text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/27
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. september 2007 — Neumann mod KHIM (Form af et mikrofonhoved)
 (Sag T-358/04) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionelt EF-varemærke med et mikrofonhoveds form - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2007/C 247/42)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Georg Neumann GmbH (Berlin, Tyskland) (ved avocat R. Böhm)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. juni 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag nr. R 919/2002-2), vedrørende afslag på en ansøgning om registrering som EF-varemærke af et tredimensionalt tegn med form af et mikrofonhoved.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Georg Neumann GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 284 af 20.11.2004.


text:
Nr . C 189/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 7 . 95
 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte
 indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter ( 2 ), idet bestemmelser om virksomhed som tandlæge ( 3 ), idet den
 provinsforvaltningen i Ascoli Piceno underhånden afslut ved lov nr. 471 af 31 . oktober 1988 for så vidt angår
 tede kontrakt om det ellevte og det tolvte supplerende medicinske og kirurgiske kandidater har udsat den frist, der
 projekt til færdiggørelse af motortrafikvej sstrækningen er fastlagt i nævnte artikel 19, til det akademiske år 1984/85 ,
 » Ascoli-Mare «, betegnet » IV-delprojekt 5134 «, og undlod har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelings
 af offentliggøre en udbudsbekendtgørelse i De Europæiske formanden, C. Gulmann, og dommerne P. Jann, J. C.
 Fællesskabers Tidende, har Domstolen, sammensat af Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward ( refererende
 præsidenten, G. C. Rodriguez Iglesias, afdelingsformæn dommer ) og J. -P. Puissochet; generaladvokat: P. Léger;
 dene F. A. Schockweiler ( refererende dommer ), P. J. G. justitssekretær : fuldmægtig L. Hewlett, den 1 , juni 1995
 Kapteyn og P. Jann samt dommerne G. F. Mancini , C. N. afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Kakouris, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray, J. -P.
 Puissochet, G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 1 . Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 M. B. Elmer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 18 . maj 1 995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : efter artikel 19 i Rådets direktiv 78/686/EØF af 25. juli
 1978 — om gensidig anerkendelse af eksemansbeviser,
 certifikater og andre kvalifikationsbeviser for tandlæger
 1 . Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser og om foranstaltninger, der skal lette den faktiske
 efter Rådets direktiv 71 /305/EØF af 26 . juli 1971 om udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af
 samordning af fremgangsmåderne med hensyn til ind tjenesteydelser — og efter artikel 1 i Rådets direktiv
 gåelse af offenltige bygge- og anlægskontrakter, idet 78/687/EØF af 25. juli 1978 — om samordning af de
 provinsforvaltningen i Ascoli Piceno afsluttede kontrakt administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om
 underhånden om det ellevte og tolvte supplerende virksomhed som tandlæge — idet den ved lov nr. 471 af
 projekt til færdiggørelse af motortrafikvejsstrækningen 31 . oktober 1988 for så vidt angår medicinske og
 » Ascoli-Mare «, betegnet » IV-delprojekt 5134 « og und kirurgiske kandidater har udsat den frist, der er fastlagt i
 lod at offentliggøre en udbudsbekendtgørelse i De nævnte artikel 19 .
 Europæiske Fællesskabers Tidende .
 2 . Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 2 . Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (M EFT nr . C 70 af 12 . 3 . 1993 .
 (>) EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 . ( 2 ) EFT nr . L 233 af 24 . 8 . 1978 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT nr . L 185

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
af 16 . 8 . 1971 , s . 5 . (-') EFT nr . L 233 af 24 . 8 . 1978 , s . 10 .
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 ( Femte Afdeling )
 (Tredje Afdeling )
 af 1 , juni 1995
 af 1 , juni 1995
 i sag C-40/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Den Italienske Republik (*) i sag C-459/93 , Hauptzollamt Hamburg-St. Annen mod
 Thyssen Haniel Logistic GmbH ( anmodning om præjudiciel
 (Traktatbrud — direktiv 78/686/EØF og 78/687/EØF) afgørelse fra Bundesfinanzhof) (*)
 ( 95 /C 189/03 ) (Fælles toldtarif— Rådets forordning (EØF) nr. 361 8/86 —
 toldposition 21 07 og 30 03 — blandinger af aminosyrer,
 (Processprog: italiensk) der anvendes til fremstilling af infusionsvæsker)
 95/C 189/04 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: tysk)
 I sag C-40/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 skaber, ved Enrico Traversa, som befuldmægtiget, mod Den offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Italienske Republik, ved Umberto Leanza, som befuldmæg
 tiget, hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Den
 Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter I sag C-459/93 , angående en anmodning, som Bundesfi
 artikel 19 i Rådets direktiv 78/686/EØF af 25 . juli 1978 om nanzhof i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har indgivet
 gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag
 andre kvalifikationsbeviser for tandlæger og om foranstalt Hauptzollamt Hamburg-St. Annen mod Thyssen Haniel
 ninger, der skal lette den faktiske udøvelse af retten til Logistic GmbH at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 etablering og fri udveksling af tjenesteydelser ( 2 ) og efter fortolkningen af pos . 21 07 og 30 03 i den fælles toldtarif
 artikel 1 i Rådets direktiv 78/687/EØF af 25 . juli 1978 om som affattet i Rådets forordning ( EØF ) nr. 3618/86 af


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Judecătoria Focșani (Rumænien) den 24. februar 2010 — Frăsina Bejan mod Tudorel Mușat
 (Sag C-102/10)
 2010/C 113/47
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Judecătoria Focșani
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Frăsina Bejan
 Sagsøgt: Tudorel Mușat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er bestemmelserne i artikel 40a i lov nr. 136/1995 (1) og artikel 1-6, herunder navnlig artikel 3 og artikel 6, i dekret nr. 3111/2004 fra Comisia de Supraveghere a Asigurărilor (2) (forsikringstilsynet), sammenholdt med artikel 10, stk. 3, i lov nr. 136/1995 i strid med bestemmelserne i artikel 169 TEUF (tidligere artikel 153 EF)?
 2)
 I et tilfælde hvor en medlemsstats nationale lovgivning foreskriver, at skadelidte ikke har ret til erstatning på grundlag af aftalen om ansvarsforsikring for motorkøretøjer i følgende situationer:
 ulykken er sket med fortsæt, ulykken er sket samtidigt med, at der er blevet begået forhold, som i henhold til lovbestemmelser om færdsel på offentlige veje anses for strafbare forsætlige forhold, ulykken er sket, mens gerningsmanden til den forsætlige overtrædelse forsøgte at flygte fra ordensmagten, den person, som er ansvarlig for realiseringen af skaderne, førte køretøjet uden den forsikredes samtykke,
 er sådanne bestemmelser da ikke alt for restriktive med henblik på at gennemføre det tilsigtede mål (social beskyttelse, som består i at sikre, at en skadelidt opnår erstatning ved ødelæggelse af hans ejendom), og går de ikke videre end nødvendigt med henblik på at nå dette mål?
 3)
 Dersom spørgsmål 2) besvares benægtende, bringer den pålagte restriktion ikke en skadelidt i en situation, som indebærer forskelsbehandling i forhold til statsborgere fra andre EU-medlemsstater, som kun er udelukket fra at opnå erstatning i de situationer, som er angivet i artikel 2, stk. 1, første, andet og tredje led, i Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (3)?
 4)
 Udgør de udelukkelser fra den forsikrede risiko, som følger af den nationale lovgivning i sådanne situationer, en begrænsning af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser som omhandlet i artikel 49 TEUF (tidligere artikel 43 EF) og 56 TEUF (tidligere artikel 49 EF) sammenholdt med Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (4) [og om ændring af direktiv 73/239 og 88/357] (tredje skadesforsikringsdirektiv)?
 5)
 I en situation hvor den nationale ret i en EU-medlemsstat foreskriver, at en person, som har lidt skade ved et færdselsulykke, kan anmode den ansvarlige person om at dække udgifterne til reparation eller i givet fald at erstatte køretøjet, samt at dække alle andre udgifter i forbindelse hermed, kan den omstændighed, at forsikringsgiveren fritages for pligten til umiddelbart at betale erstatning til en person, som har lidt skade som følge af en færdselsulykke (så snart ulykken er sket), idet forsikringsgiveren derefter alt afhængig af, hvorledes tvisten løses, og hvorledes det fastlægges hvem, der er ansvarlig for skaderne, har regres med henblik på en hurtig og effektiv løsning af erstatningssager og med henblik på


text:
så vidt muligt at undgå en bekostelig retssag, som kan gøre det umuligt for parterne at gøre deres rettigheder gældende også i en situation, hvor bestemmelserne i direktiv 2003/8/EF (5) og henstilling R (81) 7 og (93) 1 ville finde anvendelse, anses for at udgøre misbrug og for at være i strid med »betragtningerne« til samtlige direktiver om ansvarsforsikring for motorkøretøjer?
 6)
 Dersom femte spørgsmål besvares benægtende, er et sådant svar ikke i strid med »betragtning« 21 til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF (6) af 11. maj 2005 [om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF] om ansvarsforsikring for motorkøretøjer?
 7)
 Kan sagsøgerens udelukkelse fra erstatning i den foreliggende sag på grundlag af aftalen om ansvarsforsikring for motorkøretøjer bringe sagsøgeren i en situation, som indebærer forskelsbehandling i forhold til andre personer, som opnår erstatning selv i en situation, hvor den for skaden ansvarlige person forbliver ukendt eller ikke er forsikret, henset til at sagsøgeren har betalt betydelige beløb for såvel en obligatorisk ansvarsforsikring for motorkøretøjer som for en fakultativ police, og hans ejendom alligevel ikke er forsikret?
 8)
 Er det alene den nationale ret, som har kompetence til at afgøre, om et organ som det omhandlede forsikringsselskab opfylder de kriterier, som muliggør, at bestemmelserne i et direktiv, som har direkte virkning, kan gøres gældende over for dette selskab? Dersom dette spørgsmål besvares bekræftende, hvilke kriterier finder da anvendelse med henblik herpå?
 9)
 Kan den manglende gennemførelse af direktiv 2005/14/EF (hvis frist for gennemførelse udløb den 11.6.2007) i en EU-medlemsstats nationale lovgivning, herunder navnlig bestemmelserne i »betragtning« 20-22, være til skade for sagsøgeren, idet der herved sker en tilsidesættelse af hans grundlæggende rettighed, nemlig ejendomsretten, selv om Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF (7) [af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse] nu har ophævet direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 90/232/EØF, 2000/26/EF og 2005/14/EF, idet de bestemmelser, som denne ret har henvist til, alle er at finde i det nye EF-direktiv, som i videre udstrækning end de ophævede bestemmelse beskytter rettighederne for en person, som har lidt skade som følge af en færdselsulykke?
 10)
 Kan den nationale ret ex officio gøre gældende, at der er sket en tilsidesættelse af en fællesskabsbestemmelse og erklære en bestemmelse om udelukkelse fra en forsikret risiko for ugyldig i en situation, hvor skadelidte, dvs. forbrugeren, ikke er blevet oplyst om udelukkelsesbestemmelserne (situationer, hvor forsikringen ikke gælder, hvilket er i strid med bestemmelserne i direktiv 2005/14) samt i en situation, hvor forsikringsselskabet har fastsat flere udelukkelser, end hvad der er foreskrevet i rammeloven om forsikring, lov nr. 136/1995, selv om sagsøgeren for retten ikke har nedlagt påstand om, at bestemmelsen erklæres for ugyldig, og selv om den nationale lovgivning har gennemført bestemmelserne i direktiv 93/13/EF (8) ved lov nr. 193/2000 (9) — Monitorul Oficial al României (Rumæniens Moniteur officiel), del I af [10.11.2000, nr. 560] (suppleret ved lov nr. 363/2006 om urimelige vilkår i aftaler indgået mellem erhvervsdrivende og forbrugere — Monitorul Oficial af 28.12.2007, nr. 899)?


text:
(1) Lov nr. 136/1995 om forsikring og genforsikring i Rumænien, Monitorul Oficial af 30.12.1995, nr. 303, del I.
 (2) Monitorul Oficial af 23.12.2004, del I.
 (3) Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30.12.1983 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EFT 1984 L 8, s. 17).
 (4) Rådets direktiv 92/49/EØF af 18.6.1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) (EFT L 228, s. 1).
 (5) Rådets direktiv 2002/8/EF af 27.1.2003 om forbedret adgang til domstolene i grænseoverskridende tvister gennem fastsættelse af fælles mindsteregler for retshjælp i forbindelse med tvister af denne art (EFT L 26, s. 41).
 (6) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/14/EF af 11.5.2005 om ændring af Rådets direktiv 72/166/EØF, 84/5/EØF, 88/357/EØF og 90/232/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/26/EF om ansvarsforsikring for motorkøretøjer (EUT L 149, s. 14).
 (7) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16.9.2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EUT L 263, s. 11).
 (8) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).
 (9) Lov nr. 193/2000 urimelige vilkår i aftaler indgået mellem erhvervsdrivende og forbrugere — Monitorul Oficial af 10.11.2000, nr. 560, suppleret ved lov nr. 363/2007 om bekæmpelse af erhvervsdrivendes anvendelse af urimelige praksisser over for forbrugerne og om harmonisering af bestemmelserne for at bringe dem i overensstemmelse med EU-bestemmelserne om beskyttelse af forbrugerne, Monitorul Oficial af 28.12.2007, nr. 899 del I.


text:
24.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. december 2008 — Theologos-Grigorios Chatzithanasis mod Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland))
 (Sag C-151/07) (1)
 (Direktiv 92/51/EØF - anerkendelse af eksamensbeviser - studier, der er gennemført ved et »frit studiecenter«, der ikke er anerkendt som uddannelsesinstitution i værtsmedlemsstaten - optiker)
 (2009/C 19/03)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Symvoulio tis Epikrateias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Theologos-Grigorios Chatzithanasis
 Sagsøgte: Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Symvoulio tis Epikratias — fortolkning af artikel 149 EF og artikel 150 EF samt af Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF (EFT L 209, s. 25) — nægtelse af godkendelse i værtsmedlemsstaten af eksamensbevis for erhvervsuddannelser, der er udstedt af en anden medlemsstat, og som giver ret til at udøve erhverv som optiker i den medlemsstat, hvor eksamensbeviset er blevet udstedt — uddannelsen hovedsageligt gennemført ved et institut, som lovligt udøver virksomhed i værtsmedlemsstaten, men som i henhold til denne medlemsstats lovgivning ikke er anerkendt som uddannelsesinstitution
 Konklusion
 Artikel 1, litra a), artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 92/51/EØF af 18. juni 1992 om anden generelle ordning for anerkendelse af erhvervsuddannelser til supplering af direktiv 89/48/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, skal fortolkes således, at de kompetente myndigheder i en værtsmedlemsstat i henhold til direktivets artikel 3, med forbehold af samme direktivs artikel 4, er forpligtet til at anerkende et eksamensbevis udstedt af en kompetent myndighed i en anden medlemsstat, selv om dette eksamensbevis attesterer en uddannelse, der helt eller delvis er opnået ved en institution i værtsmedlemsstaten, der ifølge sidstnævnte stats lovgivning ikke er anerkendt som uddannelsesinstitution.
 (1) EUT C 117 af 26.5.2007.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/31
 Appel iværksat den 20. september 2013 af AN til prøvelse af Personalerettens dom af 11. juli 2013 i sag F-111/10, AN mod Kommissionen
 (Sag T-512/13 P)
 2013/C 367/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: AN (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne É. Boigelot og R. Murru)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Dom afsagt af EU-personaleretten (Anden Afdeling) den 11. juli 2013 i sag F-111/10, AN mod Kommissionen, ophæves.
 —
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 —
 Indstævnte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i førsteinstans og i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat to anbringender.
 1)
 Første anbringende om en tilsidesættelse af begrundelsespligten ved Personalerettens prøvelse af det anbringende, der blev gjort gældende i førsteinstans, vedrørende ulovligheden af undersøgelsen rettet mod sagsøgeren, idet Personalerettens begrundelse i præmis 95 og 96 i den anfægtede dom var fejlagtig, eller i det mindste utilstrækkelig og mangelfuld.
 2)
 Andet anbringende om Personalerettens urigtige gengivelse af faktiske omstændigheder og beviser, både når Personaleretten konkluderer, at sagsøgeren havde ret til beskyttelse i henhold til artikel 22a, stk. 3, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og når Personaleretten fastslog, at sagsøgeren ikke har tilvejebragt det mindste indicium for, at den administrative undersøgelse rettet mod sagsøgte var blevet indledt som repressalier (vedrørende præmis 87, 88 og 94 i den anfægtede dom).


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/9
 Domstolens dom (tredje Afdeling) af 11. juli 2013 — Europa-Kommissionen mod Stichting Administratiekantoor Portielje og Gosselin Group NV
 (Sag C-440/11 P) (1)
 (Appel - konkurrence - karteller - artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - markedet for internationale flyttetjenester i Belgien - direkte og indirekte prisfastsættelse, opdeling af markedet og manipulation med udbudsprocedurerne - ulovlig adfærd tilregnet den enhed, som kontroller selskabsandelene - begrebet »virksomhed« - formodning om faktisk udøvelse af en bestemmende indflydelse - konkurrencebegrænsende formål - retningslinjerne vedrørende påvirkning af handelen mellem medlemsstaterne - retningslinjerne for beregning af bøder (2006) - formildende omstændigheder)
 2013/C 252/13
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, S. Noë og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Stichting Administratiekantoor Portielje (ved advocaten D. Van hove, F. Wijckmans, S. De Keer og H. Burez) og Gosselin Group NV
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. juni 2011 i forenede sager T-208/08 og T-209/08, Gosselin Group og Stichting Administratiekantoor Portielje mod Kommissionen, hvorved Retten i sag T-208/08 annullerede Kommissionens beslutning K(2008) 926 endelig af 11. marts 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.543 — Internationale flyttetjenesteydelser), idet den konstaterede at Gosselin Group NV deltog i en overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF i perioden fra 30. oktober 1993 til 14. november 1996, og i sag T-209/08 annullerede afgørelse K(2008) 926, som ændret ved afgørelse K(2009) 5810, for så vidt som denne vedrørte Stichting Administratiekantoor Portielje
 Konklusion
 1)
 Punkt 4 og 6 i konklusionen i dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 16. juni 2011, Gosselin Group og Stichting Administratiekantoor Portielje mod Kommissionen (forenede sager T-208/08 og T-209/08), ophæves.
 2)
 Europa-Kommissionen frifindes i søgsmålet anlagt af Stichting Administratiekantoor Portielje i sag T-209/08.
 3)
 Stichting Administratiekantoor Portielje betaler omkostningerne i første instans i sag T-209/08 og omkostningerne i appelsagen.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.


text:
7.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 102/45
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 25. februar 2014 — García Domínguez mod Kommissionen
 (Sag F-155/12) (1)
 ((Personalesag - udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve EPSO/AD/215/11 - ikke opført på reservelisten - begrundelse for afgørelse om afslag på ansøgning - princippet om ligebehandling - interessekonflikt))
 2014/C 102/66
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Luis García Domínguez (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Tymen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved B. Eggers og G. Gattinara)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten for udvælgelsesprøve EPSO/AD/215/11
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, idet søgsmålet er åbenbart ugrundet.
 2)
 Luis García Domínguez bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 63 af 2.3.2013, s. 26.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/49
 Sag anlagt den 7. januar 2014 — Aluminios Cortizo og Cortizo Cartera mod Kommissionen
 (Sag T-1/14)
 2014/C 52/94
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Aluminios Cortizo, SAU (Extramundi, Spanien) og Cortizo Cartera, SL (Extramundi, Spanien) (ved advokat A. Beiras Cal)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Retsakten annulleres i sin helhed.
 —
 Subsidiært annulleres påbuddet om tilbagebetaling af støtten.
 —
 Subsidiært kvantificeres støtten i overensstemmelse med investorens reelle nettofordel.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den afgørelse, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-515/13, Spanien mod Kommissionen (EUT C 336, s. 29)
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført seks anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, idet statsstøtten til investoren ikke er selektiv eller har fordrejende virkninger.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 296, stk. 2, TEUF, idet der helt er udeladt en begrundelse for at udelukke rederen og/eller skibsværftet som hovedmodtager af støtten.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, sammenholdt med princippet om bortfald af fordelen, idet det kræves, at investoren tilbagebetaler støtte, der er overført til en tredjepart.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning som følge af Kommissionens skrivelser og passivitet, der skabte en berettiget forventning om, at »SEAF« var lovlig.
 5)
 Femte anbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet pålæggelsen af en pligt til at tilbagebetale støtte, der ikke er modtaget/overført af investoren, udgør en konfiskation uden noget retligt grundlag.
 6)
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, idet de foranstaltninger, der er erklæret uforenelige, er blevet godkendt i andre afgørelser.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/30
 Sag anlagt den 20. maj 2014 — Construlink mod KHIM — Wit-Software (GATEWIT)
 (Sag T-351/14)
 2014/C 261/54
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Construlink — Tecnologias de Informação, SA (Lissabon, Portugal) (ved advokat Lopes Rocha)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA (Coimbra, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1059/2013-1) annulleres.
 —
 Varemærkeansøgning nr. 1 0 1 28 262 GATEWIT anses for godkendt i sin helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret og indsigeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Construlink — Tecnologias de Informação, SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »GATEWIT« for tjenesteydelser i klasse 42 — EF-varemærkeansøgning nr. 1 0 1 28 262
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Et figurmærket indeholdende ordbestanddelene »wit software« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 38 og 42 og den nationale registrering af firmanavnet »Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA«
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse ophævet og afslag på varemærkeansøgningen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/49
 Kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Tredje Afdeling) den 19. december 2006 — Suhadolnik mod Domstolen
 (Sag F-78/06) (1)
 (Tjenestemænd - ansættelse - udnævnelse - prøvetid - tjenestemand på prøve - fastansættelse - indplacering i lønklasse og på løntrin - overgangsforanstaltninger i vedtægtens bilag XIII - formaliteten)
 (2006/C 331/110)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Simona Suhadolnik (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocats S. Rodrigues, A. Jaume og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: De Europæiske Fællesskabers Domstol (ved M. Schauss, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Argio og I. Sulce, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af Domstolens afgørelse af 22. juli 2005 om fastansættelse af sagsøgeren og om fastsættelse af hendes lønklasse i henhold til artikel 12, stk. 3, i vedtægtens bilag XIII og af hendes løntrin i henhold til den nye affattelse af vedtægtens artikel 32, dels en påstand om omklassificering samt en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 237 af 30.9.2006, s. 17.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Kammergericht Berlin (Tyskland) den 3. november 2015 — Konrad Erzberger mod TUI AG
 (Sag C-566/15)
 (2016/C 090/04)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Kammergericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Konrad Erzberger
 Sagsøgt: TUI AG
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det foreneligt med artikel 18 TEUF (forbud mod forskelsbehandling) og artikel 45 TEUF (arbejdstagernes frie bevægelighed), at en medlemsstat kun indrømmer medarbejdere, der er beskæftiget i en virksomheds bedrifter eller koncernvirksomheder i indlandet, valgret og valgbarhed ved valg af medarbejderrepræsentanter til denne virksomheds tilsynsorgan?


text:
C 261/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.10.2002
 undergivet varmebehandling og anbragt i hermetisk tillukkede Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 beholdere. Det påtales, at ferskner og pærer bestemt til se afsagt den 6. juni 2002 af Commissione Tributaria di
 fremstilling af frugtsalat ikke er blevet undergivet en passende primo grado di Trento — Sjette Afdeling — i sagen
 varmebehandling (pasteurisering eller sterilisering) og er blevet Petrolvilla & Bortolotti Spa, tidligere S.C.D. Srl, Energy
 oplagret i åbne tønder, ligesom produkterne kun har været Service Srl, Panarotta 2002 Srl, Tumedei Spa, NTB Spa
 lagret nogle dage for derefter at blive tilsat frugtsalaten. (tidligere Nuova Tessilbrenta Spa), Hotel Bellavista di
 Tilsidesættelsen af forordningernes bestemmelser er opstået Litterini Valter e Nadia Snc, Cattoni Hotel Plaza di Cattoni
 ved, at produktet er blevet kvalificeret som »mellemprodukt til Giancarlo e C Snc, Villa Luti Srl, Pavarini Components
 fremstilling af frugtsalat«. Et sådant produkt hævdes at være Srl, Tecnopal Srl, Funivie Madonna di Campiglio Spa, mod
 udelukket fra enhver form for støtte fra produktionsåret 1997/ Agenzia delle Entrate (tidligere Direzione delle Entrate)
 1998. Sagsøgeren finder, at Kommissionens opfattelse ikke per la Provincia di Trento
 har støtte i reglerne. Udbetaling af støtte til forarbejdningsvirk-
 somhederne fandt stedt på grundlag af forordning (EF) nr. 504/
 97, hvorefter ferskner i sirup eller pærer i sirup eller pærer i (Sag C-306/02)
 både sirup og naturlig frugtsaft eller blot i naturlig frugtsaft er
 hele eller ituskårne ferskner eller pærer uden sten, som (2002/C 261/10)
 har været undergivet varmebehandling, anbragt i hermetisk
 tillukkede beholdere med dækkevæske af sukkersirup eller af
 naturlig frugtsaft. I bestemmelserne specificerer man hverken
 beholderens beskaffenhed eller varmebehandlingen eller den
 Ved kendelse afsagt den 6. juni 2002, indgået til Domstolens
 endelige bestemmelse. Den italienske regering konkluderer, at
 den finansielle korrektion på 100 % vedrørende produkter, Justitskontor den 27. august 2002, har Commissione Tributa-
 ria di primo grado di Trento — Sjette Afdeling — i sagen
 bestemt til senere fremstilling af frugtsalat og indeholdt i
 Petrolvilla & Bortolotti Spa, tidligere S.C.D. Srl, Energy Service
 tønder på 200 kg, er ulovlig og bør annulleres.
 Srl, Panarotta 2002 Srl, Tumedei Spa, NTB Spa (tidligere
 Nuova Tessilbrenta Spa), Hotel Bellavista di Litterini Valter e
 Nadia Snc, Cattoni Hotel Plaza di Cattoni Giancarlo e C Snc,
 Villa Luti Srl, Pavarini Components Srl, Tecnopal Srl, Funivie
 Madonna di Campiglio Spa, mod Agenzia delle Entrate (tidlige-
 re Direzione delle Entrate) per la Provincia di Trento forelagt
 Den utilstrækkelige lagerkontrol De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Man kan kun hævde, at der foreligger manglende kontrol, Er en flerårig opkrævning af en afgift på 0,75 % p.a. af
 såfremt det viser sig, at de mål, som opstilles i forordningen virksomhedens nettoformue i medfør af lovdekret nr. 324 af
 vedrørende fastsættelsen af de nærmere regler for gennemfø- 30. september 1992, som er begrænset til selskabsformuen
 relsen af ordningen med støtte til fremstilling af en række ifølge den årlige balance, en afgift med tilsvarende økonomisk
 produkter forarbejdet på grundlag af frugt, ikke er


text:
opnået. I de virkning som den kapitaltilførselsafgift, der i forvejen opkræves
 konkrete tilfælde nævnes et sådant bevis end ikke. Heraf følger, med den maksimale sats på 1 %, og er den som følge heraf
 at Kommissionens påtale er ganske generel, ikke godtgjort og uforenelig med fællesskabsretten og navnlig med Rådets
 derfor ulovlig. Ud fra et andet synspunkt bør det nævnes, direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 (1)?
 at EUGFL aldrig har afgivet nogen oplysning vedrørende
 spørgsmålet om, hvorledes der skal gås frem ved udførelsen af
 lagerkontrollen, ligesom spørgsmålet ikke nævnes i forordnin- (1 ) EFT 1969 II, s. 405.
 gerne på området. Heraf følger, at det heller ikke kan hævdes,
 at der foreligger en specifik tilsidesættelse af bestemte metoder
 til den foreskrevne bogholderimæssige undersøgelse. Endelig
 finder den italienske regering det retsstridigt at foretage en
 finansiel kontrol på 10 % på grund af den formodede
 utilstrækkelige gennemførelse af kontrollen.
 Sag anlagt den 5. september 2002 af Kongeriget Sverige
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( 1) EFT L 170 af 29.6.2002, s. 77-80. Kommissionens beslutning om
 at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for
 Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (Sag C-312/02)
 (EUGFL), »Garantisektionen«, fra EF-finansiering.
 ( 2) EFT L 144 af 8.6.1991, s. 31.
 ( 3) EFT L 78 af 20.3.1997, s. 14.
 (2002/C 261/11)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. sep-
 tember 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi-
 ---pagebreak--- 26.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 261/7
 ske Fællesskaber af Kongeriget Sverige ved A. Kruse og alle berørte landbrugere , og senere er kortafgift blevet
 K. Renman, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i faktureret særskilt. Ansøgningerne er blevet behandlet, og der
 Luxembourg. er bevilget støtte, uanset om kortafgiften er betalt eller ej.
 Landbrugerne har desuden haft nytte af de modtagne kort,
 også i andre sammenhænge end i forbindelse med støtteansøg-
 ninger.
 Kongeriget Sverige har nedlagt følgende påstande:
 — Principalt annulleres i medfør af artikel 230 EF Kommis-
 sionens beslutning 2002/514/EF (1), for så vidt som det i
 (Den subsidiære påstand)
 beslutningen bestemmes, at en udgift på 18 555 850
 SEK, der er opstået i Sverige, ikke skal finansieres af EF.
 — Subsidiært nedsættes det beløb, der skal udelukkes fra EF-
 finansiering, til 11 817 748 SEK. Regeringen gør gældende, at de kortafgifter, der er betalt for
 foderarealer, ikke kan lægges til grund for beregningen af det
 beløb, der er undtaget fra EF-finansieringen. Regeringen finder
 — Mest subsidiært nedsættes det beløb, der skal udelukkes heller ikke, at kortafgifterne for arealer, for hvilke der er
 fra EF-finansiering, til 12 436 091 SEK. søgt om såvel areal- eller husdyrstøtte som miljø- eller
 regionalstøtte, kan indgå i beregningen af det beløb, som er
 undtaget fra EF-finansieringen. Der har heller ikke været fastsat
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. nogen bestemmelse om, at kortafgifterne i første række skulle
 beregnes ud fra det areal, som en ansøgning om arealstøtte
 omfattede. Kommissionens opfattelse savner derfor grundlag i
 den svenske lovgivning om beregningen af afgifterne og fører
 til


text:
urimelige konsekvenser. Kommissionens argumentation
 ville desuden indebære, at personer, der søgte om miljøstøtte,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter skulle betale kortafgift, men ville undgå at skulle betale afgiften,
 hvis de samtidig og for samme areal også søgte arealstøtte.
 (Den principale påstand)
 (Den mest subsidiære påstand)
 Den skrivelse, som er omhandlet i artikel 8, stk. 1, første afsnit,
 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1663/95 ( 2) af 7. juli
 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning
 (EØF) nr. 729/70 for så vidt angår proceduren for regnskabsaf-
 slutning for EUGFL, Garantisektionen, og som Sverige modtog For det tilfælde, at Domstolen måtte finde, at foderarealer kan
 den 24. oktober 2000, indeholder ingen vurdering af de lægges til grund for beregningen af det beløb, som er
 udgifter, som Kommissionen foreslår udelukket fra EF-finansie- undtaget fra EF-finansieringen, gør regeringen gældende, at
 ring. kortafgifterne for sådanne arealer, for hvilke der er ansøgt om
 såvel areal- eller husdyrstøtte som miljø- eller regionalstøtte, i
 hvert fald ikke kan indgå i denne beregning.
 Pålæggelse af kortafgifter kan ikke betragtes som en administra-
 tiv afgift for behandlingen af støtteansøgningerne og har
 dermed ikke været ensbetydende med en utilstrækkelig efterle-
 velse af artikel 15 i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 ( 3) (1 ) af 26.6.2002 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne
 har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for
 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse
 Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering, EFT
 markafgrøder eller af artikel 30a i Rådets forordning (EØF) nr.
 L 170 af 29.6.2002, s. 77.
 805/68 (4) om den fælles markedsordning for oksekød. De (2 ) EFT L 158 af 8.7.1995, s. 6.
 beløb, som svenske landbrugere er berettigede til i henhold til (3 ) EFT L 181 af 30.6.1992, s. 12.
 fællesskabsbestemmelserne, er betalt fuldt ud til støttemodta- (4 ) EFT 1968 I, af 27.6.1968, s. 179.
 gerne. Det er af grundlæggende betydning, at den svenske
 kortafgift ikke er blevet pålagt for at dække de svenske
 myndigheders administrationsomkostninger. Afgiften er pålagt
 som en godtgørelse for modtagelse af et kort. Betaling af
 kortafgift har ikke været en betingelse for at få en støtteansøg-
 ning behandlet eller imødekommet. Kortene er blevet sendt til


text:
19.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/39
 Sag anlagt den 25. april 2017 — Gugler mod EUIPO — Gugler France (GUGLER)
 (Sag T-238/17)
 (2017/C 195/53)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Alexander Gugler (Maxdorf, Tyskland) (ved advokat M.-C. Simon)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Gugler France (Besançon, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Alexander Gugler
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »GUGLER« — EU-varemærkeregistrering nr. 3 324 902
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 31. januar 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1008/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den erklærer EU-varemærkeregistrering nr. 3 324 902 ugyldig og pålægger sagsøgeren at betale de af Gugler France afholdte omkostninger på 550 EUR.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger i forbindelse med sagens behandling for Retten.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, og artikel 54, stk.2, i forordning nr. 207/2009.


text:
22.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 211/13
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- 2. Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost-
 ninger. ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge EF-traktatens artikel 249, stk. 3, er et direktiv med Kommissionens beslutning K (1999) 2265 endelig udg. af
 hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, 8. juli 1999 er ifølge artikel 249, stk. 4, EF bindende i alle
 som det rettes til, ligesom medlemsstaterne efter traktatens enkeltheder for Forbundsrepublikken Tyskland, der som adres-
 artikel 10, stk. 1, er forpligtet til at træffe alle almindelige eller sat for beslutningen er forpligtet til uden videre at gennemføre
 særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen den. Forbundsrepublikken Tyskland har ifølge beslutningens
 af de forpligtelser, som følger af traktaten, eller af retsakter artikel 2 siden den 4. august 1999 konkret været forpligtet til
 foretaget af Fællesskabets institutioner. at træffe alle de nødvendige foranstaltninger for at afskaffe den
 retsstridige ydede statsstøtte og kræve den tilbagebetalt fra
 modtageren. I henhold til artikel 3 skal Forbundsrepublikken
 Selv om de i direktiv 97/36/EF fastsatte frister er udløbet, Tyskland inden to måneder efter meddelelsen af beslutningen
 har Den Italienske Republik endnu ikke vedtaget nationale meddele Kommissionen, hvilke foranstaltninger der er truffet
 bestemmelser til efterkommelse af direktivet, hvorfor Den for at efterkomme beslutningen. De sager, der er anlagt til
 Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter direkti- prøvelse af Kommissionens beslutning (1), har ifølge arti-
 vets artikel 2. kel 242 EF ikke opsættende virkning; der er ikke begæret en
 sådan udsættelse, som denne bestemmelse giver mulighed for.
 De forslag, som Forbundsrepublikken Tyskland hidtil har
 (1) EFT L 202 af 20.7.1997, s. 60. fremsat til omsætning af beslutningen, har Kommissionen ikke
 (2) EFT L 298 af 17.10.1989, s. 23. kunnet acceptere. En effektiv tilbagebetaling har heller ikke
 fundet sted inden for den senest fastsatte frist.
 (1) af Forbundsrepublikken Tyskland (C-376/99), af Westdeutsche
 Landesbank Girozentrale (T-228/99) og af Land Nordrhein-
 Westfalen (T-233/99).
 Sag anlagt den 25. maj 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 (Sag C-209/00)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 24. maj 2000 af Tribunal du travail de Mons
 (2000/C 211/22) (2. afdeling) i sagen Salvatore Stallone mod Office national
 de l’emploi
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. maj
 2000 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom- (Sag C-212/00)
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende juridisk
 konsulent Francisco Santaolalla og Klaus-Dieter Borchardt,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og (2000/C 211/23)
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254, Ved dom afsagt den 24. maj 2000, indgået til Domstolens
 Kirchberg. Justitskontor den 30. maj 2000, har Tribunal du travail de
 Mons (2. afdeling) i sagen Salvatore Stallone mod Office
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: national de l’emploi forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat
 sine forpligtelser efter artikel 249 i EF-traktaten


text:
og artikel 3
 i Kommissionens beslutning K (1999) 2265 endelig udg. Er EF-traktaten, fællesskabslovgivningen og særligt artikel 1,
 af 8. juli 1999, hvorved en statsstøtte, som Forbundsrepu- litra f), og artikel 68, stk. 2, i Rådets forordning (EF)
 blikken Tyskland har ydet til fordel for Westdeutsche nr. 118/97 (1) af 2. december 1996 med deres nugældende
 Landesbank Girozentrale i perioden 1992 — 1998 blev indhold, eller som de var formuleret mellem den 1. december
 erklæret for uforenelig med fællesmarkedet, idet Forbunds- 1990 og i dag, til hinder for artikel 110, stk. 1, nr. 1 og 2, i
 republikken Tyskland ikke inden for den fastsatte frist har den kongelige anordning af 25. november 1991 vedrørende
 truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at afskaffe arbejdsløshed, for så vidt som denne nationale bestemmelse
 statsstøtten og kræve den allerede ydede støtte tilbagebe- stiller krav om, at den sikrede skal bo sammen med visse
 talt. familiemedlemmer, som betingelse for at modtage en højere
 ---pagebreak--- C 211/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.7.2000
 arbejdsløshedsydelse, og ikke kun betinger denne ydelse af, at eller hvortil staten, de lokale myndigheder eller andre
 den sikrede i overvejende grad eller reelt bidrager til de offentligretlige organer kan udpege mere end halvdelen
 pågældendes forsørgelse? af medlemmerne i administrations-, ledelses- eller
 tilsynsorganet
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2.12.1996 om ændring og — at give mulighed for at anfægte alle de afgørelser, som
 ajourføring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de
 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs-
 træffes af de ordregivende myndigheder, herunder alle
 drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fælles- de foranstaltninger, der træffes som led i fremgangsmå-
 skabet, og af forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemfør- den for indgåelse af en offentlig kontrakt
 else af forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT L 28 af 30.1.1997,
 s. 1).
 — at foreskrive mulighed for, at der kan træffes passende
 forebyggende foranstaltninger i forbindelse med de
 afgørelser, der træffes af de ordregivende myndigheder,
 herunder foranstaltninger, der giver mulighed for at
 suspendere en administrativ afgørelse, hvorved alle
 eventuelle vanskeligheder eller hindringer bringes af
 vejen, navnlig kravet om, at den ordregivende myndig-
 heds afgørelse forinden skal være påklaget.
 Sag anlagt den 30. maj 2000 af Kommissionen for De 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien ninger.
 (Sag C-214/00)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2000/C 211/24)
 De nationale foranstaltninger, hvorved bestemmelserne i direk-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. maj tiv 89/665/EØF blev gennemført i spansk ret, og hvorom
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen Kommissionen på intet tidspunkt har modtaget meddelelse,
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana, nemlig lov nr. 29/1998 af 13. juli 1998 om forvaltningsdom-
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og stole, lov nr. 30/1992 af 26. november 1992 om den retlige
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, ordning for offentlige myndigheder og om sagsbehandlingen i
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret. den offentlige forvaltning, som ændret ved lov nr. 4/1999
 af


text:
13. januar 1999, lov nr. 13/1995 af 18. maj 1995 om
 kontrakter indgået af offentlige myndigheder samt den spanske
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: forfatning, har et mere begrænset anvendelsesområde end
 direktiv 89/665/EØF. De retsakter, som kan anfægtes efter
 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine disse love, omfatter ikke alle foranstaltninger i forbindelse
 forpligtelser efter fællesskabsretten, da det har undladt at med sagsbehandlingen. En begæring om iværksættelse af
 træffe de nødvendige foranstaltninger til fuldt ud at midlertidige foranstaltninger forudsætter efter spansk lovgiv-
 efterkomme bestemmelserne i artikel 1 og 2 i Rådets ning endvidere i de fleste tilfælde, at der forinden er indgivet
 direktiv 89/665/EØF (1) af 21. december 1989 om samord- en klage.
 ning af love og administrative bestemmelser vedrørende
 anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgå-
 else af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrak-
 ter, og navnlig da det har undladt (1) EFT L 395 af 30.12.1989, s. 33.
 (2) Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 om samordning af
 fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesafta-
 — at udvide den klageadgang, som er sikret ved direktivet,
 ler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 til at gælde for alle de afgørelser, der træffes af (3) Rådets direktiv 93/36/EØF af 14.6.1993 om samordning af
 ordregivende myndigheder — i den forstand, hvori fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (EFT L 199 af 9.8.1993,
 dette udtryk anvendes i artikel 1, stk. 1, i direktiv s. 1).
 92/50/EØF (2), direktiv 93/36/EØF (3) og direktiv (4) Rådets direktiv 93/37/EØF af 14.6.1993 om samordning af
 93/37/EØF (4) — herunder privatretlige selskaber, som fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge-
 har til opgave at imødekomme almenhedens behov, og anlægskontrakter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 dog ikke på det erhvervs- og forretningsmæssige
 område, som er en juridisk person, og hvis drift enten
 for mere end halvdelens vedkommende finansieres af
 staten, de lokale myndigheder eller andre offentligretli-
 ge organer, eller hvis drift er underlagt disses kontrol,


text:
4.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 63/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 2. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 omkostninger.
 af 23. november 1999
 (1) EFT C 145 af 18.5.1996.
 i sag C-89/96, Den Portugisiske Republik mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Annullationssøgsmål — handelspolitik — kvantitative
 begrænsninger i importen af tekstilvarer — produkter med DOMSTOLENS DOM
 oprindelse i Indien — forordning (EF) nr. 3053/95 — delvis
 tilbagekaldelse«) (Femte Afdeling)
 (2000/C 63/01) af 25. november 1999
 i sag C-96/98, Kommissioner for De Europæiske Fælles-
 (Processprog: portugisisk) skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (»Traktatbrud — direktiv 79/409/EØF — beskyttelse af
 gjort i Samling af Afgørelser) vilde fugle — særligt beskyttede områder«)
 (2000/C 63/02)
 I sag C-89/96, Den Portugisiske Republik (befuldmægtigede:
 L. Fernandes og M.L. Duarte) mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. de Pauw og (Processprog: fransk)
 F. de Sousa Fialho), angående en påstand om annullation af
 bilag V om hjemmeindustrivarer og folkloristiske varer til (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Kommissionens forordning (EF) nr. 3053/95 af 20. december gjort i Samling af Afgørelser)
 1995 om ændring af bilag I, II, III, V, VI, VII, VIII, IX og XI til
 Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 om den fælles ordning I sag C-96/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 for indførelse af visse tekstilvarer med oprindelse i tredjelande (befuldmægtigede: P. Stancanelli og O. Couvert-Castéra) mod
 (EFT L 323, s. 1), har Domstolen, sammensat af præsidenten, Den Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger
 G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho og R. Nadal), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 de Almeida, D.A.O. Edward og L. Sevón samt dommerne Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 P.J.G. Kapteyn (refererende dommer), C. Gulmann, J.-P. Puisso- artikel 4 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om
 chet, G. Hirsch, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet; beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1), idet den hverken
 generaladvokat: A. Saggio; justissekretær: ekspeditionssekretær har truffet de særlige foranstaltninger, der er nødvendige for at
 H.A. Rühl, den 23. november 1999 afsagt dom, hvis konklu- beskytte fugles levesteder i området le Marais poitevin, eller de
 sion lyder således: foranstaltninger, der er egnede for at undgå en forringelse af
 disse levesteder, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat
 1. Artikel 1 i Kommissionens forordning (EF) nr. 3053/95 af af formanden for Første Afdeling, L. Sevón, som fungerende
 20. december 1995 om ændring af bilag I, II, III, V, VI, VII, formand for Femte Afdeling, og dommerne C. Gulmann
 VIII, IX og XI til Rådets forordning (EØF) nr. 3030/93 om (refererende dommer), J.-P. Puissochet, P. Jann og M. Wathelet;
 den fælles ordning for indførelse af visse tekstilvarer med generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær; ekspeditionssekre-
 oprindelse i tredjelande annulleres, for så vidt denne bestemmelse tær D. Louterman-Hubeau, den 25. november 1999 afsagt
 erstatter bilag VI til forordning nr. 3030/93 med bilag V. dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 63/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende


text:
4.3.2000
 1. Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af
 til artikel 4 i Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 om fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler
 beskyttelse af vilde fugle, idet den ikke inden for den fastsatte frist skal fortolkes således, at en tjenesteyder efter dette direktiv med
 har udlagt et tilstrækkeligt areal i le Marais poitevin til særligt henblik på at godtgøre, at han opfylder de økonomiske, finansielle og
 beskyttet område, truffet foranstaltninger, hvorved der tillægges tekniske betingelser for at deltage i en udbudsprocedure vedrørende
 de i le Marais poitevin udlagte særligt beskyttede områder en afsIutning af en offentlig tjenesteydelseskontrakt, kan henvise til
 fyldestgørende retlig status, eller truffet passende foranstaltninger andre virksomheders kvalifikationer, uanset hvorledes han retligt er
 for at undgå forringelse såvel af lokaliteter i le Marais poitevin, forbundet med dem, såfremt han kan bevise, at han virkeligt råder
 der var udlagt til særligt beskyttede områder, som af visse af de over de af disse virksomheders ressourcer, der er nødvendige for at
 lokaliteter, der burde have været udlagt. opfylde kontrakten. Det tilkommer den nationale ret at afgøre, om et
 sådant bevis er ført i hovedsagen.
 2. I øvrigt frifindes sagsøgte.
 3. Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (Første Afdeling)
 af 2. december 1999
 i sag C-176/98, Holst Italia SpA mod Comune di Cagliari af 16. december 1999
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale ammi-
 nistrativo regionale per la Sardegna) (1) i sag C-74/98, DAT-SCHAUB amba mod Ministeriet for
 Fødevarer, Landbrug og Fiskeri (anmodning om præjudi-
 (»Direktiv 92/50/EØF — offentlige tjenesteydelsesaftaler — ciel afgørelse fra Østre Landsret) (1)
 bevis for tjenesteyderens finansielle og økonomiske formåen
 — muligheden af at henvise til et andet selskabs tekniske og
 økonomiske formåen«) (»Landbrug — fælles markedsordning — oksekød — eks-
 portrestitutioner — oksekød, der er blevet forarbejdet inden
 indførslen til importlandet — internationale aftaler —
 (2000/C 63/03) retsvirkninger — samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske
 Økonomiske Fællesskab og deltagerlandene i charteret for
 Samarbejdsrådet for De Arabiske Golfstater«)
 (Processprog: italiensk)
 (2000/C 63/04)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: dansk)
 I sag C-176/98, angående en anmodning, som Tribunale
 amministrativo regionale per la Sardegna (Italien), i medfør af
 EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til I sag C-74/98, angående en anmodning, som Østre Landsret
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Holst Italia (Danmark), i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel
 SpA mod Comune di Cagliari, procesdeltager: Ruhrwasser Ag 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 International Water Management, at opnå en præjudiciel verserende sag, DAT-SCHAUB amba mod Ministeriet for
 afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv Fødevarer, Landbrug og Fiskeri, at opnå en præjudiciel afgørel-
 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangs- se vedrørende fortolkningen af artikel 17, stk. 2, i Kommis-
 måderne ved indgåelse af


text:
offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT sionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987
 L 209, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutio-
 formanden for Sjette Afdeling, J.C. Moitinho de Almeida, ner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1), har Domstolen
 som fungerende formand for Femte Afdeling, og dommerne (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, L. Sevón
 L. Sevón, C. Gulmann, J.-P. Puissochet (refererende dommer) (refererende dommer), og dommerne P. Jann og M. Wathelet;
 og M. Wathelet; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: fuld- generaladvokat: J. Mischo; justissekretær: ekspeditionssekretær
 mægtig L. Hewlett, den 2. december 1999 afsagt dom, hvis H.A. Rühl, den 16. december 1999 afsagt dom, hvis konklu-
 konklusion lyder således: sion lyder således:


text:
21.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 323/13
 2) I tilfælde, hvor et selskab, som er stiftet efter lovgivningen i en 1) Artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 af
 medlemsstat, på hvis område det har sit vedtægtsmæssige 24. juli 1979 om efteropkrævning af import- og eksportafgifter,
 hjemsted, gør brug af sin etableringsfrihed i en anden medlems- der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en
 stat, pålægger artikel 43 EF og 48 EF den sidstnævnte toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale sådanne
 medlemsstat at anerkende den retsevne og dermed den partsevne, afgifter, skal fortolkes således:
 selskabet har i henhold til retten i den stat, hvori det er stiftet.
 — Ved afgørelsen af, om der foreligger »en fejl, som de
 ( 1) EFT C 233 af 12.8.2000. kompetente myndigheder selv har begået«, skal der tages
 hensyn til den adfærd, der er udvist ikke blot af den
 toldmyndighed, som har udstedt det bevisdokument, der
 berettiger til anvendelse af en præferenceordning, men
 også af de centrale toldmyndigheder.
 — Ved afgørelsen af, om der er begået en sådan fejl, indgår
 DOMSTOLENS DOM som et element, at eksportlandets myndigheder systematisk
 har udstedt attester, der berettiger til anvendelse af en
 præferenceordning i forbindelse med en associeringsaftale,
 (Femte Afdeling) selv om myndighederne for det første burde have vidst, at
 der i eksportlandet fandtes en politik til eksportfremme,
 som indebar, at der toldfrit blev indført komponenter med
 af 14. november 2002 oprindelse i tredjelande, som skulle indgå i varer, der var
 bestemt til eksport til Fællesskabet, og for det andet
 burde have vidst, at der i eksportlandet ikke fandtes
 i sag C-251/00, Ilumitrónica — Iluminação e Electrónica bestemmelser, der gjorde det muligt at opkræve den
 L.da mod Chefe da Divisão de Procedimentos Aduaneiros udligningsafgift, som påhvilede de varer, der var omfattet
 e Fiscais/Direcção das Alfândegas de Lisboa (anmodning af præferenceordningen for eksport til Fællesskabet.
 om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Tributário
 de Primeira Instância de Lisboa) (1)
 — Ved afgørelsen af, om debitor ikke med rimelighed kunne
 (»Associeringsaftalen EØF/Tyrkiet — import af fjernsyn forventes at have opdaget en sådan fejl, indgår som et
 med oprindelse i Tyrkiet — bestemmelse af debitor for element den omstændighed, at visse af associeringsordnin-
 toldskyld — efteropkrævning af told«) gens bestemmelser ikke var blevet offentliggjort i De
 Europæiske Fællesskabers Tidende, og at de nævnte
 bestemmelser ikke var blevet gennemført, eller ikke var
 (2002/C 323/14) blevet korrekt gennemført, i eksportlandet i mere end
 20 år.
 (Processprog: portugisisk)
 2) Den adfærd, der er udvist af eksportlandets myndigheder, er
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- uden betydning for afgørelsen af, hvem der er debitor for
 gjort i Samling af Afgørelser) toldskyld, og dermed for importlandets myndigheders mulighed
 for at foretage en efteropkrævning af det skyldige afgiftsbeløb.
 I sag C-251/00, angående en anmodning, som Tribunal 3) En medlemsstats toldmyndigheder, der handler efter henstilling
 Tributário de Primeira Instância de Lisboa (Portugal) i medfør fra Kommissionen, er ikke i henhold til artikel 22 og 25 i
 af


text:
artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske
 nævnte ret verserende sag, Ilumitrónica — Iluminação e Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet forpligtet til at anvende den
 Electrónica L.da mod Chefe da Divisão de Procedimentos heri fastsatte procedure, inden de foretager en efteropkrævning
 Aduaneiros e Fiscais/Direcção das Alfândegas de Lisboa, pro- af importafgiften.
 cesdeltager: Ministério Público, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 2913/
 92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks
 (EFT L 302, s. 1) og gyldigheden af en kommissionsbeslutning,
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor- (1 ) EFT C 233 af 12.8.2000.
 manden, M. Wathelet, og dommerne C.W.A. Timmermans,
 A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer) og S. von Bahr;
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekre-
 tær L. Hewlett, den 14. november 2002 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/42
 Rettens dom af 5. december 2012 — Consorzio vino Chianti Classico mod KHIM — FFR (F.F.R.)
 (Sag T-143/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket »F.F.R.« - de ældre nationale figurmærker CHIANTI CLASSICO - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning nr. 207/2009)
 2013/C 26/80
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Italien) (ved advokaterne S. Corona, G. Ciccone og A. Loffredo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved V. Melgar og G. Mannucci, derefter ved V. Melgar og D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Fédération française de rugby (FFR) (Marcoussis, Frankrig)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 43/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Consorzio vino Chianti Classico og Fédération française de rugby (FFR)
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 10. januar 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 43/2010-4) annulleres, for så vidt som appelkammeret har forkastet indsigelsen i det omfang, den var støttet på artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Consorzio vino Chianti Classico og Harmoniseringskontoret bærer de omkostninger, de hver især har afholdt i forbindelse med sagen ved Retten.
 (1) EUT C 152 af 21.5.2011.


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/43
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 11. december 2007 — Portela & Companhia mod KHIM — Torrens Cuadrado og Gilbert Sanz (Bial)
 (Sag T-10/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket Bial - det ældre nationale ordmærke BIAL - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - bevis for eksistensen af det ældre varemærke - samtidig eksistens af ældre varemærker - anbringende, der ændrer sagens genstand - beviser, der for første gang forelægges for Retten - omkostninger i forbindelse med indsigelsessagen)
 (2008/C 22/79)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Portela & Companhia, SA (S. Mamede do Coronado, Portugal) (ved avocat J. Conceição Pimenta)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Novais Gonçalves, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Juan Torrens Cuadrado og Josep Gilbert Sanz (Gava, Spanien)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. september 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 897/2004-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Juan Torrens Cuadrado og Josep Gilbert Sanz på den ene side og Portela & Companhia, SA på den anden.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 14. september 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 897/2004-1) annulleres i det omfang, den pålægger sagsøgeren at betale et beløb på 600 EUR for omkostninger, som Juan Torrens Cuadrado og Josep Gilbert Sanz har afholdt under indsigelsessagen.
 2)
 I øvrigt frifindes Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 3)
 Portela & Companhia, SA betaler ud over sine egne omkostninger halvdelen af Harmoniseringskontorets omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/49
 Sag anlagt den 10. november 2016 — De Geoffroy m.fl. mod Parlamentet
 (Sag T-788/16)
 (2017/C 014/59)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Dominique De Geoffroy (Bruxelles, Belgien) og 14 andre sagsøgere (ved advokaterne N. de Montigny og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgernes påstande
 —
 Parlamentets retningslinjer vedrørende ferie (»Guidelines on leave«), offentliggjort den 21. marts 2016, annulleres.
 —
 Afgørelsen af 13. juni 2016 om afslag på en ferie, som Stéphane Grosjean havde ansøgt om, annulleres.
 —
 Afgørelsen af 12. april 2016 om at imødekomme Francoise Joostens’ ansøgning om ferie, men om at integrere de ansøgte feriedage i kvoten på 3,5 feriedage, annulleres.
 —
 Afgørelsen af 2. juni 2016 om afslag på en ferie, som Francoise Joostens havde ansøgt om, annulleres.
 —
 Parlamentet tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført seks anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en fuldstændig manglende begrundelse fra sagsøgtes side, eftersom der ikke foreligger noget svar på de klager, som sagsøgeren har indgivet over Parlamentets retningslinjer vedrørende ferie, offentliggjort den 21. marts 2016 (herefter »de anfægtede retningslinjer«).
 2.
 Andet anbringende vedrører en ulovlighedsindsigelse, idet Parlamentet begik en ulovlighed med vedtagelsen af de anfægtede retningslinjer som følge af en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægten og af de rettigheder, som er fastsat i de interne regler vedrørende administration af ferie, samt at sagsøgernes velerhvervede rettigheder er blevet tilsidesat.
 —
 De to sagsøgere, som er adressater for de tre anfægtede individuelle afgørelser, af henholdsvis den 2. juni 2016, den 13. juni 2016 og den 12. april 2016, idet de to første afgørelser er afslag på ferie, som sagsøgerne havde ansøgt om, og den sidste afgørelse imødekommer en af sagsøgernes ansøgning om ferie, men integrerer de ansøgte feriedage i kvoten på 3,5 feriedage, er af den opfattelse, at de nævnte individuelle afgørelser gør det samme anbringende gældende med henblik på en annullation af disse afgørelser.
 3.
 Tredje anbringende er, at de ansatte ved Parlamentet ikke blev hørt i forbindelse med sidstnævntes vedtagelse af de anfægtede retningslinjer, hvilket er en tilsidesættelse af artikel 27 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører institutionens manglende afvejning af institutionens interesser og tolkenes interesser, tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet, retsmisbrug, anlæggelse af et urigtigt skøn og tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og af omsorgsprincippet i forbindelse med vedtagelsen af de anfægtede retningslinjer.
 5.
 Femte anbringende er, at vedtagelsen af de anfægtede retningslinjer medfører forskelsbehandling mellem tolke og andre tjenestemænd og øvrige ansatte.
 6.
 Sjette anbringende er, at der foreligger tilsidesættelse af principperne om lighed og om forbud mod forskelsbehandling samt tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og af princippet om forudsigelighed hvad angår de undtagelser og specielle tilfælde, der er fastsat i de nævnte retningslinjer.


text:
Nr . C 333/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 sektor, der udtømmende og eksklusivt er reguleret af den forhold i sin retsorden for at retfærdiggøre manglende
 fælles markedsordning. overholdelse af pligter og frister, som er fastsat i Fællesska
 bets forordninger.
 (') EFT nr . 172 af 30 . 9 . 1966 , s . 3025/66 .
 (') EFT nr . L 119 af 11 . 5 . 1990, s . 32 .
 ( 2 ) EFT nr. L 41 af 14 . 2 . 1991 , s . 15 .
 Sag anlagt den 17. oktober 1995 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 ( Sag C-328/95 ) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 95/C 333/ 18 ) afsagt den 18 . september 1995 af Value Added Tax
 Tribunal, Manchester, i sagen Goldsmiths (Jewellers ) Ltd
 mod Commissioners of Custom and Excise
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ( Sag C-330/95 )
 17. oktober 1995 anlagt sag mod Den Italienske Republik af ( 95/C 333/ 19 )
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Eugenio de March, som befuldmægtiget, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirch
 Ved kendelse afsagt den 18 . september 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 19 . oktober 1995 , har Value
 berg.
 Added Tax Tribunal, Manchester, i sagen Goldsmiths
 (Jewellers ) Ltd mod Commissioners of Customs and Excise
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 1 . Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat
 sine pligter, dels efter Rådets forordning ( EØF ) 1. Skal den fravigelse, der er hjemlet i artikel 1 1 , punkt C,
 nr . 1186/90 af 7. maj 1990 om udvidet anvendelse af stk . 1 , i EF's sjette momsdirektiv af 17. maj 1977 om
 Fællesskabets handelsklasseskema for slagtekroppe af harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 voksent kvæg (') og Kommissionens forordning ( EØF ) ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet
 nr. 344/91 ( 2 ) om gennemførelsesbestemmelser til først beregningsgrundlag ( ! ) ( 77/388/EØF ) ( herefter » sjette
 nævnte forordning, dels EF-traktatens artikel 189 , direktiv «), fortolkes således, at en medlemsstat, der indfører
 stk . 2 , da Den Italienske Republik ikke har vedtaget de bestemmelser om tilbagebetaling af afgift i forbindelse med
 nødvendige foranstaltninger til en korrekt og fuldstæn uerholdelige fordringer, kan udelukke tilbagebetaling,
 dig gennemførelse af de nævnte forordninger. såfremt den tabte modydelse består af andet end penge ?
 2 . Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 (!) EFT nr . L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 3 i forordning ( EØF ) nr . 1186/90, som pålægger
 medlemsstaterne at træffe alle nødvendige foranstaltninger
 for at sikre, at bestemmelserne i forordningen overholdes,
 og at sanktioner bringes i anvendelse ved eventuelle over


text:
Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel
 trædelser, kræver derfor, at medlemsstaterne i deres rets ser afsagt den 4. oktober 1995 af Pretura Circondariale di
 system vedtager samtlige de lov- og forvaltningsforskrifter, Roma, Tivoli Afdeling, i straffesagerne mod Giuseppe
 der er nødvendige for en effektiv gennemførelse af Fælles Piccolo ( sag C-331/95 ), Mario Corbo m.fl. ( sag C-332/95 )
 skabets handelsklasseskema .
 og Viola Miranda ( sag C-342/95 )
 ( Sag C-331 /95 , C-332/95 og C-342/95 )
 Den Italienske Republik har endnu ikke truffet de foran ( 95/C 333/20 )
 staltninger, den havde pligt til, for fuldstændigt og korrekt
 at gennemføre forordning ( EØF ) nr. 1186/90 og ( EØF )
 nr. 344/91 , hvorved den har krænket sine pligter dels efter Ved kendelser afsagt den 4 . oktober 1995 , indgået til
 de nævnte forordninger og dels efter EF-traktatens arti Domstolens Justitskontor henholdsvis den 19 . oktober
 kel 189, stk . 2 . Ifølge Domstolens faste praksis kan en 1995 ( sag C-331 /95 og C-332/95 ) og den 30 . oktober 1995
 medlemsstat ikke påberåbe sig bestemmelser, praksis eller ( sag C-342/95 ), har Pretura Circondariale di Roma, Tivoli
 ---pagebreak--- 9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 11
 Afdeling, i straffesagerne mod Giuseppe Piccolo ( sag C Skal EØF-traktatens artikel 177, stk . 2, fortolkes
 331 /95 ), Mario Corbo m.fl . ( sag C-332/95 ) og Viola således, at den er til hinder for, at Finanzgericht i et
 Miranda ( sag C-342/95 ) forelagt De Europæiske Fællesska tilfælde som det foreliggende giver tilladelse til kære i
 bers Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af de henhold til FGO's § 128 , stk . 3 , sidste komma, jf. § 1 15 ,
 samme spørgsmål som dem, der blev forelagt i sag C stk . 2, nr . 1 ?
 187/95 (').
 ( ] ) EFT nr. L 148 af 28 . 6 . 1968 ,s . 13 .
 EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 14 . ( 2 ) EFT nr . L 41 , af 18 . 2 . 1992 , s . 9 .
 ( 3 ) EFT nr . L 302 af 19 . 10 . 1992, s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . september 1995 af Finanzgericht Hamburg i afsagt den 12 . september 1995 af Bundesfinanzhof i sagen
 sagen firmaet Kriiger GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Wiener S. I. GmbH mod Hauptzollamt Emmerich
 Hamburg-Jonas
 ( Sag C-338/95 )
 ( Sag C-334/95 )
 ( 95/C 333/22 )
 ( 95/C 333/21 )
 Ved kendelse afsagt den 12 . september 1995 , indgået til
 Ved kendelse afsagt den 21 . september 1995 , indgået til Domstolens Justitskontor den 26 . oktober 1995 , har
 Domstolens Justitskontor den 23 . oktober 1995 , har den Bundesfinanzhof, VII. Afdeling, i sagen Wiener S. I. GmbH


text:
fælles afdeling ved Finanzgericht Hamburg fur die Lander mod Hauptzollamt Emmerich forelagt De Europæiske
 Freie und Hansestadt Hamburg, Niedersachsen und Schles Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 wig-Holstein, Fjerde Afdeling, i sagen firmaet Kriiger relse af følgende spørgsmål :
 GmbH & Co . KG mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod » Skal begrebet » anden natbeklædning « ( Nachthemden ) i
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : den forstand, udtrykket er anvendt i position 60.04 i den
 1 . Er forordning ( EØF ) nr. 804/68 (') jf. forordningens fælles toldtarif 1985 , navnlig i underposition
 bilag som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 374/92 ( 2 ), i 60.04 B IV b 2 bb, fortolkes således, at det udelukkende
 strid med EØF-traktatens artikel 40, stk . 3 , andet afsnit, omfatter » andre « underbeklædningsgenstande, som i kraft
 og dermed ugyldig i det omfang, den ikke foreskriver af deres beskaffenhed entydigt er bestemt til kun at bæres
 nogen eksportrestitution for mælk og mejeriprodukter, som natbeklædning, eller omfatter det også produkter, der
 som er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i på grund af deres udformning ikke kun, men dog hovedsa
 den kombinerede nomenklatur, som fremstilles på geligt er bestemt til at bæres i sengen ?«
 grundlag af ekstrakter, essenser og koncentrater af
 kaffe ?
 2 . Er den omstændighed, at diskriminationsforbuddet er
 tilsidesat, til hinder for at kræve tilbagebetaling af Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 eksportrestitutioner for mælk og mejeriprodukter, som afsagt den 25 . oktober 1 995 af Hof van Beroep, Antwerpen,
 er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i den i sagen Peter Schepens mod Belgische Staat
 kombinerede nomenklatur, som fremstilles på grundlag
 af kaffeekstrakter ? ( Sag C-340/95 )
 ( 95/C 333/23 )
 3 . Finder artikel 244 i forordning ( EØF ) nr. 2913/92 ( 3 )
 om indførelse af en EF-toldkodeks anvendelse på Ved dom afsagt den 25 . oktober 1995 , indgået til Domsto
 udsættelse af at gennemføre afgørelser, hvormed der lens Justitskontor den 30 . oktober 1995 , har Hof van
 rejses krav om tilbagebetaling af tidligere udbetalte Beroep, Antwerpen, i sagen Peter Schepens mod Belgische
 eksportrestitutioner ? Staat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 4 . Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, skal spørgs mål :
 målet om udsættelsen af en afgørelses gennemførelse
 vurderes på grundlag af artikel 244 i forordningen om 1 . Har artikel 18 , stk. 4, og artikel 27 i Rådets sjette
 EF's toldkodeks eller efter hvilke andre betingelser i de direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems
 tilfælde, hvor der er tvivl om gyldigheden af de staternes lovgivning om omsætningsafgifter ( momsdi
 EF-retsforskrifter, som afgørelsen er truffet på grundlag rektiv 77/388/EØF ( ] )) direkte virkning i medlemssta
 af? ternes interne retsorden, i dette tilfælde i den interne
 belgiske retsorden ?
 5 . Såfremt spørgsmål 3 besvares benægtende : Efter hvilke
 betingelser skal det vurderes, om


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/26
 Sag anlagt den 14. marts 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-148/13)
 2013/C 123/45
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved S. Centeno Huerta)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Meddelelsen om den almindelige udvælgelsesprøve EPSO/AST/125/12-Assistenter (AST 3) annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Spanien anfægter meddelelsen om ovennævnte udvælgelsesprøve i henhold til artikel 263 TEUF, idet der er sket en tilsidesættelse af artikel 22 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, artikel 342 TEUF, artikel 1 og 6 i forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område (Serie I bind 1952-1958, s. 59), artikel 1d og artikel 27 i vedtægten, og idet fast retspraksis i dommen i sagen C-566/10 P, Italien mod Kommissionen, er blevet tilsidesat.
 Til støtte for søgsmålet har Kongeriget Spanien gjort gældende, at den anfægtede meddelelse:
 —
 Forskelsbehandler de ansøgere, hvis første sprog ikke er engelsk, fransk, eller tysk.
 —
 Ikke objektivt og konkret begrunder begrænsningen i antallet af sprog henset til de arbejdsområder, der gives meddelelse om. Det er i denne henseende ikke tilstrækkeligt generelt at henvise til tjenestens interesse.
 —
 Ikke sikrer opfyldelsen af målet om at udvælge de ansøgere, der besidder de bedste kvalifikationer for så vidt angår sagkundskab, ydeevne og integritet.
 —
 Tilsidesætter proportionalitetsprincippet, idet den ikke sikrer ligevægt mellem tjenestens effektivitet og iagttagelsen af princippet om Unionens flersprogethed.


text:
C 233/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.9.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 25. februar — Annullation af Kommissionens afgørelse af 27. juli 2001
 2002, hvorved sagsøgeren i henhold til vedtægtens om ikke at udnævne sagsøgeren i den højeste lønklasse i
 artikel 86, stk. 2, litra f), pålægges en disciplinær sanktion stillingsgruppen, jf. tjenestemandsvedtægtens artikel 31,
 bestående i fjernelse fra tjenesten uden frakendelse af stk. 2.
 retten til alderspension.
 — Om fornødent annulleres Revisionsrettens udtrykkelige
 — Annullation af enhver afgørelse, som er forbundet hermed afgørelse af 26. februar 2002 om afvisning af den
 og/eller følger heraf. klage, sagsøgeren havde indgivet i henhold til vedtægtens
 artikel 90, stk. 2.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren 12 500 EUR
 i erstatning for ikke-økonomiske skade. — Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i den foreliggende sag, der er tidligere tjenestemand
 Sagsøgeren er ved Cour d’appel i Bruxelles blevet dømt skyldig ved Kommissionen og ved Revisionsretten for De Europæiske
 i flere kriminelle forhold. Cour d’appel har imidlertid bestemt, Fællesskaber, har anfægtet Ansættelsesmyndighedens afgørelse
 at den afsagte dom under visse betingelser skal gøres betinget om ikke at indplacere ham i den højeste lønklasse i hans
 i en periode på fem år med henblik på ikke at udsætte stillingsgruppe, efter at han er blevet udnævnt i lønklasse B5,
 sagsøgeren for en social deroute. løntrin 3, som følge af, at han havde bestået udvælgelsesprøve
 KOM/B/340.
 Efterfølgende har Kommissionen bl.a. under hensyn til forhol-
 denes alvorlige karakter pålagt sagsøgeren en disciplinær Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført, at der er tale om
 sanktion bestående i fjernelse fra tjenesten uden frakendelse af
 retten til pension. — materielle fejl og åbenbare fejlvurderinger med hensyn til
 sagsøgerens eksamensbeviser, længden og relevansen af
 hans faglige erfaring i forhold til den stilling, der skulle
 Til støtte for påstandene gør sagsøgeren gældende, at Kommis- besættes, samt det lønniveau, han havde i sine tidligere
 sionens afgørelse er utilstrækkeligt begrundet, og at retten til stillinger
 kontradiktion er tilsidesat. Endvidere anfører sagsøgeren, at
 den disciplinære sanktion ikke står i rimeligt forhold til dens
 — tilsidesættelse af begundelsespligten.
 betydning for institutionen og til sagsøgerens tjenesteperiode.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at artikel 7 i vedtægtens
 bilag IX er overtrådt.
 Sag anlagt den 2. juli 2002 af The Sunrider Corporation
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 Sag anlagt den 28. juni 2002 af Pierre Tomarchio mod (Varemærker og Design)
 Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-203/02)
 (Sag T-201/02)
 (2002/C 233/49)
 (2002/C 233/48)
 (Processprog: fransk) (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. juni 2002 anlagt sag mod Revisionsretten for De den 2. juli 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i
 Europæiske Fællesskaber af Pierre Tomarchio, Nancy (Frank- det Indre Marked (Varemærker og Design) af The Sunrider
 rig), ved avocat Nicolas Lhoëst, og med


text:
valgt adresse i Corporation ved Axel Kockläuner fra advokatfirmaet Meissner,
 Luxembourg. Bolte & Partner, München (Tyskland).
 ---pagebreak--- 28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/27
 Den anden part i sagen for appelkammeret var Juan Espadafor Søgsmålsgrunde: — Tilsidesættelse af artikel 43 i
 Caba, Granada (Spanien). forordning nr. 40/94 (1), idet
 der ikke var tilstrækkeligt
 bevis for reel brug af det
 modholdte varemærke
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Tilsidesættelse af artikel 8,
 stk. 1, litra b), i forordning
 — Afgørelse af 8. april 2002 fra Første Appelkammer ved nr. 40/94, idet der ikke er
 Harmoniseringskontoret i sag R 1046/2000-1 annulleres. forvekslingsrisiko i forhold
 til visse varer.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 11 af 1994, s. 1).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 ger:
 Det omhandlede EF-va- Ordmærket »VITAFRUIT« for Sag anlagt den 10. juli 2002 af Commune de Champagne
 remærke: visse varer i klasse 5, 29 og 32 m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommis-
 (bl.a. øl, mineralvand og kulsyre- sionen for De Europæiske Fællesskaber.
 holdige vande og andre ikke-alko-
 holholdige drikke, frugt- og grønt-
 sagsdrikke, frugtsaft; saft og andre (Sag T-212/02)
 præparater til fremstilling af drik-
 ke; urte- og vitamindrikke)
 (2002/C 233/50)
 Indehaveren af det under Juan Espadafor Caba
 indsigelses-sagen påbe-
 råbte varemærke:
 Processprog: fransk
 Det påberåbte varemær- Det nationale varemærke »VITA-
 ke: FRUT« for varer i klasse 30 og 32
 (bl.a. ikke-alkoholholdige og ikke-
 terapeutiske kulsyreholdige drik-
 ke, ugærede frugt- og grøntsags- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 drikke, lemonade, orangeade, den 10. juli 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 kolde drikkevarer, sodavand) Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af
 Commune de Champagne m.fl., Kanton Vaud (Schweiz), ved
 advokaterne Denis Waelbroeck og Annick Vroninks.
 Indsigelsesafdelingens Indsigelsen blev taget til følge,
 afgørelse: for så vidt den vedrørte »ugærede
 frugt- og grøntsagsdrikke, lemo-
 nade, orangeade«, og for så vidt Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 den var rettet mod varerne »mine-
 ralvand og kulsyreholdige vande
 og andre ikke-alkoholholdige — Annullation af artikel 1 i afgørelse 2002/309/EF, Euratom
 drikke, frugt- og grøntsagsdrikke, truffet af Rådet og Kommissionen, »for så vidt angår
 frugtsaft; saft og andre præparater aftalen om videnskabeligt og teknologisk samarbejde, den
 til fremstilling af drikke; urte- og 4. april 2002 om indgåelse af syv aftaler med Det
 vitamindrikke« Schweiziske Forbund«, idet Rådet og Kommissionen har
 godkendt artikel 5, stk. 8 i bilag 7, afsnit II, til aftalen
 mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage Forbund om handel med landbrugsprodukter (»Cham-
 relse: pagne-klausulen«).


text:
C 144/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 6) Note 2 i niende rubrik vedrørende ansjos i bilag I D til Rådets fortolkningen af EF-traktatens artikel 9 (efter ændring nu
 forordning (EF) nr. 2848/2000 af 15. december 2000 om artikel 23 EF), EF-traktatens artikel 12 (efter ændring nu
 fastsættelse for år 2001 af fiskerimuligheder og dertil knyttede artikel 25 EF), EF-traktatens artikel 16 (ophævet ved Amster-
 betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande dam-traktaten), EF-traktatens artikel 93 (nu artikel 88 EF) og
 gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, EF-traktatens artikel 95 (efter ændring nu artikel 90 EF), har
 som er omfattet af fangstbegrænsninger, annulleres. Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden for
 Anden Afdeling, N. Colneric, som fungerende formand for
 Sjette Afdeling, og dommerne C. Gulmann, R. Schintgen,
 7) Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger. V. Skouris (refererende dommer) og J.N. Cunha Rodrigues;
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den
 23. april 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 8) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne
 omkostninger.
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996.
 1) En afgift, der i henhold til identiske kriterier opkræves af et
 offentligretligt organ af svin, der er produceret i en medlemsstat
 til slagtning på det nationale marked eller til eksport i levende
 live til andre medlemsstater, og hvis provenu anvendes til
 aktiviteter, som kommer begge produktionstyper til gode, er
 ikke omfattet af forbuddet mod afgifter med tilsvarende virkning
 som udførselstold i henhold til EF-traktatens artikel 9 (efter
 ændring nu artikel 23 EF), EF-traktatens artikel 12 (efter
 ændring nu artikel 25 EF) og EF-traktatens artikel 16 (ophævet
 DOMSTOLENS DOM ved Amsterdam-traktaten). Den nævnte afgift kan derimod
 anses for en diskriminerende intern afgift, der er forbudt i
 henhold til EF-traktatens artikel 95 (efter ændring nu artikel 90
 EF), såfremt og i det omfang de fordele, der følger af anvendelsen
 (Sjette Afdeling)
 af dens provenu, delvist udligner afgiftsbyrden for svin, der er
 produceret til slagtning i den pågældende medlemsstat, og
 dermed belaster produktionen af svin til eksport i levende live til
 af 23. april 2002 andre medlemsstater.
 i sag C-234/99, Niels Nygård mod Svineafgiftsfonden
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vestre Lands-
 ret) (1)
 2) Den omstændighed, at en national afgift er beregnet til
 at finansiere en støtteordning, der er blevet godkendt af
 (»National svineafgift — afgift med tilsvarende virkning — Kommissionen i henhold til traktatens bestemmelser om stats-
 intern afgift — afgiftsordning godkendt af Kommissionen støtte, er ikke til hinder for, at en national ret foretager en
 som en med fællesmarkedet forenelig statsstøtteordning vurdering af denne afgifts forenelighed med andre traktatbe-
 — afgiftens uforenelighed med andre bestemmelser i EF- stemmelser, der har direkte virkning.
 traktaten end EF-traktatens artikel 92 (efter ændring nu
 artikel 87 EF) og EF-traktatens artikel 93 (nu artikel 88 EF)
 — den nationale rets vurdering «)
 (2002/C 144/02)
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 (Processprog: dansk)
 I sag C-234/99, angående en anmodning, som Vestre Landsret
 (Danmark) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 for i den


text:
Nr. C 212/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7 . 97
 miljø H har fastlagt programmer med kvalitetsmålsæt i) Sagsøgeren har været ansat hos sagsøgte .
 ninger med henblik på at formindske forureningen
 med stoffer, som er opført på direktivets liste II. ii ) Mens ansættelsesforholdet bestod, fremsatte sag
 søgeren et krav mod sagsøgte i anledning af for
 skelsbehandling på grundlag af køn , hvorom der
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale blev indgået forlig.
 sagens omkostninger.
 iii ) Efter ansættelsesforholdets ophør har sagsøgeren
 forsøgt at opnå fuldtidsarbejde, hvilket ikke er lyk
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: kedes .
 iv) Sagsøgte har forårsaget eller bidraget til sagsøge
 Det fremgår klart af ordlyden af direktivets artikel 7, rens vanskeligheder ved at finde arbejde ved at
 stk . 1 , sammenholdt med artikel 1 , at medlemsstaterne er nægte at give en anbefaling til potentielle arbejds
 forpligtet til at fastlægge programmer med kvalitetsmål givere, når sagsøgte er blevet bedt herom.
 sætninger med henblik på at formindske forureningen af
 vandområderne inden for et nærmere angivet tidsrum . For v ) Arbejdsgiverens beslutning om at nægte at give en
 bundsregeringen kan heroverfor ikke med føje påberåbe anbefaling er blevet truffet, efter at sagsøgerens
 sig, at de fleste af de pågældende stoffer er omfattet af ansættelsesforhold ophørte .
 samlede parametre, ligesom den har forsøgt at godtgøre,
 at de pågældende nationale ordninger svarer til emissions vi ) Årsagen, eller en væsentlig årsag, til arbejdsgive
 normerne for de enkelte stoffer, og at bevise deres fordele . rens beslutning om at nægte at give sagsøgeren en
 Heller ikke det af forbundsregeringen anførte om, at der anbefaling har været, at hun tidligere har fremsat
 findes generelle programmer til sanering af vandområ et krav mod sagsøgte i anledning af forskelsbe
 der ( 2 ), kan antages at være en tilstrækkelig gennemførelse handling på grundlag af køn.
 af direktivets artikel 7 .
 2 ) Opstiller Rådets direktiv 76/207/EØF om gennem
 (') EFT nr. L 129 af 18 . 5 . 1976 , s . 23 . førelse af princippet om ligebehandling af mænd og
 ( 2 ) Bl.a . det af » Den Internationale Kommission til Beskyttelse af
 Elben « ( IKSE ) udarbejdede handlingsprogram for Elben og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse,
 IKSE's handlingsplan frem til år 2000, det af » Den Internatio erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår
 nale Kommission for Beskyttelse af Rhinen « ( IKSR) udarbej en forpligtelse for medlemsstaterne til i deres nationale
 dede handlingsprogram for Rhinen samt det handlingspro retsordener at indføre en ordning, der gør det muligt
 gram , der er udarbejdet forud for vedtagelsen af Donau-kon at gennemføre et krav ved domstolene, når de i
 ventionen . spørgsmål 1 angivne omstændigheder foreligger, bort
 set fra at
 i) sagsøgtes beslutning om at nægte at give en anbe
 faling blev truffet, før sagsøgerens ansættelsesfor
 hold ophørte med at bestå, men
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ii ) sagsøgte faktisk først har nægtet at give en anbefa
 afsagt den 20.


text:
november 1996 af Employment Appeal ling, efter at sagsøgerens ansættelsesforhold er
 Tribunal i sagen B. J. Coote mod Granada Hospitality Ltd ophørt.
 ( Sag C-185/97)
 O EFT nr. L 39 af 14 . 2 . 1976 , s . 40 .
 ( 97/C 212/28 )
 Ved kendelse afsagt den 20 . november 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 12 . maj 1997, har
 Employment Appeal Tribunal i sagen B. J. Coote mod Sag anlagt den 15 . maj 1997 af Kommissionen for
 Granada Hospitality Ltd forelagt De Europæiske Fælles De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse Tyskland
 af følgende spørgsmål :
 ( Sag C-186/97)
 ( 97/C 212/29 )
 1 ) Opstiller Rådets direktiv 76/207/EØF af 9 . februar
 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehand
 ling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt 15 . maj 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tysk
 arbejdsvilkår (*) en forpligtelse for medlemsstaterne til land af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 i deres nationale retsordener at indføre en ordning, der ved Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridiske Tje
 gør det muligt for en sagsøger at indbringe et krav for neste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem
 domstolene under de nedenfor angivne omstændighe bourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens Juri
 der : diske Tjeneste, Wagner-Centret C 254, Kirchberg.
 ---pagebreak--- 12 . 7 . 97 [ DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/ 17
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : kommunens område, og dette sker med henblik på at
 beskytte den kommunen tilhørende forsyningsvirksom
 1 ) Det fastlås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsi hed mod konkurrence ved benyttelse af transitrørled
 desat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og ningen på kommunens område ?
 Kommissionens direktiv 93/71/EØF ( 1 ), idet den ikke
 rettidigt har truffet de foranstaltninger, som er nødven 3 ) Såfremt spørgsmål 1 og 2 besvares bekræftende, spør
 dige for at efterkomme direktivet. ges :
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale Må en kommune eller en kommunen tilhørende, retligt
 sagens omkostninger. selvstændig forsyningsvirksomhed ( med hvilken kom
 munen har indgået en aftale om eneret til at benytte
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: kommunens veje ) med hensyn til den lokale forsyning
 med naturgas til endelige forbrugere antages at have
 EF-traktatens artikel 189 , stk. 3 , og artikel 5 , stk. 1 , er fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig
 bindende og forpligter medlemsstaterne til at gennemføre økonomisk interesse som omhandlet i EF-traktatens
 et direktivs bestemmelser i den nationale retsorden på en artikel 90, stk. 2 , når overdragelsen af denne — også
 sådan måde, at direktivet udfolder sin fulde virkning, når for rent private virksomheder tilgængelige — opgave
 gennemførelsesfristen er udløbet. I denne sag udløb fristen ikke er sket ved en myndighedsakt, men kommunen
 den 3 . august 1994, uden at Tyskland havde truffet de kan betragte den pågældende opgave som et anlig
 nødvendige foranstaltninger. gende for det


text:
lokale samfund og kommunen ( eller
 dens forsyningsvirksomhed) ved gennemførelsen af for
 (') EFT nr. L 221 af 31 . 8 . 1993 , s . 27. syningsvirksomheden — på linje med private virksom
 heder — er underlagt et statsligt tilsyn og en generel
 tilslutnings- og forsyningsforpligtelse ?
 4 ) Såfremt spørgsmål 1 , 2 og 3 besvares bekræftende,
 spørges :
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 11 . marts 1997 af Bundesgerichtshof i sagen Skal der ved afgørelsen af, om aftaler af ovennævnte
 WINGAS GmbH ( tidligere: Wintershall Gas GmbH) mod karakter i henhold til EF-traktatens artikel 90, stk. 2,
 Stadt Detmold ikke er omfattet af bestemmelsen i EF-traktatens
 ( Sag C-187/97) artikel 85 , kun tages omstændigheder i betragtning,
 97/C 212/30 der vedrører sikkerheden og prisen i forbindelse med
 den lokale naturgasforsyning, eller skal også andre
 omstændigheder, der vedrører særlige hensyn til almen
 Ved kendelse afsagt den 11 . marts 1997, indgået til Dom vellet ( navnlig miljøbeskyttelseshensyn ), tages i
 stolens Justitskontor den 15 . maj 1997, har Bundesge betragtning ?
 richtshof — Kartelafdelingen — i sagen WINGAS GmbH
 (tidligere: Wintershall Gas GmbH ) mod Stadt Detmold, 5 ) Såfremt spørgsmål 1 , 2 og 3 besvares bekræftende og
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod konkurrencereglerne i aftalen i henhold til EF-trakta
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : tens artikel 90, stk. 2 , ikke finder anvendelse, spørges :
 1 ) Er EF-traktatens artikel 85 til hinder for en aftale,
 hvorved en kommune indrømmer en retligt selvstæn Må det antages, at aftaler af den i spørgsmål 1 og 2
 dig, men kommunen tilhørende forsyningsvirksomhed, nævnte karakter mellem kommuner og naturgasforsy
 eneret til at benytte kommunens offentlige veje til læg
 ningsvirksomheder, hvorved det tilsigtes at udelukke
 konkurrence med hensyn til den lokale naturgasforsy
 ning og vedligeholdelse af rørledninger med henblik på
 direkte forsyning af endelige forbrugere med naturgas
 ning, hindrer udviklingen af samhandelen i et omfang,
 der er i strid med Fællesskabets interesse ?
 og således reelt udelukker konkurrence med hensyn til
 forsyningen på kommunens område, når aftalen er et
 led i en række lignende ( koncessions-)aftaler, som —
 også i forbindelse med demarkationsaftaler, der er ind
 gået mellem forsyningsvirksomhederne indbyrdes —
 afskærer samtlige indenlandske forsyningsmarkeder fra
 konkurrence fra konkurrenter fra indlandet og fra Appel iværksat den 15 . maj 1997 af Lars Bo Rasmussen
 andre medlemsstater ? til prøvelse af dom afsagt den 18 . marts 1997 af De Euro
 pæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Femte Afdeling )
 2 ) Er EF-traktatens artikel 85 under de i spørgsmål 1 i sag T-35/96, Lars Bo Rasmussen mod Kommissionen for
 nævnte omstændigheder til hinder for en bestemmelse, De Europæiske Fællesskaber
 hvorved en kommune i forbindelse med en aftale med ( Sag C-188/97 P)
 en forsyningsvirksomhed om udlægning af en ( 97/C 212/31 )
 naturgastransitrørledning gennem kommunens område
 forpligter forsyningsvirksomheden til ikke at benytte
 den rørledning, der skal lægges, med henblik på Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 direkte naturgasforsyning