text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/32
 Sag anlagt den 9. januar 2015 — Ball Europe mod KHIM — Crown Hellas Can
 (Sag T-9/15)
 (2015/C 089/39)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Ball Europe GmbH (Zürich, Schweiz) (ved advokat A. Renck)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Crown Hellas Can SA (Athen, Grækenland)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede design: Ball Europe GmbH
 Det omtvistede design: EF-design nr. 230 990-0006
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. september 2014 af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1408/2012-3)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og Crown Hellas Can SA, for så vidt som sidstnævnte selskab intervenerer i sagen, tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de af sagsøgeren afholdte omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 6 i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 62 i forordning nr. 6/2002.


text:
C 234/18 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 25.7.98
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned- Lines Ltd (in Liquidation) forelagt De Europñiske Fñlles-
 lagt fùlgende påstande: skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 af fùlgende spùrgsmål:
 Ð Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 de forpligtelser, som påhviler den i henhold til EF-trak- »Såfremt:
 tatens artikel 171, idet den ikke har truffet de nùdven-
 dige foranstaltninger til gennemfùrelse af opfyldelsen i) en arbejdstager arbejder i en medlemsstat for en
 af Domstolens dom af 23. marts 1995 i sag C-365/ arbejdsgiver, der er stiftet som et selskab i en anden
 93 (1) og konkret, idet den endnu ikke hverken har medlemsstat, og
 udstedt eller meddelt Kommissionen de love og admi-
 nistrative bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 ii) arbejdsgiveren har en filial i den medlemsstat, hvor
 komme Rådets direktiv 89/48/EéF af 21. december
 arbejdstageren arbejder, og filialen er registreret i hen-
 1989 om indfùrelse af en generel ordning for gensidig
 hold til de nationale bestemmelser, der gennemfùrer
 anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompe-
 Rådets direktiv 89/666/EéF (1) (det ellevte selskabsdi-
 tencegivende videregående uddannelser af mindst tre
 rektiv), selv om filialen i den pågñldende medlemsstat
 års varighed (2).
 ikke har status som et selskab eller som en i forhold
 til arbejdsgiveren selvstñndig juridisk person, og
 Ð Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 iii) både arbejdsgiveren og arbejdstageren er forpligtede
 til at betale sociale bidrag i den medlemsstat, hvor
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 arbejdstageren arbejder
 Det fremgår af EF-traktatens artikel 171, at hvis en med-
 lemsstat ikke inden for den af Kommissionen fastsatte frist hvilken garantiinstitution er da i henhold til artikel 3 i
 har truffet de nùdvendige foranstaltninger til opfyldelse af Rådets direktiv 80/987/EéF af 20. oktober 1980 om ind-
 den dom, hvorved Domstolen har fastslået, at den pågñl- byrdes tilnñrmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 dende medlemsstat har tilsidesat forpligtelser i henhold til beskyttelse af arbejdstagerne i tilfñlde af arbejdsgiverens
 traktaten, kan Kommissionen indbringe sagen for Domsto- insolvens (2) ansvarlig for de betalinger, som forfalder i for-
 len og i denne forbindelse angive stùrrelsen af det faste bindelse med insolvensen; er dette
 belùb eller den tvangsbùde, som den pågñldende medlems-
 stat skal betale, og som Kommissionen under omstñndig- a) garantiinstitutionen i den medlemsstat, i hvilken der
 hederne finder passende. Direktiv 89/48/EéF er endnu er indledt insolvensbehandling, eller
 ikke, skùnt der er forlùbet mere end tre år siden Domsto-
 len afsagde dom i sagen C-365/93, blevet fuldt ud gennem- b) garantiinstitutionen i den medlemsstat, i hvilken
 fùrt i den grñske retsorden, hvilket udgùr en tilsidesñttelse arbejdstageren arbejder, og i hvilken arbejdsgiveren
 af grundlñggende principper om den fri bevñgelighed af permanent er handelsmñssigt til stede?«
 personer og den fri udveksling af tjenesteydelser. Under
 hensyn til alvorligheden og varigheden af tilsidesñttelsen (1) Rådets ellevte direktiv 89/666/EéF af 21. december 1989 om
 og nùdvendigheden af en sanktion, som har prñventiv offentlighed vedrùrende filialer oprettet i en medlemsstat af
 virkning, nedlñgger Kommissionen påstand om, at Dom- visse former for selskaber henhùrende under en anden

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
stats
 stolen pålñgger Den Hellenske Republik en tvangsbùde på retsregler (EFT L 395 af 30.12.1989, s. 36).
 41 000 ECU for hver forlùben dag efter den dag, hvor (2) EFT L 283 af 20.10.1980, s. 23.
 Den Hellenske Republik meddeles Domstolens afgùrelse i
 denne sag indtil tilsidesñttelsens ophùr.
 (1) Sml. 1995 I, s. 499.
 (2) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.
 Appel ivñrksat den 25. maj 1998 af Anthony Goldstein til
 prùvelse af kendelse afsagt den 16. marts 1998 af De
 Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje
 Afdeling) i sag T-235/95, Anthony Goldstein mod Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse (Sag C-199/98 P)
 afsagt den 6. maj 1998 af Industrial Tribunal Bristol, i sag
 1) G. Everson, og 2) T. J. Barrass mod 1) Secretary of (98/C 234/36)
 State for Trade and Industry og 2) Bell Lines Ltd (in
 Liquidation) Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 (Sag C-198/98) 25. maj 1998 ivñrksat appel af lñge Anthony Goldstein
 ved solicitor Raymond St John Murphy, advokatfirmaet
 (98/C 234/35)
 Merriman White, 3 King's Bench Walk, Inner Temple,
 London, EC4Y 7DJ, til prùvelse af kendelse afsagt den
 Ved kendelse afsagt den 6. maj 1998, indgået til Domsto- 16. marts 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùr-
 lens Justitskontor den 25. maj 1998, har Industrial ste Instans (Tredje Afdeling) i sag T-235/95, Anthony
 Tribunal, Bristol, i sag 1) G. Everson og 2) T. J. Barrass Goldstein mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 mod 1) Secretary of State for Trade and Industry og 2) Bell skaber.


text:
5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/19
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved beslut- 5) Har det betydning for besvarelsen af spùrgsmål 4, at
 ning truffet den 2. juli 1998 af Arbetsdomstolen i sagen jordemùdrene, men ikke klinikingeniùren, udfùrer skif-
 Jämställdhetsombudsmannen Lena Svenaeus mod Örebro teholdsarbejde, som i henhold til overenskomsten giver
 läns landsting ret til en arbejdstidsnedsñttelse?
 (Sag C-236/98)
 (1) EFT L 45 af 19.2.1975, s. 19.
 (98/C 278/32)
 Ved beslutning truffet den 2. juli 1998, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 6. juli 1998, har Arbetsdomsto-
 len i sagen Jämställdhetsombudsmannen Lena Svenaeus Appel ivñrksat den 6. juli 1998 til prùvelse af dom afsagt
 mod Örebro läns landsting forelagt De Europñiske Fñlles- den 28. april 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse Fùrste Instans (Anden Afdeling) i sag T-184/95, Dorsch
 af fùlgende spùrgsmål: Consult Ingenieurgesellschaft mbH mod Rådet for Den
 Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber
 1) Skal tillñg for ubekvemme arbejdstider i henhold til (Sag C-237/98 P)
 Rom-traktatens artikel 119 og Rådets direktiv 75/117/ (98/C 278/33)
 EéF (1) om indbyrdes tilnñrmelse af medlemsstaternes
 lovgivninger om gennemfùrelse af princippet om lige
 lùn til mñnd og kvinder indgå i grundlaget for lùn- Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 sammenligningen, når der hñvdes at foreligge lùn- 6. juli 1998 ivñrksat appel af Dorsch Consult Ingenieurge-
 diskrimination? Hvilken betydning har det, at tillñgget sellschaft mbH, München (Tyskland), ved professor Dr.
 for ubekvemme arbejdstider varierer fra måned til Karl M. Meessen, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 måned afhñngigt af arbejdstidsplanlñgningen? advokat Patrick Kinsch, 100, Boulevard de la PeÂtrusse, L-
 2320 Luxembourg, til prùvelse af dom afsagt den 28. april
 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans
 2) Har det betydning for besvarelsen af spùrgsmål 1, at (Anden Afdeling) i sag T-184/95, Dorsch Consult Ingeni-
 det regelmñssigt indgår i jordemùdrenes arbejdsopga- eurgesellschaft mbH mod Rådet for Den Europñiske
 ver at arbejde på tidspunkter, som giver ret til tillñg Union og Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 for ubekvemme arbejdstider, mens klinikingeniùren
 normalt ikke udfùrer arbejde på tidspunkter, som giver Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 ret til et sådant tillñg?
 Ð Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom af
 28. februar 1998 i sag T-184/95 (1), ophñves.
 3) Skal det forhold, at tillñg for ubekvemme arbejdstider
 efter national ret indgår i lùngrundlaget for fastsñt-
 telse af pensioner, lùn under sygdom, erstatninger og Ð Appellanten gives medhold i sagen.
 andre lùnrelaterede ydelser, tillñgges betydning for
 besvarelsen af spùrgsmålet om, hvorvidt tillñg for ube-
 kvemme arbejdstider skal indgå i grundlaget for lùn- Ð Subsidiñrt hjemvises sagen til Retten i Fùrste Instans
 sammenligningen, når der hñvdes at foreligge lùndi- til fornyet behandling.
 skrimination?
 Ð Rådet for Den Europñiske Union og Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber tilpligtes at betale
 4) Skal en arbejdstidsnedsñttelse Ð forstået som forskel- sagens omkostninger.
 len i den krñvede arbejdstid ved arbejde i dagtimerne
 og i kontinuerligt treholdsskift Ð i henhold til Rom-
 traktatens artikel 119 og direktiv 75/117/EéF


text:
om ind- Anbringender og vñsentligste argumenter:
 byrdes tilnñrmelse af medlemsstaternes lovgivninger
 om gennemfùrelse af princippet om lige lùn til mñnd (Spùrgsmålet om der foreligger et faktisk og reelt tab)
 og kvinder tages i betragtning ved lùnsammenlignin-
 gen, når der hñvdes at foreligge lùndiskrimination? I
 bekrñftende fald: hvilken betydning har det, at den Ð Retten har fundet, at de af denne fastslåede faktiske
 kortere krñvede arbejdstid ved arbejde i kontinuerligt omstñndigheder ikke kan kvalificeres som et »faktisk
 treholdsskift udgùr fuldtidsarbejde i henhold til den og reelt tab«, men dette er udtryk for en urigtig retsan-
 kollektive overenskomst? Såfremt arbejdstidsnedsñttel- vendelse. Det fùlger af de omstñndigheder, der er lagt
 sen skal ansñttes til en sñrskilt vñrdi, skal denne til grund i dommen, eller af de omstñndigheder, der
 vñrdi i så fald anses for at indgå i den faste kontante fremgår af protokollatet fra den mundtlige forhand-
 månedslùn eller at udgùre en sñrskilt ydelse, som skal ling, at der foreligger et sådant tab, når omstñndighe-
 indgå i lùnsammenligningen? derne kvalificeres korrekt.
 ---pagebreak--- C 278/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 Ð Rettens afgùrelse er udelukkende baseret på grunde, ladt at udùve sin skùnsbefùjelse til at fastsñtte erstat-
 som er uden relevans for sagen, udgùr en urigtig rets- ningens stùrrelse.
 opfattelse eller indebñrer en retligt urigtig fortolkning
 af de faktiske omstñndigheder, der fremgår af dom-
 (1) EFT C 184 af 13.6.1998, s. 9.
 men og sagens akter.
 Ð (Subsidiñrt) Retten har undladt at sùge at fjerne den
 usikkerhed vedrùrende de faktiske omstñndigheder,
 som den selv har konstateret, idet den ikke har opta-
 get, behandlet og til dels end ikke omtalt de af sag-
 sùgeren tilbudte relevante beviser. Sag anlagt den 7. juli 1998 af Kommissionen for De Euro-
 pñiske Fñllesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-239/98)
 (Spùrgsmålet om der foreligger en direkte og forudsigelig
 årsagssammenhñng) (98/C 278/34)
 Ð Retten har fundet, at de faktiske omstñndigheder, som Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 den har lagt til grund, ikke kan kvalificeres som en 7. juli 1998 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 »direkte (og forudselige) årsagssammenhñng mellem Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juri-
 det påberåbte tab og udstedelsen af forordning disk konsulent Christina Tufvesson og Bernard Mongin,
 nr. 2340/90«, men dette er udtrykt for urigtig retsan- Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmñgtigede,
 vendelse. Hvis de faktiske omstñndigheder, som Retten og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de
 har lagt til grund, kvalificeres korrekt, foreligger der la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 en sådan årsagssammenhñng.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned-
 Ð De i dommen anfùrte grunde, som har fùrt til denne
 lagt fùlgende påstande:
 konklusion, er uden relevans, er udtryk for urigtig rets-
 opfattelse eller må på grund af en retligt urigtig
 bedùmmelse af sagens omstñndigheder ikke fremfùres.
 Ð Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets
 Ð (Subsidiñrt) Retten har undladt at sùge at fjerne den direktiv 92/49/EéF af 18. juni 1992 om samordning
 usikkerhed vedrùrende de faktiske omstñndigheder, af love og


text:
administrative bestemmelser vedrùrende
 som den selv har konstateret, idet den ikke har opta- direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring
 get, behandlet og til dels end ikke omtalt de af sag- og om ñndring af direktiv 73/239/EéF og 88/357/
 sùgeren tilbudte relevante beviser. EéF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (1) samt Rådets
 direktiv 92/96/EéF af 10. november 1992 om samord-
 ning af love og administrative bestemmelser vedrù-
 (Spùrgsmålet om der foreligger et usñdvanligt og sñrligt rende direkte livsforsikringsvirksomhed og om ñndring
 tab) af direktiv 73/267/EéF og 90/19/EéF (tredje livsfor-
 sikringsdirektiv) (2), idet den ikke ved lov eller admini-
 strativt har vedtaget og givet underretning om alle de
 Ð Det fremgår af de faktiske omstñndigheder, som Ret- bestemmelser, der er nùdvendige for fuldstñndigt at
 ten har lagt til grund, at der foreligger et usñdvanligt gennemfùre de nñvnte direktiver, og idet den navnlig
 og sñrligt tab, såfremt omstñndighederne kvalificeres ikke har gennemfùrt disse for så vidt angår de af loven
 korrekt. om gensidig forsikring omfattede selskaber (»mutuelles
 reÂgies par le code de la mutualiteÂ«).
 (Den subsidiñre påstand om erstatning som fùlge af et
 retsstridig handling) Ð Den Franske Republik tilpligtes at afholde sagens
 omkostninger.
 Ð Den af Retten foretagne bedùmmelse, hvorefter der
 ikke kan stùttes ret på det subsidiñre anbringende Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 vedrùrende tabets stùrrelse, allerede fordi der ikke
 består et erstatningskrav som fùlge af en lovlig hand-
 ling, er udtryk for en retsvildfarelse. Appellanten, som Ð Frankrig har ikke fuldt ud gennemfùrt direktiv 92/49/
 ikke har nedlagt en subsidiñr påstand, men alene Ð EéF og 92/96/EéF, idet de franske bestemmelser ikke
 ifùlge sagens akter Ð har fremfùrt subsidiñre anbring- omfatter de af loven om gensidig forsikring omfattede
 ender til stùtte for sit krav, har, uanset Rettens vurde- selskaber, jf. artikel 8 i Rådets direktiv 73/239/EéF (3)
 ring, i det mindste krav på erstatning som fùlge af en og 79/267/EéF (4), som ñndret. Der kan ikke blot med
 lovlig handling og har i den foreliggende sag krav på fremsendelsen af et lovforslag, der endnu ikke er ved-
 fuld erstatning, eftersom fñllesskabslovgiver har und- taget og endnu drùftes med de erhvervsdrivende i den


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 8. januar 2010 — Staatssecretaris van Financiën, den anden part: Marishipping and Transport BV
 (Sag C-11/10)
 2010/C 80/23
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën
 Den anden part: Marishipping and Transport BV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er toldfritagelsen for farmaceutiske stoffer fastsat i I. del, afsnit II, punkt C, nr. i), i bilag I til forordning (EØF) nr. 2658/87 (1) af 23. juli 1987, sammenholdt med den i del III (bilagene), afsnit II, i bilag 3 optagne liste over farmaceutiske stoffer, begrænset til det nævnte (kemiske) stof i ren form?
 2)
 Såfremt det nævnte farmaceutiske stof må tilføres andre stoffer, hvilke begrænsninger skal da finde anvendelse?
 (1) Forordning om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1).


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/13
 DOMSTOLENS DOM — artikel 4, artikel 5, stk. 6, litra a) og c), artikel 6,
 stk. 1, artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 16, stk. 1, i
 lov nr. 43 af 26. maj 1980 for regionen Emilia-
 (Femte Afdeling) Romagna
 af 15. januar 2002 — artikel 4, stk. 1, litra c), og stk. 2, samt artikel 15,
 stk. 3, i lov nr. 45 af 29. april 1980 for regionen
 Lombardia
 i sag C-439/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 — artikel 3, 4 og artikel 8, sidste stykke, i lov nr. 10 af
 23. februar 1981 for regionen Friuli-Venezia Giulia
 (»Traktatbrud — tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 52
 og 59 (efter ændring nu artikel 43 EF og 49 EF) —
 opretholdelse af visse nationale og regionale bestemmelser — artikel 2, sidste stykke, og artikel 6 i lov nr. 75 af
 vedrørende messer, udstillinger og markeder«) 13. november 1980 for regionen Abruzzo
 (2002/C 84/21)
 — artikel 3, 5, artikel 6, stk. 3 og 4, artikel 12 og
 artikel 19, stk. 1, i lov nr. 35 af 2. september 1978
 (Processprog: italiensk) for den autonome provins Trento,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- og at Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der
 gjort i Samling af Afgørelser) påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 59 til 61 og
 artikel 63 til 66 samt i henhold til EF-traktatens artikel 52 og
 54 (efter ændring nu artikel 43 EF og 44 EF), artikel 55 (nu
 artikel 45 EF), artikel 56 og 57 (efter ændring nu artikel 46 EF
 og 47 EF) samt artikel 58 (nu artikel 48 EF),
 I sag C-439/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: E. Traversa og M. Patakia, bistået af
 avvocato A. Cevese), mod Den Italienske Republik (befuldmæg- — idet den har opretholdt følgende bestemmelser:
 tigede: U. Leanza, bistået af D. Del Gaizo), angående en påstand
 om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens — artikel 3 i dekret nr. 7 af 15. januar 1972 fra
 artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF), artikel 60 (nu republikkens præsident
 artikel 50 EF), artikel 61, 63 og 64 (efter ændring nu artikel 51
 EF, 52 EF og 53 EF) samt artikel 65 og 66 (nu artikel 54 EF og
 55 EF), — artikel 2, litra c) og d), artikel 3, stk. 1, litra b) og c),
 og artikel 5, stk. 1, litra a), i lov nr. 12 af 3. november
 — idet den har opretholdt følgende bestemmelser: 1972 fra regionen Liguria
 — artikel 2, stk. 1, og artikel 7 i kongeligt lovdekret — artikel 8, stk. 1, litra d), i lov nr. 35 af 2. august
 nr. 454 af 29. januar 1934 1988 for regionen Veneto
 — artikel 2, stk. 1, i dekret nr. 7 af 15. januar 1972 fra
 republikkens præsident — artikel 6, stk. 3, nr. 3 og 4, artikel


text:
7, artikel 8, stk. 2,
 og artikel 11, stk. 1, i lov nr. 43 af 26. maj 1980 for
 regionen Emilia-Romagna
 — artikel 2, stk. 4, 6 og 7, i dekret nr. 390 af 18. april
 1994 fra republikkens præsident
 — artikel 5, stk. 2 og 5, artikel 10, stk. 4, artikel 11,
 — artikel 4 i lov nr. 40 af 14. juli 1978 for regionen stk. 2 og 3, og artikel 15, stk. 1, i lov nr. 45 af
 Liguria 29. april 1980 for regionen Lombardia
 — artikel 6, stk. 1, litra e), f), g) og h), samt stk. 4, og — artikel 5, 13, 14 og artikel 15, stk. 1, litra a), i lov
 artikel 7 i lov nr. 35 af 2. august 1988 for regionen nr. 10 af 23. februar 1981 for regionen Friuli-
 Veneto Venezia Giulia
 — artikel 2, stk. 6, artikel 4, første led, artikel 6, stk. 3
 og 4, og artikel 10, stk. 3, litra a), i lov nr. 16 af — artikel 7 i lov nr. 75 af 13. november 1980 for
 12. marts 1979 for regionen Marche regionen Abruzzo
 ---pagebreak--- C 84/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 — artikel 6, 7 og 23 i lov nr. 35 af 2. september 1978 — artikel 3 i dekret nr. 7 af 15. januar 1972 fra
 for den autonome provins Trento, republikkens præsident
 — artikel 2, litra c) og d), artikel 3, stk. 1, litra b) og c), og
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor- artikel 5, stk. 1, litra a), i lov nr. 12 af 3. november
 manden, P.Jann, og dommerne S. von Bahr (refererende 1972 fra regionen Liguria
 dommer), A. La Pergola, L. Sevón og M. Wathelet; generaladvo-
 kat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 15. januar 2002 — artikel 8, stk. 1, litra d), i lov nr. 35 af 2. august 1988
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: for regionen Veneto
 — artikel 8, stk. 2, og artikel 11, stk. 1, i lov nr. 43 af
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der 26. maj 1980 for regionen Emilia-Romagna
 påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 59 (efter
 ændring nu artikel 49 EF), artikel 60 (nu artikel 50 EF), — artikel 5, 13, 14 og artikel 15, stk. 1, litra a), i lov
 artikel 61, 63 og 64 (efter ændring nu artikel 51 EF, 52 EF nr. 10 af 23. februar 1981 for regionen Friuli-Venezia
 og 53 EF) samt artikel 65 og 66 (nu artikel 54 EF og 55 EF), Giulia.
 idet den har opretholdt følgende bestemmelser:
 3) I øvrigt frifindes Den Italienske Republik.
 — artikel 2, stk. 1, og artikel 7 i kongeligt lovdekret nr. 454 4) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 af 29. januar 1934
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000.
 — artikel 2, stk. 1, i dekret nr. 7 af 15. januar 1972 fra
 republikkens præsident
 — artikel 2, stk. 4, 6 og 7, i dekret nr. 390 af 18. april
 1994 fra republikkens


text:
præsident
 DOMSTOLENS DOM
 — artikel 4 i lov nr. 40 af 14. juli 1978 for regionen
 Liguria (Anden Afdeling)
 — artikel 6, stk. 1, litra e), f) og h), og artikel 7 i lov nr. 35 af 24. januar 2002
 af 2. august 1988 for regionen Veneto
 i sag C-466/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 — artikel 4, artikel 5, stk. 6, litra a) og c), artikel 6, stk. 1,
 artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 16, stk. 1, i lov nr. 43
 af 26. maj 1980 for regionen Emilia-Romagna (Traktatbrud — miljø — affald — direktiv 75/442/EØF,
 91/689/EØF og 94/62/EF — affaldshåndteringsplaner)
 — artikel 4, stk. 1, litra c), og stk. 2, samt artikel 15, stk. 3, (2002/C 84/22)
 i lov nr. 45 af 29. april 1980 for regionen Lombardia
 (Processprog: italiensk)
 — artikel 3, 4 og artikel 8, sidste stykke, i lov nr. 10 af
 23. februar 1981 for regionen Friuli-Venezia Giulia (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 — artikel 3, 5 og 12 i lov nr. 35 af 2. september 1978 for
 den autonome provins Trento.
 I sag C-466/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: L. Ström og G. Bisogni) mod Den
 2) Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 påhviler den i henhold til traktatens artikel 59 til 61 og P.G. Ferri), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 artikel 63 til 66 samt i henhold til EF-traktatens artikel 52 og Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 54 (efter ændring nu artikel 43 EF og 44 EF), artikel 55 (nu artikel 7 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om
 artikel 45 EF), artikel 56 og 57 (efter ændring nu artikel 46 affald (EFT L 194, s. 47), som ændret ved Rådets direktiv
 EF og 47 EF) samt artikel 58 (nu artikel 48 EF), idet den har 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32), artikel 6 i
 opretholdt følgende bestemmelser: Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/22
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 5. oktober 2005 — Bunker & BKR mod KHIM
 (Sag T-423/04) (1)
 (»EF-varemærker - indsigelse - ansøgning om EF-figurmærke indeholdende ordbestanddelen »B.K.R.« - ældre nationalt ordmærke BK RODS - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94«)
 (2005/C 296/48)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger(e): Bunker & BKR (Almansa, Spanien) [ved: avocat J. Astiz Suárez]
 Sagsøgt(e): Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) [ved: befuldmægtiget J. García Murillo]
 Andre parter i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervient(er) for Retten: Marine Stock Ltd (Tortola, De Britiske Jomfruøer, Det Forenede Kongerige) [ved: avocat M. de Justo Bailey]
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0458/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Bunker & BKR, SL og Marine Stock Ltd.
 Domskonklusion
 1)
 Afgørelse af 30. juni 2004, truffet af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 0458/2002-4), annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.
 3)
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 314 af 18.12.2004.


text:
6.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/19
 Sag anlagt den 1. august 2007 — Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe mod KHIM — Byass (ALFONSO)
 (Sag T-291/07)
 (2007/C 235/34)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA (Cenicero, Spanien) (ved abogados M. Lobato García-Miján og B. Díaz de Escauriaza)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Anden part i sagen for appelkammeret: González Byass, SA
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 29. maj 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), der gav medhold i den af GONZÁLEZ BYASS, SA indbragte klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse af 6. juli 2007, hvorved den af sagsøgeren rejste indsigelse mod ansøgningen om EF-varemærket ALFONSO blev taget til følge, annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: GONZÁLEZ BYASS, SA
 Det omhandlede EF-varemærke: EF-varemærket »ALFONSO« (registreringsansøgning nr. 3 398 278) for varer i klasse 30 (eddike), 32 (øl; mineralvand og kulsyreholdige vande og andre ikke-alkoholholdige drikke; frugtdrikke og frugtsaft; saft og andre præparater til fremstilling af drikke) og 33 (vin fra Jeréz).
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Viñedos y Bodegas Príncipe Alfonso de Hohenlohe, SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærkerne og de nationale ordmærker »PRÍNCIPE ALFONSO« for varer i klasse 33.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen mod »vin fra Jeréz« (klasse 33) og afslag på registreringsansøgningen i forhold til disse varer.
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge og den indklagede afgørelse annulleret.
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (1) om EF-varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Polymeles Protodikeio Athinon (Grækenland) den 2. juli 2013 — Warner-Lambert Company LLC og Pfizer Ellas AE mod Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
 (Sag C-372/13)
 2014/C 78/02
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Polymeles Protodikeio Athinon
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Warner-Lambert Company LLC og Pfizer Ellas AE
 Sagsøgt: Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
 Domstolen (Tredje Afdeling) har truffet afgørelse ved begrundet kendelse den 30. januar 2014.


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 10. juni 2004 af Szombathelyi Városi Bíróság (Ungarn) i sagen Ynos Kft. mod János Varga
 (Sag C-302/04)
 (2004/C 251/09)
 Ved kendelse afsagt den 10. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 19. juli 2004, har Szombathelyi Városi Bíróság i sagen Ynos Kft. mod János Varga forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Kan artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 (1) om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (herefter »direktivet«), hvorefter medlemsstaterne fastsætter, at urimelige kontraktvilkår i en aftale, som erhvervsdrivende har indgået med en forbruger, i henhold til deres nationale lovgivning ikke binder forbrugeren, fortolkes således, at den kan være hjemmel for en national bestemmelse såsom artikel 209, stk. 1, i den ungarske borgerlige lovbog, der finder anvendelse, når det fastslås, at et generelt kontraktvilkår er urimeligt, og ifølge hvilken de urimelige vilkår ikke uden videre bliver uden bindende virkning for forbrugeren, men kun, når der foreligger en udtrykkelig erklæring herom, dvs. såfremt bestemmelsen anfægtes med held?
 2)
 Fremgår det af den nævnte direktivbestemmelse, hvorefter aftalen forbliver bindende for parterne på i øvrigt samme vilkår, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår, at i den situation, hvor de urimelige vilkår, der er fastsat af en erhvervsdrivende, ikke binder forbrugeren i henhold til parternes nationale lovgivning, men den erhvervsdrivende ikke ville have indgået den nævnte aftale med forbrugeren uden de nævnte vilkår, som udgør en del af aftalen, bliver aftalens gyldighed som helhed ikke berørt, hvis den kan opretholdes uden de urimelige kontraktvilkår?
 3)
 Er det under hensyn til anvendelsen af fællesskabsretten relevant, at tvisten i hovedsagen er opstået før Republikken Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union, men efter tilpasningen af Ungarns interne ret til direktivet?
 (1) EFT L 95, p. 29.


text:
Vigtig juridisk meddelelse
 |
 E2001P0007
 Anmodning fra Gulating lagmannsrett ved denne rets beslutning af 27. september 2001 om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen i sagen Hegelstad Eiendomsselskap A. B. Hegelstad og andre mod Hydro Texaco AS (Sag E-7/01)
 EF-Tidende nr. C 081 af 04/04/2002 s. 0019 - 0019
 Anmodning fra Gulating lagmannsrett ved denne rets beslutning af 27. september 2001 om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen i sagen Hegelstad Eiendomsselskap A. B. Hegelstad og andre mod Hydro Texaco AS(Sag E-7/01)(2002/C 81/08)Gulating lagmannsrett (Gulating appelret), Norge, har ved sin beslutning af 27. september 2001, som indgik til EFTA-Domstolens dommerkontor den 3. oktober 2001, anmodet denne om at afgive en rådgivende udtalelse i sagen Hegelstad Eiendomsselskap A. B. Hegelstad og andre mod Hydro Texaco AS om følgende spørgsmål:1. Falder en samarbejdsaftale mellem en uafhængig benzinstationsoperatør, der ejer stationen, og en leverandør af brændstoffer og smøremidler, der indholder bestemmelser, som fastsætter,- at leverandøren har eneret til at levere brændstoffer og smøremidler til distributøren i aftalens varighed- at leverandøren har ret til at overtage benzinstationen til en pris af 4 mio. NOK, som fastsat i matrikelregistret, eller alternativt, ret til en lejeoption til en fastsat leje svarende til aftaleperioden, i tilfælde af at der er indledt gældsforhandlinger med distributøren, eller denne er gået konkurs- at benzinstationsejeren/distributøren ikke kan bringe aftalen til ophør eller ændre aftalebestemmelserne i en periode på 15 år, og at leverandøren kan bringe aftalen til ophør tre måneder inden udløbet af den indledende aftaleperiodeind under gruppefritagelsen i EØS-aftalens artikel 53, stk. 3, jf. forordningen af 4. december 1992, nr. 964, kapitel II, afsnit 10?2. Hvis gruppefritagelsen i artikel 53, stk. 3, ikke finder anvendelse, er samarbejdsaftalen i så fald uforenelig med artikel 53, stk. 1?3. Hvilke retsvirkninger har en mulig konflikt, og i hvilket omfang skal perioden eventuelt begrænses?


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/5
 Sag anlagt den 13. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-172/09)
 2009/C 167/09
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Dejmek og K. Gawlik, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/60/EF af 26. oktober 2005 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvaskning af penge og finansiering af terrorisme (1) og EF-traktaten, idet den ikke har vedtaget de alle love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet og under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/60/EF udløb den 15. december 2007. På tidspunktet for denne sags anlæggelse havde sagsøgte imidlertid endnu ikke truffet de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktivet eller under alle omstændigheder ikke underrettet Kommissionen herom.
 (1) EUT L 309, s. 15.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Italien) den 25. juli 2013 — Emmeci mod Cotral
 (Sag C-427/13)
 2013/C 325/19
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Emmeci Srl
 Sagsøgt: Cotral SpA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 56 i direktiv 2004/17/EF (1) fortolkes således, at den nationale lovgiver ikke kan bestemme, at offentlige ordregivere under elektroniske auktioner kan hindre tilbudsgiverne i at se deres respektive klassificering og buddene fra de øvrige økonomiske aktører i forbindelse med afgivelsen af det sidste bud, da disse oplysninger først vises, når auktionen er afsluttet?
 2)
 Er artikel 56 i direktiv 2004/17/EF og gennemsigtighedsprincippet og ligebehandlingsprincippet til hinder for nationale lovbestemmelser eller administrativ praksis som den i den foreliggende sag omhandlede, som fastsætter en black-out-periode på 5 minutter i den elektroniske auktions afsluttende fase, under hvilken tilbudsgiverne ikke har mulighed for at kende deres respektive klassificering?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (EUT L 134, s. 1).


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/7
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. september 2013 — Europa-Kommissionen mod Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-269/11) (1)
 (Traktatbrud - afgiftspålæggelse - moms - direktiv 2006/112/EF - artikel 306-310 - særordning for rejsebureauer - afvigelser mellem sprogversionerne - national lovgivning, der fastsætter anvendelse af denne særordning på andre personer end de rejsende - begreberne »rejsende« og »kunde«)
 2013/C 344/08
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved L. Lozano Palacios og M. Šimerdová, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek og J. Očková, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Hellenske Republik (ved E.-M. Mamouna, som befuldmægtiget), Kongeriget Spanien (ved S. Centeno Huerta, som befuldmægtiget), Den Franske Republik (ved G. de Bergues og J- S. Pilczer, som befuldmægtigede), Republikken Polen (ved B. Majczyna, som befuldmægtiget) og Republikken Finland (ved J. Heliskoski, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 306-310 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1) — national lovgivning, hvorefter momssærordningen for rejsebureauer finder anvendelse på disses transaktioner til fordel for andre end rejsende
 Konklusion
 1)
 Den Tjekkiske Republik frifindes.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler Den Tjekkiske Republiks omkostninger.
 3)
 Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Republikken Polen og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 232 af 6.8.2011.


text:
20.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 55/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS Huber, Hans-Jürgen Rabe og Georg M. Berrisch) og Kom-
 den 18. december 1997 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti-
 gede: Eric White og Claus-Michael Happe), angående en
 i sag T-178/94, Asociación Telefónica de Mutualistas begñring om fastsñttelse af sagsomkostningerne efter Ret-
 (ATM) mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- tens dom af 18. september 1995 (sag T-167/94, Nölle mod
 skaber (1) Rådet og Kommissionen, Sml. II, s. 2589), har Retten
 (Statsstùtte Ð nedsñttelse af sociale bidrag Ð henlñggelse (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 af klagen Ð retlig interesse i sùgsmål Ð afvisning) manden, A. Kalogeropoulos, og dommerne C. P. BrieÈt,
 C. W. Bellamy, A. Potocki og J. Pirrung; justitssekretñr:
 (98/C 55/51) H. Jung, den 12. december 1997 afsagt kendelse, hvis kon-
 klusion lyder således:
 (Processprog: spansk)
 De omkostninger inklusive parternes omkostninger under
 I sag T-178/94, Asociación Telefónica de Mutualistas nñrvñrende sag, som sagsùgte skal erstatte Rådet for Den
 (ATM), Madrid, ved advokaterne Juan Eugenio Blanco Europñiske Union, fastsñttes til i alt 20 000 DEM.
 Rodriguez, Bernardo Vicente HernaÂndez Bataller, Madrid,
 og advokat Lydie Lorang, Luxembourg, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat AndreÂ SeÂreÂbriacoff, 11, (1) EFT C 222 af 18.8.1993.
 rue Goethe, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: under den skriftlige for-
 handling fùrst Francisco Enrique GonzaÂlez Diaz og Michel
 Nolin, derefter Francisco Santaolalla og Michel Nolin, og
 under den mundtlige forhandling Ferdinando Castillo de
 la Torre), angående en påstand om annullation af Kom-
 missionens beslutning, som meddelt Asociación Telefónica Sag anlagt den 17. september af Dipl.-Ing. Kurt Giegerich
 de Mutualistas ved Kommissionens skrivelse D/30508 af mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 15. februar 1994, om at henlñgge den klage, organisatio- (Sag T-253/97)
 nen havde indgivet over en påstået statsstùtte til aktiesel-
 skabet CompanÄia Telefónica de EspanÄa, har Retten (Fùrste (98/C 55/53)
 Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten, A. Saggio,
 og dommerne A. Kalogeropoulos, V. Tiili, R. M. Moura
 Ramos og J. Pirrung; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr (Processprog: tysk)
 B. Pastor, den 18. december 1997 afsagt dom, hvis kon-
 klusion lyder således:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 17. september 1997 anlagt sag mod Kommissio-
 1) Sagen afvises. nen for De Europñiske Fñllesskaber af Dipl.-Ing. Kurt
 Giegerich, Osmate/VA (Italien), ved advokat Dr. Bernd
 2) Sagsùgeren bñrer sine egne omkostninger og betaler Potthast, Dr. Hans-Josef Rüber og Albert Potthast, Köln,
 Kommissionens omkostninger. og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest
 Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt, Luxembourg.
 (1) EFT C 174 af 25.6.1994.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Sagsùgtes afgùrelse af 18. oktober 1996 annulleres.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagsùgeren erstatning for
 den 12. december 1997 det tab, der er påfùrt ham ved, at han ikke blev for-
 i sag T-167/94 (92), Detlef Nölle mod Rådet for Den fremmet til lùnklasse A 3 den 25. marts 1991, idet der
 Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske betales et belùb udgùrende forskellen mellem


text:
lùnnin-
 Fñllesskaber (1) gerne i lùnklasse A 4 og A 3 for perioden fra april
 1991 til dags dato, og det fastslås, at det tab, der er
 (Fastsñttelse af sagsomkostninger) opstået ved, at sagsùgeren Ð og i givet fald hans enke
 (98/C 55/52) ved en senere enkepension Ð får udbetalt en mindre
 pension, skal udlignes.
 (Processprog: tysk)
 Ð Subsidiñrt tilpligtes sagsùgte at betale sagsùgeren
 I sag T-167/94 (92), Detlef Nölle, der driver virksomhed erstatning for det tab, der er påfùrt ham ved, at han
 under firmanavnet »Eugen Nölle«, med bopñl i Rem- ikke blev forfremmet til lùnklasse A 3 pr. 1. november
 scheid (Tyskland), ved advokaterne Frank Montag og 1995, både mens han var i aktiv tjeneste, og mens han
 Hans-Joachim Prieû, Bruxelles, mod Rådet for Den Euro- er pensioneret, og i givet fald hans enke ved en senere
 pñiske Union (befuldmñgtigede: Jorge Monteiro, Jürgen enkepension.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/15
 Sag anlagt den 10. januar 2003 af Kommissionen for De under de nationale sygesikringsordninger, hvoraf det fremgår,
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet at en beslutning, hvorved den kompetente nationale myndig-
 Luxembourg hed afgør, at et lægemiddel ikke må markedsføres til den
 pris, ansøgeren har foreslået at anvende, skal indeholde en
 (Sag C-9/03) begrundelse, »der bygger på objektive og kontrollable kriterier«,
 fortolkes således, at den myndighed, der i henhold til national
 (2003/C 55/25) belgisk ret er kompetent, på forhånd og i form af en alment
 gældende retsforskrift skal bestemme, hvilke kriterier den
 myndighed, der skal træffe afgørelse om den konkrete ansøg-
 ning, skal tage i betragtning, eller har den beslutningstagende
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den myndighed adgang til — i hver enkelt individuel beslutning —
 10. januar 2003 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem- at angive, hvilke objektive og kontrollable kriterier den har
 bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved lagt til grund for i det konkrete tilfælde at afslå ansøgningen,
 D. Martin og M. França, som befuldmægtigede, og med valgt eller er det tilstrækkeligt, at myndigheden formelt begrunder
 adresse i Luxembourg. sin individuelle beslutning med angivelse af de konkrete
 oplysninger, der er indeholdt i sagens akter, i hvilket tilfælde
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: det tilkommer domstolene at afgøre, om disse oplysninger
 udgør et objektivt og kontrollerbart kriterium?
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 98/27/EF af 19. maj 1998 om søgsmål (1 ) EFT 1989 L 40, s. 8.
 med påstand om forbud på området beskyttelse af
 forbrugernes interesser (1), idet det ikke inden for den
 fastsatte frist har udstedt de nødvendige love og admi-
 nistrative bestemmelser for fuldt ud at efterkomme dette
 direktiv.
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 14. januar 2003 af Kommissionen for De
 Søgsmålgrunde og væsentligste argumenter Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 Den ved direktivets artikel 8 fastsatte gennemførelsesfrist (Sag C-15/03)
 udløb den 1. januar 2001.
 (2003/C 55/27)
 ( 1) EFT L 166, s. 51.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 14. januar 2003 anlagt sag mod Republikken Østrig af
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dr. Jürgen
 afsagt den 9. december 2002 af Raad van State (Belgien) i Grunwald, juridisk konsulent, og Minas Konstantinidis, Kom-
 sagen NV Boss Pharma mod den belgiske stat, repræsente- missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med
 ret ved økonomiministeren valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254,
 (Sag C-11/03) Luxembourg-Kirchberg.
 (2003/C 55/26)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved dom afsagt den 9. december 2002, indgået til Domstolens 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 Justitskontor den 13. januar 2003, har Raad van State (Belgien) forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, i Rådets
 i sagen NV Boss Pharma mod den belgiske stat, repræsenteret direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om bortskaffelse af
 ved økonomiministeren, forelagt


text:
De Europæiske Fællesskabers olieaffald ( 1), idet den ikke har truffet de nødvendige
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende retlige og faktiske foranstaltninger til at prioritere behand-
 spørgsmål: ling af olieaffald ved regenerering, når dette er muligt ud
 fra tekniske, økonomiske og organisatoriske hensyn.
 Skal artikel 2, nr. 2, i Rådets direktiv 89/105/EØF (1) af
 21. december 1988 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 for lægemidler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse ninger.


text:
C 333/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.11.1999
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 25. august 1999 af Arbeitsgericht Bremen i
 — Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i sagen Wolfgang Lange mod Firma Georg Schünemann
 henhold til Rådets direktiv 95/50/EF af 6. oktober 1995 GmbH
 om indførelse af ensartede kontrolprocedurer i forbindelse
 med transport af farligt gods ad vej (1), idet det ikke har
 vedtaget eller underrettet Kommissionen om de ved lov (Sag C-350/99)
 eller administrativt fastsatte bestemmelser, som er nødven-
 dige for at efterkomme dette direktiv.
 (1999/C 333/44)
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved kendelse afsagt den 25. august 1999, indgået til Domstol-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter ens Justitskontor den 22. september 1999, har Arbeitsgericht
 Bremen i sagen Wolfgang Lange mod Firma Georg Schüne-
 Artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189), hvorefter mann GmbH forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 et direktiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 enhver medlemsstat, indebærer en forpligtelse for medlemssta-
 terne til at overholde den frist for gennemførelse, som er
 fastsat i direktivet. Denne frist udløb den 1. januar 1997, uden 1. Omfatter artikel 2, stk. 2, litra i), i Rådets direktiv
 at Irland havde truffet de nødvendige foranstaltninger til at 91/533/EØF af 14. oktober 1991 om arbejdsgiverens
 pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for
 gennemføre det ovennævnte direktiv.
 arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet (herefter »di-
 rektivet«) — EFT L 288, s. 32 — tillige aftaler, som
 (1) EFT L 249 af 17.10.1995, s. 35. arbejdstageren har indgået, og hvorved denne generelt
 forpligter sig til at yde overarbejde
 2. Følger det af direktivets artikel 2, at en national lov,
 hvorved direktivet gennemføres, skal fortolkes således, at
 Sag anlagt den 20. september 1999 af Kommissionen aftaler, der ikke er affattet med den der krævede præcision,
 for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet men som ensidigt giver arbejdsgiveren rettigheder, der
 Luxembourg indholdsmæssigt er upræcise, også er materielt ugyldige?
 (Sag C-348/99) 3. a) Kræves det ifølge direktivet, fortolket i overensstem-
 melse med fællesskabsretten, at nationale principper,
 (1999/C 333/43) hvorefter der antages at foreligge obstruktion af bevis-
 førelsen, når en part ikke har opfyldt sin oplysnings-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. sep- pligt ifølge loven, også finder anvendelse, når en
 tember 1999 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg arbejdsgiver ikke har givet underretning i direktivets
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk forstand?
 konsulent Marie Wolfcarius og Manuel Desantes, der er
 udstationeret som national ekspert ved Kommissionens Juridi- b) Såfremt spørgsmål a) besvares benægtende: Er direkti-
 ske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i vets artikel 6, tredje led, til hinder for, at nationale
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, retsprincipper s om under a) anført finder anvendelse?
 Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentet og
 Rådets direktiv 96/9/EF om retlig beskyttelse af databa-
 ser


text:
(1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direk-
 tivet. Appel iværksat den 22. september 1999 af Rådet for Den
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens Europæiske Union til prøvelse af dom afsagt den 19. juli
 omkostninger. 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 i sag T-14/98 (1), Heidi Hautala, medlem af Europa-
 Parlamentet, støttet af Republikken Finland og Kongeriget
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sverige, mod Rådet for Den Europæiske Union, støttet af
 Den Franske Republik
 Ved gennemførelsesfristens udløb den 1. januar 1998 havde
 Storhertugdømmet Luxembourg ikke truffet de foranstalt-
 ninger, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, og (Sag C-353/99 P)
 havde ikke givet Kommissionen meddelelse om de nationale
 retsforskrifter, der er blevet vedtaget med henblik herpå.
 (1999/C 333/45)
 (1) EFT L 77 af 27.3.1996, s. 20.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. sep-
 tember 1999 iværksat appel af Rådet for Den Europæiske


text:
25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/29
 — Kommissionens nye beføjelse til at udarbejde en — Tilsidesættelse af begrundelsespligten (artikel 253 EF):
 »vejledning i indsamling, kontrol og udformning betragtingerne til direktivet giver det fejlagtige indtryk, at
 af fortegnelser over bivirkninger ...«, har materiel direktivet kun indebærer en teknisk tilpasning til den
 betydning, navnlig for omfanget af indberetnings- internationale udvikling inden for lægemiddelovervåg-
 pligten og for evalueringen af lægemiddelovervåg- ning og den hermed forbundne udvikling inden for
 ningsdata, såfremt en markedsføringstilladelse su- databehandling og giver derfor et falsk billede af, hvorvidt
 spenderes, tilbagekaldes eller ændres (artikel 29h). den af Kommissionen valgte hjemmel (artikel 29i og 37a
 Kommissionens beføjelse til i EU-regi at udstede i direktiv 75/319/EØF) er berettiget.
 forskrifter, hvis indhold endnu ikke er kendt, er klart
 ikke en tilpasning af direktivet til den »videnskabelige
 og tekniske udvikling«. (*) O.a.: den danske oversættelse er affattet således: »formodede
 alvorlige uventede bivirkninger«.
 — Den nye affattelse af artikel 29d, stk. 2 og 3, indebæ-
 rer en begrænsning af den pågældende virksomheds
 indberetningspligt, idet den blot skal give meddelelse
 herom til »den kompetente myndighed i den
 medlemsstat, på hvis område hændelsen indtraf« og
 er dermed en materiel ændring af bestemmelsen. Sag anlagt den 30. august 2000 af Kommissionen for De
 Denne ændring ville være acceptabel sundhedspoli- Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 tisk set, såfremt der via det edb-netværk — som
 agenturet i henhold til den nye affattelse af arti- (Sag C-322/00)
 kel 29f skal oprette — kunne stilles tidsmæssigt og
 kvalitativt ligeværdige oplysninger til rådighed for de
 kompetente myndigheder i de andre medlemsstater. (2000/C 335/52)
 Dette edb-netværk eksisterer imidlertid endnu ikke,
 og det kan heller ikke forventes, at det vil være Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. au-
 oprettet før eller umiddelbart efter udløbet af fristen gust 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kom-
 for gennemførelse af det anfægtede direktiv. missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero
 Jordana og Christopher Van Der Hauwaert, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, om befuldmægtigede, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Kommissionens
 — Den nye affattelse af artikel 29d, stk. 4, indebærer Juridiske Tjeneste, Wagnercentret.
 en ændring af den eksisterende forpligtelse til at
 indberette formodede alvorlige bivirkninger, som
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 indtræder på et tredjelands område, idet de — i
 hvert fald i henhold til den engelske og franske
 1. Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 udgave af teksten — kun skal indberettes, såfremt
 de er uventede (*). Herefter er almindeligt kendte sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 91/676/EØF (1) af 12. december 1991 om beskyttelse af
 risici ved anvendelsen af lægemidler ikke længere
 vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer
 omfattet, dvs. navnlig den ved lægemidler med
 biologiske bestanddele »kendte« risiko for overførel- fra landbruget, idet det ikke har sat de nødvendige love
 og administrative bestemmelser i kraft, som omhandles i
 se af vira. Denne ændring er heller ikke en »tilpasning
 nævnte direktivs artikel 4, artikel 5, stk. 4 og 5, og
 til


text:
den videnskabelige og tekniske udvikling«.
 bilag II.A.1, A.2, A.4 og A.6, og III.1.2, 1.3 og 2.
 2. Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 — Den mulighed, der indføres ved den nye affattelse af kostninger.
 artikel 29d, stk. 7, og hvorefter markedsføringsinde-
 haveren kan forhandle om ændring af indberetnings-
 fristerne, er en materiel ændring, som ikke har noget Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at gøre med en »tilpasning til den videnskabelige og
 tekniske udvikling«. — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram-
 mer for bestemmelser om den i direktivet foreskrevne
 mindstekapacitet for anlæg til opbevaring af husdygød-
 ning [artikel 5, stk. 4, litra a), sammenholdt med direkti-
 — I den nye affattelse af artikel 29d betegnes de vets bilag III.1.2].
 indberetningspligtige nu som »markedsføringsinde-
 havere« i stedet for som hidtil »den for markedsfø- — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram-
 ringen ansvarlige«. Dermed bortfalder indberetnings- mer for bindende bestemmelser om begrænsning af
 pligten både for en eventuel licenstager og for en tilførsel til jorden af gødning, hvorved der tages hensyn til
 parallelimportør, der i den pågældende medlemsstat, klimatiske forhold, nedbør og kunstvanding [direktivets
 ud over den oprindelige sælger af lægemidlet, anses artikel 5, stk. 4, litra a), sammenholdt med direktivets
 som ansvarlige for markedsføringen. bilag III.1.3, litra b)].
 ---pagebreak--- C 335/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.11.2000
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- udlandet, da det, selv om det antages, at det efter disse
 mer for bestemmelser om begrænsning af tilførsel til bestemmelser i princippet tilkommer medlemsstaterne —
 jorden af gødning, der er baseret på ligevægt mellem for så vidt angår ydelser, herunder naturalydelser ved
 afgrødens forventede kvælstofbehov på den ene side og sygdom, til pensionsmodtagere, der midlertidigt opholder
 kvælstoftilførslen til afgrøden fra jorden og gødskning på sig i en anden medlemsstat end den, hvori de har deres
 den anden side [direktivets artikel 5, stk. 4, litra a), bopæl, hvorved det må antages, at disse ydelser tillige
 sammenholdt med direktivets bilag III.1.3]. omfatter hospitalsbehandling — at indføre bestemmelser,
 hvorefter der som en yderligere betingelse for godtgørelse
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- af udgifter til sådanne ydelser stilles krav om en efterføl-
 mer for foranstaltninger, der sikrer, at den mængde gende godkendelse af udgifterne, på ingen måde er
 husdyrgødning, som tilføres jorden hvert år, ikke oversti- fuldstændigt klart og uden tvivl, om medlemsstaterne kan
 ger en vis mængde pr. hektar [direktivets artikel 5, stk. 4, indføre bestemmelser, hvorefter en sådan godkendelse
 litra a), sammenholdt med direktivets bilag III.2]. forudsætter, at krav svarende til dem, der er indeholdt i
 forskriften i IKA-reglementet, er opfyldt, dvs. krav forbun-
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- det med et akut behov for hospitalsbehandling?
 mer for foranstaltninger, som vedrører punkter, der skulle
 optages i kodeksen for godt landmandsskab [bilagets
 artikel 5, stk. 4, litra b), sammenholdt med direktivets b) Såfremt det antages, at de behandlinger, der tilbydes på
 bilag III og direktivets artikel 4, stk. 1, litra a), sammen- almindelige hospitaler, er tjenesteydelser i den forstand,
 holdt med direktivets bilag II]. hvori udtrykket er


text:
anvendt i EF-traktatens artikel 60, og
 forudsat, at forskriften i IKA-reglementet ikke i denne
 — Der er ikke udarbejdet nederlandske handlingsprogram- forbindelse er i strid med bestemmelserne i de nævnte
 mer for supplerende eller skærpede foranstaltninger for rådsforordninger, er forskriften da forenelig med trakta-
 tørre sandjorder (direktivets artikel 5, stk. 5). tens artikel 60?
 (1) EFT 1991 L 375, s. 1.
 c) Såfremt spørgsmål b) besvares benægtende, er bestem-
 melsen i den anfægtede forskrift i nævnte IKA-reglement
 da berettiget af hensynet til den offentlige sundhed, der
 hænger sammen med en afbalanceret hospitalstjeneste,
 som alle Grækenlands indbyggere har adgang til, og er
 den dermed omfattet af undtagelserne i EF-traktatens
 artikel 56?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 31. januar 2000 af Diikitiko Protodikio Thessa-
 lonikis, Første Afdeling (3 medlemmer), i sagen Idrima d) Såfremt det antages, at kravet på naturalydelser ved
 Kinonikon Asfaliseon (IKA) mod Vasilios Ioannidis sygdom og dermed kravet på godtgørelse af de dermed
 forbundne udgifter udgør »ejendom« i den forstand, hvori
 (Sag C-326/00) udtrykket er anvendt i artikel 1 i tillægsprotokollen til
 den europæiske konvention til beskyttelse af menneske-
 rettigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder, un-
 (2000/C 335/53) dertegnet i Paris den 20. marts 1952, og forudsat, at
 den anfægtede forskrift i IKA-reglementet ikke i denne
 Ved dom afsagt den 31. januar 2000, indgået til Domstolens forbindelse er i strid med bestemmelserne i de nævnte
 Justitskontor den 4. september 2000, har Diikitiko Protodikio rådsforordninger og EF-traktaten, eller — i modsat fald
 Thessalonikis, Første Afdeling (3 medlemmer), i sagen Idrima — at bestemmelsen truffet på grundlag af denne er
 Kinonikon Asfaliseon (IKA) mod Vasilios Ioannidis forelagt begrundet af førnævnte hensyn, er forskriften da forenelig
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om med tillægsprotokollens artikel 1, stk. 1?
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 a) Er artikel 3a, stk. 4, litra g), i IKA-reglementet i overens- e) Såfremt spørgsmål d) besvares benægtende, er bestem-
 stemmelse med bestemmelserne i artikel 31 og 36 i Rådet melsen i den anfægtede forskrift i nævnte IKA-reglement
 for De Europæiske Fællesskabers forordning nr. 1408/71 da berettiget af hensynet til det offentliges interesser i
 af 14. juni 1971 og artikel 31 og 93 i Rådets forordning økonomisk ligevægt i det sociale sikringssystem, og er
 nr. 574/72 af 21. marts 1972, idet der opstilles et yderli- den dermed omfattet af de undtagelser, der er nævnt i
 gere krav om, at direktøren for IKA’s kompetente regio- artikel 1, stk. 2, i tillægsprotokollen?
 nalkontor, inden han indrømmer godkendelse, skal ind-
 hente en erklæring fra sundhedsudvalgets klageinstans,
 før IKA i særlige tilfælde — nemlig hvor en særlig sygdom
 hos en af IKA’s pensionsmodtagere opstår under hans
 midlertidige ophold i udlandet, eller hvor han hasteover-
 føres dertil på grund af en reel livsfare — kan godtgøre
 udgifterne til behandling, som allerede har fundet sted i


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/24
 Sag anlagt den 9. juni 2009 — British Telecommunications mod Kommissionen
 (Sag T-226/09)
 2009/C 193/39
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: British Telecommunications plc (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitors G. Robert og M.M. Newhouse)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 685 endelig udg. af 11. februar 2009, der erklærer den støtte, som de britiske myndigheder har tildelt sagsøgeren i form af statsgaranti til BT Pension Fund (statsstøtte nr. C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006)) for uforenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har fremsat følgende syv anbringender til støtte for sin påstand.
 For det første påstår sagsøgeren, at Kommissionen ved at konkludere, at sagsøgeren har en selektiv økonomisk fordel, begik en retlig fejl og anlagde et åbenbart urigtigt skøn, ligesom den urigtigt anvendte artikel 87, stk. 1, EF og begrebet statsstøtte. Sagsøgeren anfører, at Kommissionen undlod at tage hensyn til den samlede økonomiske og faktuelle sammenhæng, inden for hvilken sagsøgeren handler.
 For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen — ved at konkludere, at sagsøgeren nyder en selektiv økonomisk fordel, fordi forvalterne af BT Pension Scheme (herefter »BTPS«) ikke bidrager til pensionsgarantifonden (herefter »PGF«) vedrørende BTPS-medlemmernes pensioner, der er dækket af statsgarantien — anlagde et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesatte princippet om ligebehandling ved ikke at fortage en sammenligning mellem sammenlignelige forhold. Efter sagsøgeren mening undlod Kommissionen at tage hensyn til forskellene mellem ordningerne i den private sektor, der er dækket af PGF, og den tjenestemandslignende ordning, som sagsøgeren overtog på privatiseringstidspunktet.
 For det tredje anfører sagsøgeren, at Kommissionen begik en retlig fejl og tilsidesatte princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ved at om-karakterisere en foranstaltning, der ikke var støtte på det tidspunkt, den blev tildelt, som den »underliggende årsag« til, at den skal betragtes som støtte tyve år senere, fordi der i mellemtiden er blevet vedtaget lovgivningsforanstaltninger.
 For det fjerde anfører sagsøgeren, at Kommissionen ved at kræve, at BTPS-forvalterne bidrager til PGF’en, tilsidesatte princippet om ligebehandling og proportionalitet.
 For det femte hævder sagsøgeren, at Kommissionen anlagde et åbenbart urigtigt skøn og undlod at undersøge, om den selektive økonomiske fordel, som ifølge Kommissionen foreligger, fordrejer konkurrencen og påvirker samhandlen mellem medlemsstaterne i artikel 87, stk.1, EFs forstand.
 For det sjette anfører sagsøgeren, at Kommissionen begik en åbenbar faktisk og retlig fejl ved at konkludere, at der forekom overførsel af statslige midler.
 For det syvende anfører sagsøgeren, at Kommissionen ved ikke at begrunde den anfægtede beslutning overtrådte artikel 253 EF.


text:
Nr. C 142/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 DOMSTOLENS KENDELSE 31 l/EF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber
 (Første Afdeling ) over de udgifter for regnskabsåret 1992, der finansie
 res af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for
 af 6. marts 1997 Landbruget ( EUGFL), Garantisektionen, samt visse ud
 i sag C-303/96 P, Giorgio Bernardi mod Europa- gifter for regnskabsåret 1993 (*) for så vidt angår den
 del, hvor Kommissionen til skade for Den Hellenske
 Parlamentet H
 Republik foretager finansielle korrektioner med hensyn
 (Appel — den europæiske ombudsmand — ansøgning — til olivenolie, vin, bomuld og tobak.
 udnævnelsesprocedure — annullationssøgsmål — åben
 bart, at appellen skal forkastes eller afvises) — Kommissionen tilpligtes at ophæve det bebyrdende for
 ( 97/C 142/ 16 ) behold, den tog i forbindelse med afslutningen af med
 lemsstaternes regnskaber for 1990 og tildele sagsøge
 ren det tilbageholdte beløb på 4,5 mia . dr.
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Den Hellenske Republik har til støtte for sit søgsmål påbe
 råbt sig, at Kommissionen har begået talrige fejl med hen
 I sag C-303/96 P, Giorgio Bernardi ( advokat: Giancarlo syn til de faktiske omstændigheder for så vidt angår pro
 Lattanzi ), angående appel af dom afsagt den 11 . juli 1996 dukterne olivenolie, vin, bomuld og tobak, samt anlagt en
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag fejlagtig fortolkning af retsreglerne. Den Hellenske Repu
 T-146/95 ( endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), hvori blik har endvidere gjort gældende, at Kommissionen har
 der er nedlagt påstand om ophævelse af nævnte dom — gjort sig skyldig i magtmisbrug eller overskredet grænserne
 den anden part i appelsagen er Europa-Parlamentet ( be for sit skøn .
 fuldmægtiget: Ezio Perillo, bistået af advokat Denis Wael
 broeck ) — har Domstolen ( Første Afdeling), sammensat af For så vidt angår det bebyrdende forbehold, som Kommis
 afdelingsformanden, L. Sevón, og dommerne D. A. O. Ed sionen har taget, har sagsøgeren anført, at Kommissionen
 ward og M. Wathelet ( refererende dommer); generaladvo bør foretage en endelig afslutning af de finansielle korrek
 kat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, tioner i forbindelse med afslutningen af regnskabsåret
 den 6 . marts 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder 1992 .
 således :
 (') EFT nr. L 323 af 13 . 12 . 1996 , s . 26 .
 1 ) Appellen forkastes.
 2 ) Giorgio Bernardi betaler sagens omkostninger.
 (') EFT nr. C 40 af 8 . 2 . 1997.
 Sag anlagt den 11 . februar 1997 af Den Italienske Repu
 blik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag C-59/97)
 ( 97/C 142/ 18 )
 Sag anlagt den 6. februar 1997 af Den Hellenske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 11 . februar 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De
 ( Sag C-46/97) Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved
 ( 97/C 142/17) professor Umberto Leanza, bistået af avvocato


text:
dello Stato
 Gianni De Bellis, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Den Italienske Ambassade, 5, rue Marie-Adelaide.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 6 . februar 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand :
 Europæiske Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved
 konsulent for statens advokat Ioannis-Konstantinos Chal
 kia og juridisk medarbejder ved EF-Direktoratet Panagio — Kommissionens beslutning af 20 . november 1996
 tes Milonopoulos, og med valgt adresse i Luxembourg på nr. C(96 ) 3274 endelig udg. annulleres i det omfang,
 Den Græske Ambassade, 117, val Ste-Croix. den udelukker, at EUGFL refunderer et beløb på
 11 934 331 913 lire ved afslutningen af de regnskaber,
 som Den Italienske Republik har fremlagt over udgif
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ter for regnskabsåret 1992 .
 — Annullation af Kommissionens beslutning 96/701/EF — Kommissionen tilpligtes som følge heraf at afholde sa
 af 20. november 1996 om ændring af beslutning 96/ gens omkostninger.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/49
 Sag anlagt den 29. januar 2010 — El Corte Inglés mod KHIM — Pucci International (PUCCI)
 (Sag T-39/10)
 2010/C 100/74
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, S.A. (Madrid, Spanien) (ved lawyers M. López Camba, J. Rivas Zurdo og E. Seijo Veiguela)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Emilio Pucci International B.V. (Baarn, Nederlandene)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 29. oktober 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 173/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Emilio Pucci International B.V. tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Emilio Pucci International B.V.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »PUCCI« for varer i klasse 3, 9, 14, 18, 25 og 28
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: El Corte Inglés, S.A.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Spansk varemærkeregistrering af figurmærket »Emidio Tucci« for varer i klasse 3, 9, 14, 25 og 28, spansk varemærkeregistrering af ordmærket »E. Tucci« for varer i klasse 25, EF-varemærkeansøgning om figurmærket »Emidio Tucci«, der bl.a. omfatter varer i klasse 3, 9, 14, 25 og 28
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at der ikke er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker, tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret ikke erkendte, at betingelserne for anvendelse af denne bestemmelse er opfyldt, da de ældre varemærker har et renommé i Spanien for så vidt angår moderelaterede produkter, og en tredjeparts brug af et lignende tegn ville være skadelig for og medføre en utilbørlig udnyttelse af dette renommé.


text:
C 71/18 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.3.2004
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens Sag anlagt den 10. februar 2004 af Kommissionen for De
 omkostninger. Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-55/04)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 71/32)
 Den portugisiske bestemmelse i código civils artikel 508 —
 der for så vidt angår objektivt ansvar i det væsentlige fastsætter
 en maksimal erstatning, som er lavere end den minimale
 forsikringsdækning, der med hensyn til den obligatoriske Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. fe-
 forsikring er foreskrevet i det andet motorkøretøjsforsik- bruar 2004 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommis-
 ringsdirektiv — er ikke i overensstemmelse med dette direktiv. sionen for De Europæiske Fællesskaber ved A. Borde, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 (1) EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2002/11/EF af
 14. februar 2002 om ændring af direktiv 68/193/EØF
 om handel med vegetativt formeringsmateriale af vin og
 Sag anlagt den 10. februar 2004 af Kommissionen for De
 om ophævelse af direktiv 74/649/EØF (1), idet den ikke
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 har sat de nødvendige love og administrative bestemmel-
 ser i kraft for at efterkomme dette direktiv eller i det
 (Sag C-54/04) mindste ikke har underrettet Kommissionen herom.
 (2004/C 71/31) 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. fe-
 bruar 2004 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Prof. Dr. Ulrich Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Wölker og Gregorio Valero Jordana, som befuldmægtigede, og
 med valgt adresse i Luxembourg.
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 23. februar
 2003.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine (1) EFT L 53 af 23.2.2002, s. 20.
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begræns-
 ning af visse luftforurenende emissioner fra store fyrings-
 anlæg (1), idet den ikke har udstedt de love og administra-
 tive bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 direktivet, eller ikke har underrettet Kommissionen
 herom.
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost- Sag anlagt den 11. februar 2004 af Kommissionen for De
 ninger. Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-59/04)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 71/33)
 Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 27. novem-
 ber 2002.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. fe-
 (1) EFT L 309, s. 1, bruar 2004 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- 20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/19
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 13 i Europa-Parlamentets Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 og Rådets direktiv


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/17
 Rettens dom af 22. marts 2013 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik mod KHIM — Impexmetal (FŁT-1)
 (Sag T-571/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket FŁT-1 - det ældre EF-figurmærke FŁT - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 129/32
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Polen) (ved advokat J. Sieklucki)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved K. Zajfert, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Impexmetal S.A. (Varsovie, Polen) (ved advokat K. Pyszków)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. oktober 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1387/2009-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Impexmetal S.A. og Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 63 af 26.2.2011.


text:
14.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 109/2
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 19. januar 2012 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ufficio del Giudice di Pace di Venafro — Italien) — straffesag mod Aldo Patriciello
 (Sag C-496/10) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - medlem af Europa-Parlamentet - protokollen vedrørende privilegier og immuniteter - artikel 8 - straffesag om ærekrænkelser - erklæringer, der afgives uden for Parlamentet - begrebet »meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv« - immunitet - betingelser)
 2012/C 109/03
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Ufficio del Giudice di Pace di Venafro
 Part i straffesagen
 Aldo Patriciello
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Ufficio del Giudice di Pace di Venafro — fortolkning af artikel 9 og 10 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter (JO 1967 152, s. 13) — medlem af Europa-Parlamentet sigtet for ærekrænkelse efter en falsk anklage mod en repræsentant for ordensmagten — begrebet meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv
 Konklusion
 Artikel 8 i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter, der er bilagt EU-, EUF- og Euratom-traktaterne, skal fortolkes således, at en erklæring, der afgives af en europaparlamentariker uden for Europa-Parlamentet, og som giver anledning til en straffesag om ærekrænkelse i dennes oprindelsesmedlemsstat, alene udgør en meningstilkendegivelse under udøvelsen af det parlamentariske hverv, som henhører under immuniteten i henhold til denne bestemmelse, såfremt denne erklæring udtrykker en subjektiv bedømmelse, der har direkte og klar forbindelse til udøvelsen af dette hverv. Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om disse betingelser er opfyldt i hovedsagen.
 (1) EUT C 346 af 18.12.2010.


text:
C 188/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3.7.1999
 Følger det af fællesskabsretten, at en børnepasningsperiode Sag anlagt den 19. april 1999 af Kommissionen for De
 skal medregnes efter den tyske lovgivning, der gjaldt før den Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 1. januar 1986, når barnet ganske vist er blevet passet i en
 anden medlemsstat (her: Frankrig), men den af forældrene, der
 har varetaget pasningen, var beskæftiget i Forbundsrepublikken (Sag C-137/99)
 Tyskland, indtil hun blev omfattet af reglerne om beskyttelse
 af moderskab, og også efter afslutningen af barselsorloven (1999/C 188/37)
 havde forsikringspligtig beskæftigelse som grænsearbejder?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 19. april 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Kon-
 tou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 centret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten og i henhold til Rådets
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- direktiv 96/43/EF af 26. juni 1996(1) om ændring og
 se afsagt den 5. marts 1999 af Frankrigs Conseil d’État kodifikation af Rådets direktiv 85/73/EØF med henblik
 (Afdelingen for Tvistemål, 9. og 8. underafdeling forenet) i på finansiering af veterinærundersøgelse og- kontrol af
 sagen budgetministeren og økonomi- og finansministeren levende dyr og visse animalske produkter og om ændring
 mod selskabet Monte Dei Paschi Di Siena af direktiv 90/675/EØF og 91/496/EØF, idet den ikke
 inden for den fastsatte frist har udstedt de love eller
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 (Sag C-136/99) efterkomme dette direktiv.
 2. Den Hellenske Republik tilpligtes at bære sagens omkost-
 (1999/C 188/36) ninger.
 Ved kendelse afsagt den 5. marts 1999, indgået til Domstolens Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Justitskontor den 19. april 1999, har Frankrigs Conseil d’État i
 sagen boligministeren og økonomi- og finansministeren mod I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, og artikel 5
 selskabet Monte Dei Paschi Di Siena forelagt De Europæiske er medlemsstaterne forpligtet til at træffe de nødvendige
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse foranstaltninger til at gennemføre direktivet i national ret
 af følgende spørgsmål: inden udløbet af den herfor fastsatte frist og straks at meddele
 disse foranstaltninger til Kommissionen. Fristen for direktivet
 gennemførelse udløb den 1. juli 1997, uden at Den Hellenske
 Giver bestemmelserne i Rådets ottende direktiv 79/1072/EØF Republik har meddelt Kommissionen bestemmelserne til gen-
 af 6. december 1979 (1), afgiftspligtige, der er etableret i en af nemførelse af direktivet i national ret.
 Fællesskabets medlemsstater, hvor de kun er afgiftspligtige af
 en del af omsætningen, ret til en delvis refusion af moms,
 som i en anden medlemsstat er blevet pålagt goder og (1) EFT L 162 af 1.7.1996, s. 1.
 tjenesteydelser, de har benyttet til at foretage transaktioner,
 hvoraf visse ikke er pålagt afgift, i den medlemsstat, hvor de
 er etableret. Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende:
 Hvilken metode til beregning af den del af momsen, der skal
 tilbagetales, henviser disse bestemmelser til, og navnlig om
 denne del skal


text:
beregnes i henhold til bestemmelserne i
 den stat, hvor den afgiftspligtige er etableret, eller efter
 bestemmelserne i den stat, der skal foretage refusionen?
 Sag anlagt den 19. april 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 (1) Om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 ningsafgifter — foranstaltninger til tilbagebetaling af merværdiaf- (Sag C-138/99)
 gift til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet,
 EFT L 331 af 27.12.1979, s. 11.
 (1999/C 188/38)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. april
 1999 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 ---pagebreak--- 3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/17
 konsulent Frank Benyon, som befuldmægtiget, og med valgt 2) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagercen-
 tret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande: Kommissionen har anført, at den omstændighed, at luftbefor-
 dreren efter irsk lovgivning skal svare en afgift af hver enkelt
 1. Det fastlås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilside- billet på flyvninger fra Irland til andre medlemsstater (bortset
 sat sine forpligtelser efter Rådets direktiv 94/56/EF af fra flyvninger til Nordirland), men ikke i forbindelse med
 21. november 1994 om fastlæggelse af de grundlæggende flyvninger i Irland (og til Nordirland), er uforenelig med
 principper for undersøgelse af flyvehavarier og flyvehæn- princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, således som
 delser inden for civil luftfart (1), da det ikke har vedtaget de dette princip er nærmere fastsat i traktatens artikel 59 og 62,
 nødvendige love og administrative bestemmelser til at og med bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, i forordning
 efterkomme direktivet. nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang
 til luftruter inden for Fællesskabet.
 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at bære sagens
 omkostninger. For så vidt angår det af Irland anførte, hvorefter forordning
 nr. 2408/92 ikke er tilsidesat, eftersom afgiften ikke er
 udtryk for forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, har
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Kommissionen påpeget, at princippet om fri udveksling af
 tjenesteydelser rækker videre end forbuddet mod forskelsbe-
 handling på grundlag af nationalitet. Selv om nationale
 Ifølge det omhandlede direktivs artikel 12 skulle medlemssta- bestemmelser, hvorefter den nævnte frihed begrænses, finder
 terne have sat de nødvendige love og administrative bestem- anvendelse uden forskel på nationale tjenesteydere og tjeneste-
 melser i kraft for at efterkomme direktivet senest den 21. no- ydere fra andre medlemsstater, er sådanne bestemmelser
 vember 1996 og underrette Kommissionen herom. ulovlige, når de ikke er begrundet i tvingende hensyn til
 almenvellet, eller det same resultat kan nås ved mindre
 Selv om Storhertugdømmet Luxembourg i sine besvarelser af indgribende bestemmelser (proportionalitetsprincippet).
 åbningsskrivelsen og den begrundede udtalelse har anført, at
 de nødvendige foranstaltninger var under forberedelse, har (1) EFT L 240 af 24.08.1992, s. 8.
 Kommissionen ikke hidtil modtaget nogen oplysninger om
 foranstaltningernes vedtagelse.
 (1) EFT L 319 af 12.12.1994, s. 14.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 13. april 1999 af Hof van Beroep, Gent, i
 sagen NV Algemene Maatschappij van Verzekeringen


text:
en Grondkrediet, nu NV Algemene Maatschappij voor
 Investering en Dienstverlening (AMID) mod Belgische
 Sag anlagt den 19. april 1999 af Kommissionen for De Staat
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-141/99)
 (Sag C-139/99)
 (1999/C 188/40)
 (1999/C 188/39)
 Ved dom afsagt den 13. april 1999, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 21. april 1999, har Hof van Beroep, Gent, i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. april sagen NV Algemene Maatschappij van Verzekeringen en
 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Europæi- Grondkrediet, nu NV Algemene Maatschappij voor Investering
 ske Fællesskaber ved juridisk konsulent Frank Benyon, som en Dienstverlening (AMID) mod Belgische Staat forelagt De
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, ciel afgørelse spørgsmål:
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Er artikel 52 i traktaten af 25.3.1957 om oprettelse af Det
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Europæiske Økonomiske Fællesskab til hinder for en retlig
 regulering i en medlemsstat, hvorefter et driftstab, som et
 1) Det fastslås, at Irland har tilsidesat artikel 3, stk. 1, i Rådets selskab i denne medlemsstat har lidt i en tidligere skattepligtig
 forordning (EØF) nr. 2408/92 (1), idet det i Section 65 i periode i samme medlemsstat, i forbindelse med selskabsskat-
 Finance Act 1982 (som ændret) er fastsat, at der for teansættelsen kun kan fradrages i selskabets overskud i en
 flyvninger fra Irland til andre medlemsstater (bortset fra senere skattepligtig periode i det omfang, hvori driftstabet ikke
 Nordirland) skal betales højere afgifter end for flyvninger i kan modregnes i et overskud, som selskabets faste driftssted i
 Irland. en anden medlemsstat har haft i den tidligere skattepligtige


text:
C 55/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 1) Regionsudvalgets afgùrelse af 20. september 1995 3) Hver part betaler sine omkostninger.
 annulleres, for så vidt det afslås at udnñvne sagsùge-
 ren til en af de ledige stillinger, der nñvnes i meddelel- (1) EFT C 94 af 22.3.1997.
 sen om intern udvñlgelsesprùve A/02/95.
 2) Regionsudvalgets afgùrelse af 20. september 1995
 annulleres, for så vidt der udnñvnes en rñkke beståede
 ansùgere, der blev indplaceret efter sagsùgeren på
 egnethedslisten, til en rñkke ledige stillinger, som nñv-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 nes i meddelelsen om intern udvñlgelsesprùve A/02/95.
 den 18. december 1997
 3) Regionsudvalget betaler sagens omkostninger. i de forenede sager T-159/94 og T-160/94, Ajinomoto Co.
 Inc. og The NutraSweet Company mod Rådet for Den
 Europñiske Union (1)
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.
 (Annullationssùgsmål Ð dumping Ð aspartam Ð retten
 til at varetage sine interesser Ð normal vñrdi Ð reference-
 land Ð patent Ð skade)
 (98/C 55/50)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS (Processprog: engelsk)
 den 17. december 1997
 i sag T-208/96, Eberhard Eiselt mod Kommissionen for I de forenede sager T-159/94, Ajinomoto Co. Inc., Tokyo,
 De Europñiske Fñllesskaber (1) ved advokat Mario Siragusa, Rom, og advokat Till Mül-
 ler-Ibold, Frankfurt am Main, og med valgt adresse i
 (Faglig efteruddannelse Ð afslag på deltagelse Ð tilside- Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe,
 sñttelse af vedtñgtens artikel 24 og af ligebehandlingsprin- og sag T-160/94, The NutraSweet Company, Deerfied, Illi-
 cippet Ð krav om erstatning af det lidte tab) nois (USA), fùrst ved advokaterne Otto Grolig, Peter Bo-
 (98/C 55/49) gaert og Koen Vanhaerents, Bruxelles, og derefter ved
 advokaterne Otto Grolig, Jean-FrancËois Bellis og Fabrizio
 Di Gianni, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 (Processprog: italiensk) hos advokat Jacques Loesch, 11, rue Goethe, mod Rådet
 for Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: Eric Stein,
 Guus Houttuin, Hans-Jürgen Rabe og Georg M. Berrisch),
 I sag C-208/96, Eberhard Eiselt, tjenestemand ved Kom- stùttet af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber, Ispra (Italien), (befuldmñgtigede: Eric L. White, Nicholas Khan samt,
 ved advokat Giuseppe Marchesini, Vicenza, og med valgt fùrst, Marc Cran og, derefter, Fergus Randolph), angående
 adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 8-10, en påstand om annullation af Rådets forordning (EéF)
 rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for De Europñ- nr. 1391/91 af 27. maj 1991 om indfùrelse af en endelig
 iske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Gianluigi Valsesia), antidumpingtold på importen af aspartam med oprindelse
 hvori der er nedlagt påstand om annullation dels af Kom- i Japan og Amerikas Forenede Stater (EFT L 134 af
 missionens afslag på at lade sagsùgeren deltage i det kur- 29.5.1991, s. 1), har Retten (Femte Udvidede Afdeling),
 sus for faglig efteruddannelse, han anmodede om, dels af sammensat af afdelingsformanden, R. García-Valdecasas,
 Kommissionens afgùrelse om at pålñgge sagsùgeren opga- og dommerne V. Tiili, J. Azizi, R. M. Moura Ramos
 ver, som hverken svarede til hans kvalifikationsbeviser, og M. Jaeger; justissekretñr: fuldmñgtig A. Mair, den
 hans faglige erfaring eller de opgaver, han oprindelig blev 18. december 1997 afsagt


text:
dom, hvis konklusion lyder
 ansat til at varetage, har Retten (Fjerde Afdeling), sam- således:
 mensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne K.
 Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr: fuldmñgtig A.
 Mair, den 17. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion 1) Rådet for Den Europñiske Union frifindes.
 lyder således:
 2) Sagsùgerne bñrer deres egne omkostninger og betaler
 1) Sagen afvises, for så vidt sagsùgeren har påstået fast- Rådets.
 slået, at det var ulovligt at pålñgge ham opgaver, som
 han ikke var forberedt til, og som han ikke oprindelig
 blev ansat til at varetage, idet pålñggelsen af sådanne 3) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber bñrer
 opgaver ikke var i overensstemmelse med institutio- sine egne omkostninger.
 nens interesser.
 (1) EFT C 291 af 8.11.1991.
 2) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/12
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. december 2011 — Alexandre Achughbabian mod Préfet du Val-de-Marne (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Paris — Frankrig)
 (Sag C-329/11) (1)
 (Område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - direktiv 2008/115/EF - fælles standarder og procedurer for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - national lovgivning, som i tilfælde af ulovligt ophold foreskriver fængselsstraf og bøde)
 2012/C 32/20
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Paris
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alexandre Achughbabian
 Sagsøgt: Préfet du Val-de-Marne
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d’appel de Paris — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) — spørgsmål om en national bestemmelse, der foreskriver pålæggelse af en fængselsstraf for en tredjelandsstatsborger, alene fordi han er indrejst eller opholder sig ulovligt på det nationale område, er forenelig med direktivet — frihedsberøvelse med henblik på udsendelse — varetægtsfængslingen eventuelt ulovlig
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold skal fortolkes således, at
 —
 direktivet er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter ulovligt ophold straffes med strafferetlige sanktioner, for så vidt som disse sanktioner tillader fængsling af en tredjelandsstatsborger, som ikke, mens han opholdt sig ulovligt på nævnte medlemsstats område og ikke var indstillet på at forlade dette område frivilligt, har været undergivet tvangsforanstaltninger i henhold til direktivets artikel 8, og som ikke i tilfælde af frihedsberøvelse med henblik på udsendelsens forberedelse og gennemførelse har været frihedsberøvet i den maksimale periode, og
 —
 direktivet ikke er til hinder for en sådan lovgivning, for så vidt som denne lovgivning tillader fængsling af en tredjelandsstatsborger, med hensyn til hvilken den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i direktivet, er blevet anvendt, og som opholder sig ulovligt på medlemsstatens område uden gyldig begrundelse for den manglende tilbagevenden.
 (1) EUT C 298 af 8.10.2011.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/37
 Sag anlagt den 9. december 2015 — PTC Therapeutics International mod EMA
 (Sag T-718/15)
 (2016/C 059/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irland) (ved M. Demetriou, QC, barrister C. Thomas og solicitors G. Castle, B. Kelly og H. Billson)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det Europæiske Lægemiddelagenturs afgørelse EMA/722323/2015 af 25. november 2015 om at give en tredjepart adgang til oplysninger om et lægemiddel i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001 L 145, s. 43) annulleres, for så vidt som afgørelsen vedrører kommercielt fortrolige oplysninger, hvis offentliggørelse vil krænke sagsøgerens rettigheder, og for så vidt som afgørelsen er forbudt i henhold til EU-retten.
 —
 Den anfægtede afgørelse hjemvises til EMA til videre behandling i forhold til overstregning af fortrolige afsnit efter høring af sagsøgeren.
 —
 EMA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at det omhandlede dokument er beskyttet i henhold til artikel 4, stk. 2, og/eller artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 2.
 Andet anbringende om, at det omhandlede dokument i sin helhed udgør kommercielt fortrolige oplysninger, der er beskyttet i henhold til nævnte forordnings artikel 4, stk. 2.
 3.
 Tredje anbringende om, at offentliggørelsen af dokumentet ville undergrave EMA’s beslutningsproces.
 4.
 Fjerde anbringende om, at EMA undlod at foretage en afvejning som påkrævet ved lov.
 5.
 Femte anbringende om, at udfaldet af en egentlig afvejning som påkrævet ved lov ville have været en afgørelse om ikke at offentliggøre nogen del af dokumentet.


text:
Nr . C 351 / 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30 . 12 . 95
 EF-traktaten og Rådets direktiv 91 /371 /EØF af 20 . juni Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 1991 om gennemførelse af aftalen mellem Det Europæi afsagt den 31 . oktober 1995 af High Court of Justice,
 ske Økonomiske Fællesskab og Schweiz om direkte Queen's Bench Division, i sagen The Queen mod Minister
 forsikring bortset fra livsforsikring ('), idet Storhertug for Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: The National
 dømmet ikke inden for den fastsatte frist ved lov eller Farmers Union m.fl .
 administrativt har truffet de foranstaltninger, som er ( Sag C-354/95 )
 nødvendige for at gennemføre direktivet, eller subsi
 ( 95/C 351 / 18 )
 diært ikke har givet meddelelse om disse .
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale
 Ved kendelse afsagt den 31 . oktober 1995 , indgået til
 sagens omkostninger .
 Domstolens Justitskontor den 20 . november 1995 , har High
 Court of Justice, Queen's Bench Division, i sagen The Queen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: mod Minister for Agriculture, Fisheries and Food , ex parte :
 The National Farmers Union m.fl . forelagt De Eluropæiske
 Den bindende virkning af EF-traktatens artikel 189 , stk . 3 , Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 og artikel 5 , stk . 1 , indebærer, atYnedlemsstaterne inden for relse af følgende spørgsmål :
 de fastsatte frister skal træffe de foranstaltninger, som er
 nødvendige for at gennemføre de direktiver, der rettes til
 dem . Fristen udløb i dette tilfælde den 4 . juli 1993 , men 1 ) Skal artikel 9, stk . 2—4, i Kommissionens forordning
 Storhertugdømmet Luxembourg har ikke truffet de nødven ( EØF ) nr. 3887/92 af 23 . december 1992 om gennem
 dige foranstaltninger. førelsesbestemmelser for det integrerede system for
 forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger (')
 (') EFT nr . L 205 af 27. 7 . 1991 , s . 48 . ( forud for ikrafttrædelsen af forordning ( EØF )
 nr. 1648/95 af 6 . december 1995 om ændring af
 forordning ( EØF ) nr. 3887/92 om gennemførelsesbe
 stemmelser for det integrerede system for forvaltning og
 kontrol af visse EF-støtteordninger ( 2 ) fortolkes således,
 at der består en forpligtelse til ikke at yde nogen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom arealstøtte overhovedet til landbrugere, hvis — faktisk
 afsagt den 3 . oktober 1995 af Tribunal de commerce de fastslåede — udtagne areal, konstateres at være mindre
 Pontoise i sagen SA Phytheron International mod SA Jean end det areal , som er angivet i støtteansøgningen, når
 Bourdon forskellen udgør mere end 20 % , men der ikke foreligger
 ( Sag C-352/95 ) forsæt eller grov uagtsomhed ?
 ( 95/C 351 / 17 )
 2 ) Skal artikel 9 , stk . 2—4 , i Kommissionens forordning
 Ved dom afsagt den 3 . oktober 1 995 , indgået til Domstolens ( EØF ) nr . 3887/92 ( forud for ikrafttrædelsen af forord
 Justitskontor den 15 . november