varebilers ruder
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 28 EF og 30 EF samt artikel 11 og 13 i aftalen af 2. maj 1992 om Det Europæiske Økonomiske samarbejdsområde, idet den i artikel 2, stk. 1, i lovdekret nr. 40/2003 af 11. marts 2003 har forbudt fastsættelse af farvet film på motorkøretøjers ruder.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/14
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 28. april 2005
 i sag C-376/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/58/EF - elektronisk kommunikation - behandling af personoplysninger - beskyttelse af privatlivets fred - beskyttelse af fysiske personer - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 143/20)
 Processprog: fransk
 I sag C-376/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 2. september 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: M. Shotter) mod Kongeriget Belgien (befuldmægtiget: E. Dominkovits), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Borg Barthet, og dommerne U. Lõhmus (refererende dommer) og A. Ó. Caoimh; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 28. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (Direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation), idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004.


text:
12.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 18. marts 2014 — straffesag mod International Jet Management GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht Braunschweig — Tyskland
 (Sag C-628/11) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 18 TEUF - forbud mod enhver forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet - kommercielle flyvninger fra et tredjeland til en medlemsstat - en medlemsstats lovgivning, der fastsætter, at de EU-luftfartsselskaber, som ikke råder over en licens udstedt af denne stat, skal opnå en tilladelse til enhver flyvning fra et tredjeland))
 2014/C 142/02
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Braunschweig
 Part i hovedsagen
 International Jet Management GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht Braunschweig — fortolkning af artikel 18 TEUF — erhvervsmæssige flyvninger fra et tredjeland til en medlemsstat — en medlemsstats lovgivning, der bestemmer, at de luftfartsselskaber, der ikke er i besiddelse af en licens, som er udstedt af denne medlemsstat, skal indhente en indflyvningstilladelse for alle flyvninger fra et tredjeland — bøde, der pålægges et luftfartselskab med hjemsted i fællesskabet, som ikke overholder denne lovgivning
 Konklusion
 1)
 Artikel 18 TEUF, som indeholder det almindelige forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, finder anvendelse på en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor en første medlemsstat kræver af et luftfartsselskab, der råder over en licens udstedt af en anden medlemsstat, at det opnår en tilladelse til indflyvning i den første medlemsstats luftområde for at foretage ikke-regelmæssige charter- eller taxaflyvninger fra et tredjeland til denne første medlemsstat, hvorimod en sådan tilladelse ikke afkræves de luftfartsselskaber, som råder over licens udstedt af nævnte første medlemsstat.
 2)
 Artikel 18 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for en første medlemsstats lovgivning, der under bødeansvar for manglende overholdelse heraf kræver af et luftfartsselskab, der har en licens udstedt af en anden medlemsstat, at selskabet opnår en tilladelse til indflyvning i den første medlemsstats luftområde for at foretage ikke-regelmæssige charter- eller taxaflyvninger fra et tredjeland til denne første medlemsstat, hvorimod en sådan tilladelse ikke afkræves luftfartsselskaber med en licens udstedt af den første medlemsstat, og som gør tildelingen af denne tilladelse betinget af forevisningen af en erklæring, hvorefter det bekræftes, at de luftfartsselskaber, der råder over en licens udstedt af denne første medlemsstat, enten ikke kan foretage de pågældende flyvninger eller ikke er i stand til at foretage disse.
 (1) EUT C 80 af 17.3.2012.


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/42
 Sag anlagt den 29. september 2008 — Performing Right Society mod Kommissionen
 (Sag T-421/08)
 (2008/C 313/78)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Performing Right Society (London, Det Forenede Kongerige) (ved lawyers J. Rivas Andrés og M. Nissen)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 om en procedure efter artikel 81, EF og artikel 53 EØS (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres, da begyndelsestidspunkt for tilsidesættelsen ikke er angivet og således heller ikke varigheden heraf.
 —
 Artikel 3 og/eller artikel 4, stk. 2, i Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 om en procedure efter artikel 81 EF og artikel 53 EØS (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres artikel 3 og/eller artikel 4, stk. 2, i Kommissionens beslutning af 16. juli 2008 om en procedure efter artikel 81 EF og artikel 53 EØS (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) for så vidt som den omfatter sagsøgeren.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren i henhold til artikel 230 EF nedlagt påstand om hel eller delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig udg. af 16. juli 2008 om en procedure efter artikel 81 EF og artikel 53 EØS (sag COMP/C2/38.698 — CISAC).
 Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at argumentationen i den anfægtede beslutning ikke støtter en påstand om tilsidesættelse af nogen af de tre former for udnyttelse: satellit-, online- og kabel-transmission. På dette grundlag har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ikke har ført bevis for den påståede samordnede praksis, hvorved alle EØS-CISAC-medlemmer begrænsede rækkevidden af de gensidige bemyndigelser til deres respektive områder. Dette udgør ifølge sagsøgeren et urigtigt skøn og en tilsidesættelse af artikel 81 EF og af artikel 253 EF. Sagsøgeren har nemlig gjort gældende, at der ikke har været nogen parallel adfærd mellem alle EØS-CISAC-medlemmer, som det illustreres af de undtagelser for den territoriale opdeling, der er nævnt i selve den anfægtede beslutning. Derudover har sagsøgeren anført, at den anfægtede beslutning er utilstrækkeligt begrundet, idet den ikke anfører begyndelsestidspunktet og følgelig ej heller varigheden af tilsidesættelsen, nemlig den samordnede praksis, hvorved den også har tilsidesat artikel 2 og artikel 16, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1).
 Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede beslutnings argumentation er fejlagtig, idet den ikke godtgør, at sagsøgeren deltog i den påståede samordnede praksis. Derudover er der ifølge sagsøgeren en fornuftig og fra den samordnede adfærd forskellig forklaring på dens adfærd, nemlig dens valg af de løsninger, som må foretrækkes ud fra en økonomisk synsvinkel. Den gør desuden gældende, at Kommissionen i henhold til fast retspraksis skulle have foretaget en vurdering af, om det er udtryk for rationel økonomisk adfærd at udpege et eller flere forvaltningsselskaber, der kan konkurrere med både det lokale forvaltningsselskab og det licensgivende selskab, der udsteder licenser direkte.
 Med sit tredje anbringende gør sagsøgeren gældende, at de sanktioner, der er fastsat i artikel 4, stk. 2,


text:
i den anfægtede beslutning, er retligt omtvistede, ubegrundede, unødvendige og/eller uforholdsmæssige med henblik på at bringe den påståede tilsidesættelse til ophør.
 Med sit fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte sagsøgerens ret til at blive hørt ved ikke at underrette denne om grundene til ikke at tiltræde de foreslåede tilsagn.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/31
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil d'État (Belgien) den 15. maj 2009 — Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux og Zénon Darquenne mod Région wallone
 (Sag C-178/09)
 2009/C 180/52
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux og Zénon Darquenne
 Sagsøgt: Région wallone
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan artikel 1, stk. 5, i Rådets direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1) fortolkes således, at den fra sit anvendelsesområde udelukker en lovgivning — såsom regionen Walloniens dekret af 17. juli 2008 vedrørende en række byggetilladelser af afgørende almen interesse — der blot bestemmer, at »det er konstateret, at der foreligger tvingende almene hensyn« i relation til udstedelse af byggetilladelser, miljøgodkendelser og enkelttilladelser vedrørende visse handlinger og offentlige arbejder, der opregnes samme sted, og hvorved de tilladelser og godkendelser, for hvilke det anføres, at »det er konstateret, at der foreligger tvingende almene hensyn«»godkendes«?
 2)
 a)
 Er artikel 1, 5, 6, 7, 8 og 10a i direktiv 85/337/EØF, som ændret ved [Rådets] direktiv 97/11/EF (2) og [Europa-Parlamentet og Rådets] direktiv 2003/35/EF (3), til hinder for en retlig ordning, hvorefter retten til at udføre et projekt, der er underlagt en vurdering af indvirkningerne på miljøet, erhverves ved vedtagelse af lovgivning i dette øjemed, hvis gyldighed ikke kan efterprøves ved en domstol eller ved et andet uafhængigt og upartisk organ etableret ved lov, der såvel for så vidt angår formaliteten som realiteten gør det muligt at anfægte den afgørelse, hvorved der erhverves ret til at udføre projektet?
 b)
 Skal artikel 9 i Århuskonventionen af 25. juni 1998 om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, som indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005 (4), fortolkes således, at medlemsstaterne pålægges at indføre en adgang til indbringelse for en domstol eller et andet uafhængigt og upartisk organ etableret ved lov, med henblik på at borgerne kan anfægte lovligheden af ethvert aspekt vedrørende sagens formalitet eller realitet, der henhører såvel under den processuelle som den materielle ordning for godkendelse af projekter, der er underlagt en vurdering af indvirkningerne på miljøet, i relation til afgørelser, handlinger eller undladelser, der er omfattet af bestemmelserne i artikel 6?
 c)
 Skal artikel 10a i direktiv 85/337/EØF, som ændret ved direktiv 2003/35/EF, sammenholdt med Århuskonventionen af 25. juni 1998 om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, som indgået på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005, fortolkes således, at medlemsstaterne pålægges at indføre en adgang til indbringelse for en domstol eller et andet uafhængigt og upartisk organ etableret ved lov, med henblik på at borgerne kan


text:
anfægte lovligheden af afgørelser, handlinger eller undladelser for så vidt angår ethvert aspekt vedrørende sagens formalitet eller realitet, der henhører såvel under den processuelle som den materielle ordning for godkendelse af projekter, der er underlagt en vurdering af indvirkningerne på miljøet?
 (1) Rådets direktiv 85/337/EØF af 27.6.1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40).
 (2) Rådets direktiv 97/11/EF af 3.3.1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 73, s. 5).
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26.5.2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse — Erklæring fra Kommissionen (EUT L 156, s. 17).
 (4) Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17.2.2005 om indgåelse på Det Europæiske Fællesskabs vegne af konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet (EUT L 124, s. 1).


text:
C 109/44 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS bourg), ved avocats J-N. Louis og V. Peere, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 af 7. februar 2002 Fællesskaber (befuldmægtiget: J. Currall) angående en påstand
 om annullation af Kommissionens afgørelse af 8. oktober
 i sag T-88/00, Mag Instrument Inc. mod Kontoret for 1999 om med virkning fra den 16. januar 1999 endeligt at
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De- indplacere sagsøgeren i lønklasse A7, løntrin 1, har Retten
 sign) (KHIM) (1) (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vila-
 ras, og dommerne V. Tiili og P. Lindh; justitssekretær: fuldmæg-
 (»EF-varemærker — lommelygters form — tredimensionalt tig J. Palacio González, den 31. januar 2002 afsagt dom, hvis
 varemærke — absolut registreringshindring — fornødent konklusion lyder således:
 særpræg — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94«)
 1) Kommissionens afgørelse af 8. oktober 1999 om med virkning
 (2002/C 109/87) fra den 16. januar 1999 endeligt at indplacere sagsøgeren i
 lønklasse A7, løntrin 1, annulleres.
 (Processprog: tysk)
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 I sag T-88/00, Mag Instrument Inc., Ontario (USA), ved
 advokaterne A. Nette, W. von der Osten-Sacken, H. Stratmann,
 G. Rahn og U. Hocke, og med valgt adresse i Luxembourg, (1) EFT C 285 af 7.10.2000.
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær-
 ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühlendahl,
 E. Joly og S. Bonne), angående en påstand om annullation af
 afgørelse truffet af Andet Appelkammer ved Harmoniserings-
 kontoret for det Indre Marked (Varemærker og Design) den
 14. februar 2000 (sagerne R237/1999-2 — R241/1999-
 2), hvorved dette afviste at registrere fem tredimensionale
 varemærker, der bestod af lommelygters form, har Retten
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Men- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 gozzi, og dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssek-
 retær: fuldmægtig D. Christensen, den 7. februar 2002 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således: af 7. februar 2002
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) frifindes. i sag T-211/00, Aldo Kuijer mod Rådet for Den Europæi-
 ske Union (1)
 2) Mag Instrument Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000. (»Åbenhed — Rådets afgørelse 93/731/EF om aktindsigt i
 Rådets dokumenter — afgørelse om ikke at give aktindsigt
 — beskyttelse af offentlighedens interesser — internationale
 forbindelser — åbenbar vildfarelse — delvis aktindsigt«)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (2002/C 109/89)
 den 31. januar 2002
 (Processprog: engelsk)
 i sag T-206/00, Merja Hult mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — indplacering — begrundelse — artikel 32
 i vedtægten — Kommissionens beslutning om kriterier for I sag T-211/00, Aldo Kuijer, Utrecht (Nederlandene), ved
 indplacering i lønklasse og på løntrin ved ansættelsen — advocaten O.W. Brouwer og T. Janssens, og med valgt
 anciennitetsforbedring — betingelser — retssikkerhedsprin- adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den Europæiske Union
 cippet) (befuldmægtigede: M. Bauer og M. Bishop), angående en
 påstand om annullation af Rådets afgørelse, meddelt sagsøge-
 (2002/C 109/88) ren ved


text:
skrivelse af 7. juni 2000, om ikke at give ham
 aktindsigt i visse dokumenter fra Oplysnings-, Analyse- og
 (Processprog: fransk) Udvekslingscentret for Asyl (CIREA), således som sagsøgeren
 havde begæret i henhold til Rådets afgørelse 93/731/EF af
 20. december 1993 om aktindsigt i Rådets dokumenter (EFT
 I sag T-206/00, Merja Hult, tjenestemand ved Kommissionen L 340, s. 43), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Howald (Luxem- afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. maj 2015 — Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-147/13) (1)
 ((Annullationssøgsmål - gennemførelse af et forstærket samarbejde - enhedspatent - forordning (EU) nr. 1260/2012 - oversættelsesordninger - princippet om forbud mod forskelsbehandling - artikel 291 TEUF - delegering af beføjelser til organer uden for Den Europæiske Union - artikel 18, stk. 2, TEUF - retsgrundlag - princippet om EU-rettens autonomi))
 (2015/C 213/08)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved E. Chamizo Llatas og S. Centeno Huerta, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta og L. Grønfeldt, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Belgien (ved C. Pochet, J.-C. Halleux og T. Materne, som befuldmægtigede), Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek og J. Vláčil, som befuldmægtigede), Kongeriget Danmark (ved C. Thorning og M. Wolff, som befuldmægtigede), Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze, M. Möller og J. Kemper, som befuldmægtigede), Den Franske Republik (ved G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas og N. Rouam, som befuldmægtigede), Storhertugdømmet Luxembourg, Ungarn (ved M. Fehér og K. Szíjjártó, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman og J. Langer, som befuldmægtigede), Kongeriget Sverige (ved A. Falk og C. Meyer-Seitz, som befuldmægtigede), Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved M. Holt, som befuldmægtiget, bistået af J. Stratford, QC, og af barrister T. Mitcheson), Europa-Parlamentet (ved M. Gómez-Leal, U. Rösslein og M. Dean, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders og F. Bulst, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er blevet afholdt af Rådet.
 3)
 Kongeriget Belgien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Den Franske Republik, Storhertugdømmet Luxembourg, Ungarn, Kongeriget Nederlandene, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 171 af 15.6.2013.


text:
9.11.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 274/7
 5) Traktatens artikel 95, stk. 1, er til hinder for, at der opkræves DOMSTOLENS DOM
 en afgift som den i hovedsagen omhandlede, der pålægges
 afgiften på motorkøretøjer, for så vidt som det beløb, der
 opkræves i afgift på et importeret brugt motorkøretøj, overstiger
 (Femte Afdeling)
 residualværdien af afgiften på tilsvarende brugte motorkøretøjer,
 der allerede er indregistreret i indlandet.
 af 19. september 2002
 ( 1) EFT C 176 af 24.6.2000.
 i sag C-113/00, Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 DOMSTOLENS DOM (»Statsstøtte — landbrug — støtte til fordel for produktion
 af grøntsager til industriel forarbejdning i Extremadura —
 (Femte Afdeling) artikel 87, stk. 1, og stk. 3, litra a) og c), EF — støtte af
 ringe størrelse — ingen bemærkninger fra de interesserede
 af 19. september 2002 parter — driftsstøtte — støtte til produkter, der er omfattet
 af en fælles markedsordning — begrænsninger af de frie
 varebevægelser — begrundelse«)
 i sag C-104/00 P, DKV Deutsche Krankenversicherung
 AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (KHIM) ( 1)
 (2002/C 274/10)
 (»Appel — EF-varemærker — forordning (EF) nr. 40/94 —
 ordet »Companyline« — absolut registreringshindring —
 fornødent særpræg«) (Processprog: spansk)
 (2002/C 274/09)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Processprog: tysk) gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-113/00, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: S. Ortiz
 I sag C-104/00 P, DKV Deutsche Krankenversicherung AG Vaamonde) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (befuldmægtiget: advokat S. von Petersdorff-Campen), angåen- ber (befuldmægtiget: D. Triantafyllou), angående en påstand
 de appel af dom afsagt den 12. januar 2000 af De Europæiske om, at Kommissionens beslutning 2000/237/EF af 22. decem-
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-19/ ber 1999 om Spaniens støtteordning til fordel for produktion
 99, DKV mod KHIM (COMPANYLINE) (Sml. II, s. 1), hvori der af grøntsager til industriel forarbejdning i Extremadura i
 er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom, den anden produktionsåret 1997/1998 (EFT 2000 L 75, s. 54) annulleres,
 part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: manden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward, A. La Pergola,
 A. von Mühlendahl og D. Schennen), har Domstolen (Femte M. Wathelet og C.W.A. Timmermans (refererende dommer);
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann (refere- generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den
 rende dommer), og dommerne S. von Bahr, M. Wathelet, 19. september 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 C.W.A. Timmermans og A. Rosas; generaladvokat: D. Ruiz-
 Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 H.A. Rühl, den 19. september 2002 afsagt dom, hvis konklu-
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 sion lyder således:
 1) Appellen forkastes. 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 2) DKV Deutsche Krankenversicherung AG betaler sagens om-
 kostninger.
 (1 ) EFT C 176 af 24.6.2000.
 ( 1) EFT C 192 af 8.7.2000.


text:
Nr . C 180/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 6 . 96
 grande instance de Paris i sagen The Scotch Whisky land af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 Association mod La Martiniquaise LM, nu Compagnie Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Financière Européenne de Participation ( COFEPP ), Aktie og med valgt adresse hos Carlos Gomez de la Cruz,
 selskabet Société Prisunic og selskabet Centrale d'Achats et Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret C 254,
 de Services Alimentaires (CASAL) forelagt De Europæiske Kirchberg, Luxembourg .
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Kan artsbetegnelsen » whisky « i henhold til de fællesskabs
 retlige bestemmelser, jf. navnlig artikel 5 i Rådets forord 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har
 ning ( EØF ) nr. 1576/89 af 29 . maj 1989 ( 1 ), lovligt indgå i tilsidesat sine forpligtelser i medfør af EF-traktaten og
 salgsbetegnelsen for spiritus, der udelukkende består af direktiv 92/116/EØF ( 1 ), idet den ikke rettidigt har
 whisky, som er fortyndet med vand, således at alkoholind truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at
 efterkomme dette direktiv .
 holdet udtrykt i volumen er lavere end 40% ?
 (') EFT nr . L 160 af 12 . 6 . 1989 , s . 1 . 2 ) Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 Sag anlagt den 24 . april 1996 af Kommissionen for De samme som i sag C-135/96 (2 ). Fristen for at efterkomme
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk direktivet udløb den 1 , januar 1994 .
 land
 ( Sag C-137/96 ) (') EFT 1993 L 62, s . 1 .
 96/C 180/52 ) ( 2 ) Se side 23 i denne Tidende .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 24 . april 1 996 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tysk
 land af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 og med valgt adresse hos Carlos Gomez de la Cruz, fra
 samme tjeneste, Wagner-Centret C 254, Kirchberg, Luxem Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 bourg . afsagt den 14 . marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen
 Finanzamt Osnabriick-Land mod Bernhard Langhorst
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ( Sag C-141/96 )
 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har ( 96/C 180/54
 undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til
 EF-traktaten og direktiv 91 /414/EØF ( 1 ), idet den ikke Ved kendelse afsagt den 14 . marts 1996 , indgået til
 rettidigt har truffet de foranstaltninger, der er nødven Domstolens Justitskontor den 29 . april 1996 , har Bundes
 dige for at efterkomme nævnte direktiv. finanzhof, Femte afdeling, i sagen Finanzamt Osnabriick
 Land mod Bernhard Langhorst forelagt De Europæiske
 2 ) Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger. Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 Søgsmålsgrundene og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de 1 ) Er der i artikel 22


text:
, stk . 3 , litra c ), i Rådets sjette diektiv af
 samme som i sag C-13 5/96 ( 2 ). Fristen for at efterkomme 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes
 direktivet udløb den 27 . juli 1993 . lovgivning om omsætningsafgifter 77/388/EØF (» direk
 tiv 77/388/EØF « ( ! )) hjemmel for, at en kreditnota i den
 (') EFT 1991 nr . L 230 , s . 1 . i § 14, stk . 5 , i Umsatzsteuergesetz 1980 anvendte
 ( 2 ) Side 23 i denne Tidende . betydning betragtes som en faktura eller et dokument,
 der tjener som faktura ( artikel 21 , stk . 1 , litra c ), i
 direktiv 77/388/EØF )?
 Sag anlagt den 25 . april 1996 af Kommissionen for De 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Er der i
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk artikel 21 , stk . 1 , litra c ), i direktiv 77/388/EØF hjemmel
 land for, at den, som tager imod en kreditnota med et højere
 afgiftsbeløb end det, der skyldes på grundlag af den
 ( Sag C-138/96 ) afgiftspligtede transaktion, uden at gøre indsigelse mod
 ( 96/C 180/53 det afgiftsbeløb, der er anført i kreditnotaen, betragtes
 som den, der anfører merværdiafgiften på en faktura
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den eller et dokument, der tjener som faktura, og som denne
 25 . april 1996 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tysk merværdiafgift derfor påhviler ?
 ---pagebreak--- 22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/25
 3 ) Kan modtageren af en kreditnota under de i spørgsmål 2 Hvorledes skal underposition 0904 20 i den fælles toldtarif
 anførte omstændigheder påberåbe sig artikel 21 , stk . 1 , — den kombinerede nomenklatur 1989 og 1990 — fortol
 litra c ), i direktiv 77/388/EØF, såfremt der på grundlag kes ? Betegner det deri anvendte begreb » formalet « kun
 af den merværdiafgift, der er anført i kreditnotaen, som varer med en finhed som det tilsvarende knuste produkt,
 skyldig afgift afkræves ham et beløb, der svarer til eller omfatter det tillige varer, snittet til stykker a 4
 forskellen mellem den i notaen anførte afgift og den 8 mm ?
 afgift, der skyldes på grundlag af de afgiftspligtige
 transaktioner ?
 P ) EFT 1977 L 145 , s. 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 25 . april 1996 af Cour du travail de Bruxelles i
 sagen Office national des pensions mod M. Cirotti
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( Sag C- 1 44/96 )
 afsagt den 7, marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen ( 96/C 180/57 )
 Hauptzollamt Miinchen mod Wacker Werke GmbH &
 Co . KG
 Ved dom afsagt den 25 . april 1996 , indgået til Domstolens
 ( Sag C-142/96 ) Justitskontor den 3 , maj 1 996 , har Cour du travail de
 ( 96/C 180/55 ) Bruxelles i sagen Office national des pensions mod M.
 Cirotti forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en


text:
Ved kendelse afsagt den 7, marts 1996 , indgået til Domsto anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 lens Justitskontor den 29 . april 1 996 , har Bundesfinanzhof, mål :
 Syvende Afdeling, i sagen Hauptzollamt Miinchen mod
 Wacker GmbH & Co . KG forelagt De Europæiske Fælles Skal artikel 46 og 51 i forordning ( EØF ) nr. 1408/71 ( J )
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af fortolkes således, at de finder anvendelse på sammenlæg
 følgende spørgsmål : ning af en invalidepension, der udredes i henhold til en
 medlemsstats lovgivning med en ydelse ved alderdom, som
 1 ) Skal artikel 13 , stk . 2, andet afsnit, andet alternativ, i ved samlivsophævelse tildeles en ægtefælle i form af en del af
 Rådets forordning ( EØF ) nr . 2473/86 af 24 . juli 1986 den alderspension, som den anden ægtefælle som lønmod
 om proceduren for passiv forædling ( EFT nr. L 212 , s . 1 ) tager var berettiget til, og som fastsættes i henhold til en
 fortolkes således, at en fremgangsmåde til beregning af anden medlemsstats lovgivning ? Indebærer en sådan anven
 forædlingsomkostninger kun kan anses for rimelig, når delse af nævnte bestemmelser, at en vandrende arbejdstager
 værdien af de midlertidigt udførte varer, som fremkom behandles gunstigere end en ikke-vandrende arbejdstager,
 mer herved, omtrent svarer enten til den indkøbspris, når henses til, at artikel 3 , stk . 1 , i ovennævnte forordning
 som er erlagt af indehaveren af forædlingsbevillingen, kræver, at alle medlemsstaternes statsborgere behandles
 eller til fremstillingsomkostningerne ? ens ?
 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, kan bereg
 (M EFT nr . L 149 af 5 . 7 . 1971 , s . 2 .
 ningen af forædlingsomkostningerne foretages på
 grundlag af den indkøbspris, som forædleren har erlagt
 til indehaveren af forædlingsbevillingen for de leverede
 varer, inklusive tillæg, og gælder dette også i tilfælde af,
 at de gældende toldsatser er unormale i den forstand, at
 satsen for den uforædlede vare er højere end satsen for
 forædlingsproduktet ? Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 11 . april 1996 af Tribunale di Genova — Første
 Afdeling for Civilsager — i sagen ICAT Food Sri mod
 Amministrazione delle Finanze
 ( Sag C-155/96 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ( 96/C 180/58 )
 afsagt den 7, marts 1996 af Bundesfinanzhof i sagen
 Leonhard Knubben Speditions GmbH mod Hauptzollamt Ved kendelse afsagt den 11 . april 1996 , indgået til Dom
 Mannheim
 stolens Justitskontor den 7, maj 1996 , har Tribunale di
 ( Sag C-143/96 ) Genova — Første Afdeling for Civilsager — i sagen ICAT
 ( 96/C 180/56 ) Food Sri mod Amministrazione delle Finanze forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Ved kendelse afsagt den 7 , marts 1996 , indgået til Domsto præjudiciel afgørelse af spørgsmål , der er identiske med
 lens Justitskontor den 29 . april 1996 , har Bundesfinanzhof, spørgsmålene i de forenede sager C-47/95 m.fl . ( 1 ).
 Syvende Afdeling, i sagen Leonhard


text:
C 246/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- 1. Er artikel 13, stk. 1, jf. artikel 14a, nr. 2, i forordning (EØF)
 se afsagt den 14. juni 1999 af Tribunal Superior de nr. 1408/71 (1) om anvendelse af de sociale sikringsordnin-
 Justicia de Galicia, Afdelingen for Sociale Sager, i sagen ger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og
 Confederación Intersindical Galega (C.I.G.) mod Servicio deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet,
 Galego de Saude (SERGAS) som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 (2) af
 2. december 1996, senest ændret ved Rådets forordning
 (EF) nr. 307/1999 (3) af 8. februar 1999, ugyldig, fordi det
 (Sag C-241/99)
 til gennemførelse af etableringsretten efter EF-traktatens
 artikel 52 ikke er nødvendigt, som forudsat efter traktatens
 (1999/C 246/37) artikel 51 og 235, jf. artikel 3 B, stk. 2, og artikel 3, at
 bestemme, at en person, der er syge-, pensions- og
 Ved kendelse afsagt den 14. juni 1999, indgået til Domstolens ulykkesforsikret i Østrig som selvstændig hotelvært inden
 Justitskontor den 25. juni 1999, har Tribunal Superior de for rammerne af en social forsikring for selvstændige, og
 Justicia de Galicia, Afdelingen for Sociale sager, i sagen der desuden som selvstændig leder af en landbrugsbedrift i
 Confederación Intersindical Galega (C.I.G.) mod Servicio Gale- Tyskland principielt er omfattet af den tyske alderspen-
 go de Saude (SERGAS), forelagt De Europæiske Fællesskabers sionsordning for landbrugere, på grund af sin bopæl i
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende Østrig alene er undergivet østrigsk lovgivning ikke blot
 spørgsmål: hvad angår sygdoms-, men også hvad angår alderdoms- og
 invaliditetsrisikoen, henholdsvis risikoen for arbejdsulyk-
 ker og erhvervssygdomme?
 1. Under henvisning til artikel 1, stk. 3, i direktiv
 93/104/EF (1) spørges, om denne bestemmelse skal fortol-
 kes således, at det arbejde, der udføres af det i sagen
 omhandlede faglige personale, er omfattet af anvendelses- 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
 området for det nævnte direktiv?
 2. Under henvisning til traktatens artikel 118, og når henses
 til henvisningen til direktiv 89/391/EØF (2) i betragtninger- Skal artikel 13, stk. 2, litra b), i forordning (EØF)
 ne til direktiv 93/104/EF og i direktivets artikel 1, stk. 4, nr. 1408/71 da fortolkes således, at en person, som har
 spørges, om det arbejde, der udføres af det i sagen forskellig selvstændig beskæftigelse i flere medlemsstater,
 omhandlede faglige personale, er omfattet af anvendelses- er omfattet af lovgivningen i disse stater (i sagen Østrig og
 området for de fritagelser eller undtagelser, der omhandles Tyskland), også selv om den pågældende kun er bosat på
 i det sidstnævnte direktivs artikel 2 og i artikel 17 i én medlemsstats område (i sagen Østrig)?
 direktiv 93/104/EF?
 3. Under henvisning til, at artikel 4, stk. 2, i dekret nr. 172/95
 af 18. maj 1995 fra Galicien’s regionale regering bestem- 3. Eller skal artikel 14a, nr. 2, i forordning (EØF) nr. 1408/71
 mer, at »udførelsen af rådighedstjeneste indebærer fysisk kun anvendes på personer, der normalt har en bestemt
 tilstedeværelse«, spørges, om hele den tid, hvorunder selvstændig beskæftigelse, men ikke på personer,


text:
der
 rådighedstjenesten udføres, skal anses for normal arbejds- normalt udøver selvstændig beskæftigelse i to forskellige
 tid, eller kan denne tid betragtes som overarbejdstimer? erhverv på to eller flere medlemsstaters område? Eller skal
 artikel 14a, nr. 2, i forordning (EØF) nr. 1408/71 også
 anvendes på personer, der normalt udøver selvstændig
 (1) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 18. beskæftigelse i to eller flere erhverv — som ikke står i
 (2) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1. indbyrdes forbindelse med hinanden — på to eller flere
 medlemsstaters område?
 4. Hvad er forbindelsen mellem artikel 14a, nr. 3, i forordning
 (EØF) nr. 1408/71 og forordningens artikel 14a, nr. 2?
 Skal artikel 14a, nr. 3, fortolkes således, at den pligt til at
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- være tilsluttet en social forsikring, som driften af en
 se afsagt den 26. april 1999 af Sozialgericht Augsburg i landbrugsvirksomhed medfører, altid afhænger af lovgiv-
 sagen Johann Vogler mod Landwirtschaftliche Alterskasse ningen i den stat, hvor bedriften har hjemsted, også selv
 Schwaben om den pågældende har selvstændig beskæftigelse i et eller
 flere andre erhverv i en anden medlemsstat?
 (Sag C-242/99)
 5. Eller indeholder artikel 14c i forordning (EØF) nr. 1408/71,
 (1999/C 246/38)
 jf. forordningens bilag VII, nr. 3, om anvendelse af arti-
 kel 14c, litra b), en lakune i lovgivningen hvad angår
 Ved kendelse afsagt den 26. april 1999, indgået til Domstolens ulykkes- og alderdomsforsikringsordningerne for landbru-
 Justitskontor den 25. juni 1999, har Sozialgericht Augsburg i gere, når disse driver selvstændig virksomhed i landbruget
 sagen Johann Vogler mod Landwirtschaftliche Alterskasse i Tyskland og ikke har lønnet beskæftigelse i en anden
 Schwaben forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en medlemsstat, men en selvstændig beskæftigelse (i sagen
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: hotelvært i Østrig) i denne stat?


text:
22.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 399/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bacău (Rumænien) den 21. september 2012 — Elena Luca mod Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
 (Sag C-430/12)
 2012/C 399/16
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Bacău
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Elena Luca
 Sagsøgt: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 56 [TEUF] (tidligere artikel 49 EF) og artikel 22 i forordning nr. 1408/71 (1) til hinder for en national forskrift som den i artikel 40, stk. 1, litra b), og artikel 45 og 46 i dekret nr. 592/2008 fastsatte, hvorefter en arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende eller dennes respektive familiemedlemmer kun er berettiget til refusion af de samlede udgifter til lægebehandling i udlandet, hvis der er opnået en forhåndsgodkendelse hertil?
 2)
 Udgør en delvis refusion af udgifterne til medicinsk behandling i Den Europæiske Union, som er beregnet i overensstemmelse med forsikringsmedlemsstatens takster og i den foreliggende sag i henhold til artikel 7a i dekret nr. 122/2007 (nu ophævet ved dekret nr. 729/2009), en restriktion som omhandlet i artikel 56 [TEUF] (tidligere artikel 49 EF)?
 3)
 Såfremt ovenstående spørgsmål besvares bekræftende, hvor ligger da grænsen for refusion af udgifter afholdt af den forsikrede i de tilfælde, hvor det beløb, der er fastlagt i bopælslandets lovgivning, adskiller sig fra det beløb for ydelserne, som er fastlagt i lovgivningen i den medlemsstat, hvor den pågældende lægehjælp er ydet?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971, II s. 366).


text:
C 156/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29.6.2002
 Sag anlagt den 18. april 2002 af Pravir Kumar Chawdry Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremført følgende:
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 31, stk. 2.
 (Sag T-133/02) — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 32.
 — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe-
 (2002/C 156/66) handling.
 — Tilsidesættelse af bistandspligten.
 (Processprog: fransk)
 — Tilsidesættelse af de fællesskabsretlige regler om arbejds-
 kraftens frie bevægelighed.
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Pravir Kumar Chawdry, Sangiano
 (Italien), ved avocats Georges Vandersanden og Laure Levi.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af afgørelsen, truffet af den myndighed, som
 er bemyndiget til at indgå ansættelseskontrakter, af 2. maj Sag anlagt den 25. april 2002 af Miguel Tejada Fernández
 2001, hvorved sagsøgeren blev indplaceret i lønklasse A6, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 løntrin 3, og om fornødent af afgørelsen af 14. december
 2001, meddelt sagsøgeren den 8. januar 2002, om afslag
 på sagsøgerens klage. (Sag T-134/02)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren lønforskellen (2002/C 156/67)
 mellem lønnen for en indplacering i lønklasse A6,
 løntrin 3, og lønnen for en indplacering i en højere (Processprog: fransk)
 lønklasse, med tillæg af rente på 5,75 % pro anno fra
 1. april 2001.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale en erstatning, der efter ret og Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 billighed foreløbig fastsættes til 1 euro. den 25. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Miguel Tejada Fernández, Woluwé-
 St-Etienne (Belgien), ved avocat Lucas Vogel, og med valgt
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger. adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af den afgørelse, som blev truffet af ansættel-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: sesmyndigheden den 10. januar 2002 og meddelt sagsø-
 geren den 15. januar 2002, hvorved den klage, som
 sagsøgeren havde indgivet den 3. oktober 2001, blev
 afslået, og hvorved sagsøgeren anmodede om annullation
 Sagsøgeren, der er midlertidigt ansat ved Kommissionen,
 af afgørelsen om ikke at forfremme til lønklasse B2 i
 anfægter nævnte myndigheds beslutning om at indplacere ham
 forfremmelsesåret 2001 samt forslaget til denne forfrem-
 i lønklasse A6, løntrin 3.
 melse.
 — Om fornødent annullation af den afgørelse, hvorved
 Sagsøgeren anfører, at nævnte myndighed var forpligtet til at sagsøgeren ikke blev forfremmet til lønklasse B2 i for-
 foretage en konkret vurdering af anvendelsen af vedtægtens fremmelsesåret 2001, samt forslaget til denne forfrem-
 artikel 31, stk. 2, på sagsøgeren og herved burde have anvendt melse.
 bestemmelsen til fordel for sagsøgeren og indplaceret ham i
 lønklasse A5. — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/37
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand anført, at der foreligger Den kommissionsbeslutning, som nærværende søgsmål er
 en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45, stk. 1, samt af rettet imod, er


text:
den samme som den, der er anfægtet i sag
 princippet om forbud mod forskelsbehandling, og et åbenbart T-109/02 (1), Bolloré mod Kommissionen. I denne beslutning
 fejlskøn. Ifølge sagsøgeren var det efter en objektiv sammenlig- har Kommissionen bebrejdet sagsøgeren, at selskabet har
 ning af fortjenesterne hos alle de forfremmelsesværdige tjene- deltaget i møder på nationalt niveau i det hemmelige europæi-
 stemænd ikke muligt at udelukke sagsøgeren. ske kartel under Asociación Europea de Fabricantes de Papel
 Autocopiativo (AEMCP), at selskabet har vedtaget og sam-
 ordnet iværksættelse af prisstigninger, fordeling af salgskvoter
 og markedsandele i sektoren for selvkopierende papir, samt at
 selskabet har etableret kontrolfunktioner.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført, at Kommis-
 sionen har tilsidesat princippet om, at man er uskyldig, indtil
 det modsatte er bevist, samt bevisbyrdefordelingen. Det afvises
 Sag anlagt den 18. april 2002 af Papelera Guipuzcoana de i den forbindelse, at sagsøgeren har deltaget i de møder, der
 Zicuñaga, S.A. mod Kommissionen for De Europæiske omhandlede opbygningen af det europæiske kartel. Sagsøgeren
 Fællesskaber. gør gældende, at den sagsøgte institution ikke blot har set bort
 fra, at sagsøgeren ikke tilhører AEMCP, men også at denne
 forening ikke er i besiddelse af oplysninger vedrørende sagsø-
 (Sag T-136/02) gerens priser og omsætning.
 (2002/C 156/68)
 For så vidt angår den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt,
 (Processprog: spansk) begæres en nedsættelse med mindst 60% af dennes størrelse.
 Ud over det, der allerede er anført i ovenstående afsnit,
 fremhæves, at de overtrædelser, som er blevet sanktioneret,
 har fundet sted i en kortere periode end et år.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 18. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Papelera Guipuzcoana de
 Zicuñaga, S.A., Hernani (Guipúzcoa, Spanien), ved letrado en (1) Endnu ikke offentliggjort i EFT.
 ejercicio Iñigo Quintana Aguirre.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Artikel 1, 3 og 4 i Kommissionens beslutning af 20. de-
 cember 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (meddelt under
 COMP/E-1/36.212 — selvkopierende papir) annulleres,
 for så vidt angår Zicuñagas deltagelse i overtrædelsen og
 varigheden af denne (artikel 1) og den bøde, der er blevet
 pålagt (artikel 3). Sag anlagt den 8. maj 2002 af Armin Petrich mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 — Subsidiært nedsættes den bøde, sagsøgeren er blevet
 pålagt, idet
 (Sag T-145/02)
 a) den skærpelse på 10 %, som Kommissionen har
 anvendt, annulleres, idet sagsøgeren ikke kan drages (2002/C 156/69)
 til ansvar for en overtrædelse, der strækker sig ud
 over et år
 (Processprog: fransk)
 b) der foretages en betydelig (mindst 60 %) nedsættelse
 af bøden henset til de formildende omstændigheder,
 sagsøgeren har henvist til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 c) sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger den 8. maj 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 inklusive de udgifter og renter, som er forbundet Europæiske Fællesskaber af Armin Petrich, Travemünde (Tysk-
 med den sikkerhed, som sagsøgeren har stillet, og land), ved avocat Patrick Goergen, og med valgt adresse i
 som


text:
21.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 428/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 22. august 2016 — North East Pylon Pressure Campaing Limited og Maura Sheehy mod An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Irland og Statsadvokaten
 (Sag C-470/16)
 (2016/C 428/09)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court (Irland)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: North East Pylon Pressure Campaing Limited og Maura Sheehy
 Sagsøgt: An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Irland og Statsadvokaten
 Præjudicielle spørgsmål
 i)
 I sammenhæng med et nationalt retssystem, hvor lovgiver ikke udtrykkeligt og endegyldigt har fastslået, på hvilket stadium i processen en afgørelse skal anfægtes, og hvor der skal træffes en domstolsafgørelse herom fra sag til sag i forbindelse med hver enkelt begæring om domstolsprøvelse i henhold til common law-regler, finder kravet i artikel 11, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU (1) om »ikke uoverkommeligt dyre« procedurer da anvendelse på en sag ved en national domstol, hvorunder det skal afgøres, hvorvidt den konkret omhandlede begæring om domstolsprøvelse er blevet indgivet på det korrekte stadium?
 ii)
 Finder kravet om, at disse procedurer skal være »ikke uoverkommeligt dyre« i henhold til artikel 11, stk. 4, i direktiv 2011/92/EU, anvendelse på alle elementer af en retslig procedure, hvor lovligheden (i forhold til national ret eller EU-retten) af en afgørelse, handling eller undladelse, der er omfattet af direktivets bestemmelser om offentlig deltagelse, prøves, eller alene på de EU-retlige elementer af en sådan prøvelse (eller navnlig udelukkende på de elementer af prøvelsen, der vedrører spørgsmål om direktivets bestemmelser om offentlig deltagelse)?
 iii)
 Omfatter udtrykket »afgørelse, handling eller undladelse« i artikel 11, stk. 1, i direktiv 2011/92/EU administrative afgørelser i forbindelse med afgørelsen af en ansøgning om tilladelse, uanset om parternes juridiske rettigheder fastlægges definitivt og endeligt ved sådanne administrative afgørelser?
 iv)
 Skal en national domstol med henblik på at sikre effektiv retsbeskyttelse på områder, der er omfattet af EU miljølovgivning, fortolke national ret således, at den i videst muligt omfang er i overensstemmelse med formålene i artikel 9, stk. 3, i UNECE-konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutninger samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, udfærdiget i Århus den 25. juni 1998 a) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en procedure om tilladelse til et projekt af fælles interesse, der er blevet udpeget i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 347/2013 (2) af 17. april 2013 om retningslinjer for den transeuropæiske energiinfrastruktur, og/eller b) i en sag om prøvelse af gyldigheden af en tilladelsesprocedure, hvor udviklingsprojektet berører et europæisk område, der er blevet udpeget i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter?
 v)
 Såfremt spørgsmål iv) a) og/eller b) besvares bekræftende, er bestemmelsen om, at sagsøgerne »opfylder eventuelle kriterier i national ret«, til hinder for, at konventionen anses for at have direkte virkning under omstændigheder, hvor sagsøgerne ikke har undladt at opfylde noget kriterium i national ret for indgivelse af en begæring