text:
21.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 302/23
 Slettelse af sag C-33/00 (1) Slettelse af sag C-231/99 (1)
 (2000/C 302/52) (2000/C 302/56)
 Ved kendelse af 26. juni 2000 har præsidenten for De Ved kendelse af 6. juli 2000 har præsidenten for De Europæi-
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-33/00, ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-231/99, Kommis-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri- sionen for de Europæiske Fællesskaber mod Republikken
 get Belgien, skal slettes af registeret. Østrig, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000. (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 Slettelse af sag C-34/00 (1) Slettelse af sag C-495/99 (1)
 (2000/C 302/53) (2000/C 302/57)
 Ved kendelse af 26. juni 2000 har præsidenten for De Ved kendelse af 6. juli 2000 har præsidenten for De Europæi-
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-34/00, ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-495/99, Kommis-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri- sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske
 get Belgien, skal slettes af registeret. Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000. (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Slettelse af sag C-342/99 (1)
 Slettelse af sag C-432/97 (1)
 (2000/C 302/54)
 (2000/C 302/58)
 Ved kendelse af 28. juni 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-342/99, Ved kendelse af 7. juli 2000 har formanden for Femte Afdeling
 NEW YORKER S.H.K. Jeans GmbH mod SIMPEX-1000ST ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Kor- C-432/97, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 neuburg), skal slettes af registeret. mod Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 352 af 4.12.1999. (1) EFT C 55 af 20.2.1998.
 Slettelse af sag C-504/99 (1) Slettelse af sag C-271/99 (1)
 (2000/C 302/55) (2000/C 302/59)
 Ved kendelse af 28. juni 2000 har præsidenten for De Ved kendelse af 11. juli 2000 har formanden for Sjette
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-504/99, Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri- at sag C-271/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 get Belgien, skal slettes af registeret. ber mod Kongeriget Belgien, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000. (1) EFT C 281 af 2.10.1999.


text:
8.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/8
 Rettens kendelse af 4. juli 2012 — TME mod Kommissionen
 (Sag T-329/11) (1)
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler - udbud vedrørende renovering af rensningsanlægget i Bukarest, der medfinansieres af strukturfondene ISPA - de rumænske myndigheders påståede fejlagtige afgørelse, hvorved de afviste sagsøgerens bud - Kommissionens afvisning af at indlede en procedure for finansielle korrektioner mod Rumænien - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2012/C 273/13
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (Milano, Italien) (ved advokaterne C. Malinconico, S. Fidanzia og A. Gigliola)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Aresu og P. van Nuffel, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 20. april 2011 om selskabet TME SpA’s klage over Rumæniens overtrædelse af EU-retten inden for rammerne af projektet »Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03« i forbindelse med renovering af rensningsanlægget i Bukarest (D (2011)REGIO.B3/MAD), dels påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 TME SpA — Termomeccanica Ecologia bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 252 af 27.8.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 26. januar 2016 — Villeroy & Boch AG mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-625/13 P) (1)
 ((Appel - konkurrence - karteller - belgiske, tyske, franske, italienske, nederlandske og østrigske markeder for badeværelsesudstyr og -inventar - afgørelse, der fastslår en overtrædelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde - samordning af priser og udveksling af følsomme kommercielle oplysninger - samlet overtrædelse - bevis - bøder - fuld prøvelsesret - rimelig frist - proportionalitet))
 (2017/C 104/09)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Villeroy & Boch AG (ved Rechtsanwälte M. Klusmann og T. Kreifels, bistået af professor S. Thomas)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved L Malferrari, F. Castillo de la Torre og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Villeroy & Boch AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 39 af 8.2.2014.


text:
21.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. februar 2016 — straffesag mod Sebat Ince (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Amtsgericht Sonthofen)
 (Sag C-336/14) (1)
 ((Fri udveksling af tjenesteydelser - artikel 56 TEUF - hasardspil - offentligt monopol på væddemål på sportsbegivenheder - forudgående administrativ tilladelse - udelukkelse af private aktører - indsamling af indsatser i væddemål på vegne af en virksomhed med hjemsted i en anden medlemsstat - strafferetlige sanktioner - national bestemmelse, som er i strid med EU-retten - fortrængelse - overgang til en ordning, hvorefter et begrænset antal koncessioner tildeles private aktører - principperne om gennemsigtighed og uvildighed - direktiv 98/34/EF - artikel 8 - tekniske forskrifter - forskrifter vedrørende tjenester - underretningspligt))
 (2016/C 106/05)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Sonthofen
 Part i hovedsagen
 Sebat Ince
 Konklusion
 1)
 Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for, at de retshåndhævende myndigheder i en medlemsstat straffer formidling uden tilladelse af sportsvæddemål, som udøves af en privat aktør på vegne af en anden privat aktør, som ikke råder over en tilladelse til at foranstalte sportsvæddemål i denne medlemsstat, men som er indehaver af en licens i en anden medlemsstat, når kravet om at være i besiddelse af en tilladelse til at foranstalte eller formidle sportsvæddemål er et led i en ordning med offentligt monopol, som de nationale domstole har kendt i strid med EU-retten. Artikel 56 TEUF er til hinder for en sådan strafpålæggelse, også selv om en privat aktør i teorien kan opnå en tilladelse til at foranstalte eller formidle sportsvæddemål, for så vidt som kendskabet til proceduren for tildeling af en sådan tilladelse ikke er sikret, og ordningen med offentligt monopol på sportsvæddemål, som de nationale domstole har kendt i strid med EU-retten, er fortsat på trods af vedtagelsen af en sådan procedure.
 2)
 Artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, skal fortolkes således, at et udkast til en regional lovgivning, hvorefter bestemmelserne i en fælles lovgivning for en medlemsstats forskellige regioner, hvis gyldighedsperiode er udløbet, fortsat skal være gældende i den pågældende region, er omfattet af underretningspligten i henhold til nævnte artikel 8, stk. 1, for så vidt som dette udkast indeholder tekniske forskrifter som omhandlet i dette direktivs artikel 1, således at manglende opfyldelse af denne forpligtelse medfører, at disse tekniske forskrifter ikke kan gøres gældende over for en borger inden for rammerne af en straffesag. En sådan forpligtelse anfægtes ikke af den omstændighed, at udkastet til den nævnte fælles lovgivning tidligere var blevet meddelt Kommissionen i overensstemmelse med nævnte direktivs artikel 8, stk. 1, og udtrykkeligt fastsatte en mulighed for forlængelse af gyldighedsperioden, som der dog ikke er blevet gjort brug af.
 3)
 Artikel 56 TEUF skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat straffer formidling


text:
uden tilladelse af sportsvæddemål på dens område på vegne af en virksomhed, som er indehaver af en licens til at foranstalte sportsvæddemål i en anden medlemsstat:
 —
 når udstedelsen af en tilladelse til foranstaltning af sportsvæddemål er betinget af, at nævnte virksomhed har opnået en koncession efter en procedure for tildeling af koncessioner som den i hovedsagen omhandlede, for så vidt som den forelæggende ret fastslår, at denne procedure ikke overholder principperne om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og det krav om gennemsigtighed, som følger heraf, og
 —
 for så vidt som bestemmelser om indførelse af en ordning med offentligt monopol på foranstaltning og formidling af sportsvæddemål, som de nationale domstole har kendt i strid med EU-retten, på trods af ikrafttrædelsen af en national bestemmelse, hvorefter der kan bevilges koncessioner til private aktører, i praksis fortsat er blevet anvendt.
 (1) EUT C 339 af 29.9.2014.


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de première instance de Namur (Belgien) den 22. december 2010 — Rémi Paquot mod État belge — SPF Finances
 (Sag C-622/10)
 2011/C 80/24
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de première instance de Namur
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Rémi Paquot
 Sagsøgt: État belge — SPF Finances
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 6 i afsnit 1 »Fælles bestemmelser« i Lissabontraktaten af 13. december 2007 om ændring af traktaten om Den Europæiske Union, undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, og som har været gældende siden den 1. december 2009 (som i store træk gengiver bestemmelserne i artikel 6 i afsnit I i traktaten om Den Europæiske Union, undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, som trådte i kraft den 1. november 1993), samt artikel 234 (tidligere artikel 177) i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF-traktaten) af 25. marts 1957, og/eller artikel 47 i chartret om Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder af 7. december 2000, til hinder for nationale retlige bestemmelser — i den foreliggende sag bestemmelserne i artikel 9, stk. 2, i den belgiske lov af 6. januar 1989 om Cour d’arbitrage (nu benævnt Cour constitutionnelle) — der pålægger de nationale retter at følge den retspraksis, som følger af domme afsagt af en højere national retsinstans (i den foreliggende sag den ovennævnte Cour constitutionnelle), ved annullationssøgsmål forelagt disse angående bestemmelser i national ret, når disse søgsmål bygger på en tilsidesættelse af EU-retlige bestemmelser, som er direkte anvendelige i den nationale retsorden, og som har forrang i denne?
 2)
 Er artikel 6 i afsnit 1 »Fælles bestemmelser« i Lissabontraktaten af 13. december 2007 om ændring af traktaten om Den Europæiske Union, undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, og som har været gældende siden den 1. december 2009 (som i store træk gengiver bestemmelserne i artikel 6 i afsnit I i traktaten om Den Europæiske Union, undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, som trådte i kraft den 1. november 1993), samt artikel 234 (tidligere artikel 177) i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF-traktaten) af 25. marts 1957, og/eller artikel 47 i chartret om Den Europæiske Unions grundlæggende rettigheder af 7. december 2000, til hinder for nationale retlige bestemmelser — i den foreliggende sag bestemmelserne i artikel 26, stk. 4, i den belgiske lov af 6. januar 1989 om Cour d’arbitrage (nu benævnt Cour constitutionnelle), som ændret ved lov af 12. juli 2009, i sig selv eller sammenholdt med artikel 9, stk. 2, i denne særlov af 6. januar 1989 — som pålægger de nationale retter at forelægge ethvert præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af de relevante bestemmelser i Den Europæiske Unions ret, som er direkte anvendelige i den nationale retsorden, og som har forrang i denne, for en højere national ret (i den foreliggende sag den ovennævnte Cour constitutionnelle), når disse bestemmelser ligeledes er gentaget i den nationale forfatning, og når de nævnte retter antager, at disse bestemmelser er blevet overtrådt i de


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/11
 Sag anlagt den 13. september 2012 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-421/12)
 2012/C 355/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. van Beek og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås,
 —
 at Kongeriget Belgien har tilsidesat artikel 3 sammenholdt med artikel 2, litra b) og d), i direktiv 2005/29/EF om urimelig handelspraksis (1), idet det har udelukket udøvere af liberale erhverv såsom tandlæger og fysioterapeuter fra anvendelsesområdet for lov af 5. juni 2007, der gennemfører det nævnte direktiv;
 —
 at Kongeriget Belgien har tilsidesat artikel 4 i direktiv 2005/29/EF om urimelig handelspraksis ved at have opretholdt artikel 20, 21 og 29 i lov af 6. april 2010 om markedspraksis og forbrugerbeskyttelse;
 —
 at Kongeriget Belgien har tilsidesat artikel 4 i direktiv 2005/29/EF om urimelig handelspraksis ved at have opretholdt artikel 4, stk. 1, afsnit 3, i lov af 25. juni 1993 om udøvelse og tilrettelæggelse af erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted og markedshandel, som blev indført ved artikel 7 i lov af 4. juli 2005 om ændring af lov af 25. juni 1993 om udøvelse af erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted og om torvehandel, samt artikel 5, stk. 1, nr. 4, i kongelig anordning af 24. september 2006 om udøvelse og tilrettelæggelse af erhvervsvirksomhed uden fast forretningssted.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/29/EF udløb den 12. juni 2007.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis), EUT L 149, s. 22.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Napoli den 30. marts 2006 — Giuseppina Montoro, Micheangelo Liguori mod Beth Israel Deaconess Medical Center
 (Sag C-170/06)
 (2006/C 143/45)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Napoli.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Giuseppina Montoro, Micheangelo Liguori.
 Sagsøgt: Beth Israel Deaconess Medical Center.
 Præjudicielle spørgsmål
 Fortolkning af artikel 5, nr. 3, i Bruxelles-konventionen af 1968 for at afgøre, om reglen om, at der er værneting på det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået — bortset fra de tilfælde, hvor der er tale om flere skader — kan fortolkes således, at der ligeledes er værneting ved retten på det sted, hvor skadelidte har fået kendskab til en skade, som kan henføres til adfærd, der er udvist i en anden stat.


text:
C 184/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv DOMSTOLENS DOM
 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og
 administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klage-
 procedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- (Femte Afdeling)
 samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33), som
 ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om
 samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige
 tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1), samt af Rådets direktiv af 12. juni 2003
 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangs-
 måderne ved offentlige indkøb (EFT L 199, s. 1), har Domstolen
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, i sag C-316/01, Eva Glawischnig mod Bundesminister für
 J.-P. Puissochet, og dommerne R. Schintgen (refererende soziale Sicherheit und Generationen (anmodning om
 dommer), V. Skouris, F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues; gene- præjudiciel afgørelse indgivet af Unabhängiger Verwal-
 raladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 19. juni tungssenat Wien) (1)
 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (»Fri adgang til oplysninger — miljøoplysninger — direktiv
 90/313/EØF — overtrædelse af reglerne om mærkning af
 levnedsmidler, der er fremstillet på grundlag af genetisk
 modificerede organismer«)
 1) Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om
 samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende
 anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af (2003/C 184/18)
 offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som
 ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om
 samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige
 tjenesteydelsesaftaler, er ikke til hinder for, at den instans, der (Processprog: tysk)
 er ansvarlig for klageproceduren, i forbindelse med en klage, der
 med henblik på en senere erstatningstilkendelse er indgivet af en
 bydende til fastslåelse af, at en beslutning om tildeling af en (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 offentlig kontrakt er ulovlig, af egen drift fremfører, at en anden gjort i Samling af Afgørelser)
 beslutning fra den ordregivende myndighed end den, som
 anfægtes af den bydende, er ulovlig. Derimod er direktivet til
 hinder for, at nævnte instans afviser den bydendes klage med
 den begrundelse, at udbudsproceduren under alle omstændig-
 heder var uretmæssig som følge af den af egen drift fremførte I sag C-316/01, angående en anmodning, som Unabhängiger
 ulovlighed, og at det tab, den bydende eventuelt har lidt, ville Verwaltungssenat Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har
 være indtrådt, selv om den af ham hævdede ulovlighed ikke indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 forelå. Eva Glawischnig mod Bundesminister für soziale Sicherheit und
 Generationen, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 fortolkningen af artikel 2, litra a), i Rådets direktiv 90/313/
 EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger
 (EFT L 158, s. 56), har Domstolen (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og dommerne
 D.A.O. Edward (refererende dommer), A. La Pergola, P. Jann og
 2) Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning A. Rosas; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspedi-
 af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb er til hinder for, at tionssekretær M.-F. Contet, den 12. juni 2003


text:
afsagt dom, hvis
 den ordregivende myndighed i forbindelse med et udbud af en konklusion lyder således:
 offentlig indkøbsaftale tager referencer vedrørende de varer, som
 de bydende har tilbudt til andre kunder, i betragtning som et
 kriterium for tildeling af den omhandlede aftale, og ikke som et
 Artikel 2, litra a), i Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om
 kriterium for efterprøvningen af de bydendes egnethed til at
 fri adgang til miljøoplysninger skal fortolkes således, at producent-
 opfylde aftalen.
 navnet og produktnavnet for levnedsmiddelprodukter, som har været
 genstand for administrative kontrolforanstaltninger med henblik på at
 efterprøve overholdelsen af Rådets forordning (EF) nr. 1139/98 af
 26. maj 1998 om obligatorisk anførelse af andre end de i direktiv 79/
 112/EØF foreskrevne oplysninger på mærkningen af visse levneds-
 midler, der er fremstillet på grundlag af genetisk modificerede orga-
 3) Direktiv 93/36 er til hinder for, at der i forbindelse med nismer, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 49/2000
 tildelingen af en offentlig indkøbsaftale som et kriterium for af 10. januar 2000, antallet af administrative sanktioner pålagt i
 tildeling af denne aftale stilles krav om, at de udbudte henhold til disse foranstaltninger samt de producenter og produkter, der
 genstande skal kunne besigtiges af den ordregivende myndighed er berørt af sådanne sanktioner, ikke er miljøoplysninger i henhold til
 inden for en radius af 300 km fra dens etableringssted. denne bestemmelse.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001. (1) EFT C 303 af 27.10.2001.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/25
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 7. juli 2016 — Ivo Muladi mod Krajský úřad Moravskoslezského kraje (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský soud v Ostravě — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-447/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - transport - direktiv 2003/59/EF - pligt til at følge et grundlæggende kvalifikationskursus - artikel 4 - velerhvervede rettigheder - indehavere af kørekort udstedt inden de i artikel 4 fastsatte datoer - fritagelse for pligten til at følge et grundlæggende kvalifikationskursus - nationale regler, der fastsætter et yderligere krav om forudgående efteruddannelse af en varighed på 35 timer for at være omfattet af den omhandlede fritagelse))
 (2016/C 335/33)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Krajský soud v Ostravě
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Ivo Muladi
 Sagsøgt: Krajský úřad Moravskoslezského kraje
 Konklusion
 Artikel 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/59/EF af 15. juli 2003 om grundlæggende kvalifikationskrav og efteruddannelseskrav for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller personbefordring ad vej, og om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 samt Rådets direktiv 91/439/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 76/914/EØF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter der for de personer, som er omfattet af den i denne artikel fastsatte fritagelse for pligten for førere af visse køretøjer, der benyttes til godstransport eller passagerbefordring ad vej, til at følge et grundlæggende kvalifikationskursus, er fastsat et krav om forudgående efteruddannelse af en varighed på 35 timer for udøvelsen af det pågældende chaufførerhverv.
 (1) EUT C 389 af 23.11.2015.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/30
 Sag anlagt den 6. marts 2017 — Kibelisa mod Rådet
 (Sag T-139/17)
 (2017/C 129/45)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Roger Kibelisa (Kinshasa, Den Demokratiske Republik Congo) (ved advokat O. Okito)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Forordning (EU) 2016/2230 om gennemførelse af Rådets afgørelse (FUSP) 2016/2231 af 12. december 2016 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod personer, der bryder våbenembargoen over for Den Demokratiske Republik Congo, og om ændring af afgørelse 2010/788/FUSP annulleres, for så vidt som den vedrører Roger Kibelisa.
 —
 Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens og alle intervenienternes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter begået af Rådet, herunder navnlig en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, en tilsidesættelse af den begrundelsespligt, som påhviler Rådet, og en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til adgang til effektive retsmidler.
 2.
 Andet anbringende vedrørende en tilsidesættelse af generelle EU-retlige principper, idet Rådet har tilsidesat sagsøgerens ejendomsret.


text:
5.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/30
 Sag anlagt den 16. januar 2012 — ZZ mod Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA)
 (Sag F-7/12)
 2012/C 133/59
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne L. Levi og A. Tymen)
 Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af karriereudviklingsrapporten for 2009, af listen over omklassificering af tjenestemænd for 2010 og, om fornødent, af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning af 17. oktober 2011
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for 2009.
 —
 Annullation af afgørelsen af 16. november 2010 om fastsættelse af listen over omklassificerede ansatte i forbindelse med omklassificeringen 2010.
 —
 Om fornødent annullation af afgørelsen af 17. oktober 2011 om afslag på sagsøgerens klage af 16. juni 2011.
 —
 ENISA tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
21.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 429/18
 Rettens dom af 29. oktober 2015 — NetMed mod KHIM — Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953)
 (Sag T-21/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket SANDTER 1953 - ældre nationalt ordmærke Sander - relativ registreringshindring - delvist afslag på ansøgningen - bevis for reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 429/24)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: NetMed Sàrl (Wasserbillig, Luxembourg) (ved advokat S. Schafhaus)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH (Baden-Baden, Tyskland)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 24. oktober 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1846/2012-1) vedrørende en indsigelsessag mellem NetMed Sàrl og Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 NetMed Sàrl betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/38
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour administrative (Luxembourg) den 24. juni 2016 — UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem, m.fl.
 (Sag C-358/16)
 (2016/C 335/51)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour administrative
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin, Holzem, m.fl.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Dækker den undtagelse, der gælder for »tilfælde, der er omfattet af straffelovgivningen«, som findes såvel sidst i artikel 54, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (1) som først i dette direktivs artikel 54, stk. 3, navnlig på baggrund af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (»chartret«), som fastslår princippet om god forvaltning, en situation, som i henhold til national lovgivning er omfattet af en administrativ sanktion, men som med henblik på den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (»EMRK«) anses for at henhøre under straffelovgivningen, såsom den i hovedsagen omhandlede sanktion, som er pålagt af den nationale regulerende myndighed — den nationale tilsynsmyndighed — og som består i at pålægge et medlem af det nationale advokatsamfund at ophøre med at udøve et hverv som medlem af ledelsen eller noget andet hverv, som er underlagt et krav om godkendelse, i en enhed, som er underlagt den pågældende myndigheds tilsyn, og pålægge den pågældende at træde tilbage fra alle sådanne hverv snarest muligt?
 2)
 For så vidt som den førnævnte administrative sanktion, der betragtes som sådan i national ret, henhører under en administrativ procedure, i hvilket omfang er den forpligtelse til at opretholde tavshedspligten, som en national tilsynsmyndighed kan påberåbe sig i henhold til artikel 54 i direktiv 2004/39/EF, da betinget af kravene vedrørende retfærdig rettergang, herunder adgang til effektive retsmidler, således som de følger af chartrets artikel 47, set i forhold til de parallelle krav, som følger af EMRK’s artikel 6 og 13 om retfærdig rettergang og adgang til effektive retsmidler, samt de garantier, som er fastslået i chartrets artikel 48, navnlig med henblik på aktindsigt for den person, som er blevet pålagt den administrative sanktion, i alle sagens akter hos den myndighed, der har pålagt den administrative sanktion, og som samtidig er den nationale tilsynsmyndighed, med henblik på at forsvare de interesser og borgerlige rettigheder, som tilkommer den person, som er blevet pålagt sanktionen?
 (1) EUT L 145,s. 1.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/43
 Sag anlagt den 22. august 2008 — Papierfabrik Hamburger-Spremberg mod Kommissionen
 (Sag T-350/08)
 (2008/C 272/86)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Papierfabrik Hamburger-Spremberg (Spremberg, Tyskland) (ved Rechtsanwalt S. Polster)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning, Zl K(2008) 1107 endelig udg., truffet af Kommissionen den 2. april 2008 i statsstøttesagen, N 582/2007 — Tyskland, ifølge hvilken regionalstøtte til fordel for Propapier PM 2 GmbH & Co KG er forenelig med EF-traktaten, erklæres ugyldig.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2008) 1107 endelig udg. af 2. april 2008, hvorved Kommissionen erklærede den regionalstøtte, som Forbundsrepublikken Tyskland har godkendt til fordel for Propapier PM 2, forenelig med EF-traktaten.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren tre anbringender gældende:
 Sagsøgeren har for det første anfægtet, at Kommissionen ved ikke at iværksætte den formelle undersøgelsesprocedure har tilsidesat artikel 88, stk. 2, EF, artikel 4 i forordning nr. 659/1999 (1) samt punkt 68ff. i Retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013 (2).
 Sagsøgeren har med sit andet anbringende gjort gældende, at begrundelsesforpligtelsen er tilsidesat i forbindelse med den udtømmende karakter af de regionale retningslinier, nødvendigheden af at tage hensyn til markedet for affaldspapir, der er det forudgående marked for bølgepapråpapir, samt bedømmelsen af støttemodtageren Propapier PM 2's konkurrencemæssige stilling på disse markeder og på det efterfølgende marked for bølgepap.
 Sagsøgeren gør endelig under påberåbelse af den konkurrencefordrejning, der er forbundet med investeringsprojekterne på i alt tre berørte produktmarkeder, gældende, at den godkendte regionale støtte til fordel for Propapier PM 2 er uforenelig med fællesmarkedet.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).
 (2) EUT 2006 C 54, s. 13.


text:
C 71/6 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.3.2004
 2. Medfører tilsidesættelsen af artikel 81 EF og 82 EF en stk. 2, i den italienske lov nr. 287 af 10. oktober
 forpligtelse for dem, der har begået den, til at yde 1990, der pålægger forbrugeren eller en heraf uafhængig
 erstatning til de endelige forbrugere og alle, der beviser at tredjemand — som har lidt skade ved et retsstridigt og
 have lidt skade, for den skade, de har lidt? ugyldigt formål efter betydningen i EF-traktatens arti-
 kel 81 eller ved en retsstridig praksis med misbrug af
 dominerende stilling efter betydningen i EF-traktatens
 3. Skal den nationale domstol, når den opgør skadens artikel 82 — med henblik på at opnå skadeserstatning, at
 størrelse, ud over tilbagebetaling af beløb opkrævet i anlægge sag ved en anden ret end den, som ville være
 strid med fællesskabsretten, også (stadig i henhold til stedligt kompetent på grundlag af hjemstedet for det
 fællesskabsretten) tilkende skadelidte et beløb som straffe- forsikringsdatterselskab, med hvilket skadelidte har indgå-
 sanktion over for dem, som har indgået ulovlige aftaler et kontrakten, eller i hvis retskreds skadelidte har bopæl,
 eller misbrugt en dominerende stilling? stedse henset til de forskellige sagsomkostninger, der
 bevirkes af den ene eller den anden løsning?
 4. Skal der i henhold til fællesskabsretten også ydes godtgø- 10. Indebærer fællesskabsretten for de nationale retter pligt
 relse for ikke-økonomisk skade? til ikke at anvende nationale regler i strid med fællesskabs-
 retten eller i hvert fald til at fortolke dem EF-konformt?
 5. Skal den nationale domstol i henhold til fællesskabsretten
 også træffe bestemmelse ex officio om erstatning som
 straffesanktion og godtgørelse for ikke-økonomisk skade?
 6. Strider en forældelsesfrist på et år for erstatningssøgsmål
 til prøvelse af en overtrædelse af artikel 81 EF og 82 EF
 fastsat i italiensk ret mod fællesskabsretten på grund af,
 at den er for kort?
 Sag anlagt den 17. december 2003 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik
 7. Medfører fællesskabsretten en forpligtelse til at lægge den
 dag, hvor overtrædelsen af artikel 81 EF og 82 EF blev
 fuldbyrdet, til grund for, hvornår forældelsesfristen for (Sag C-526/03)
 erstatningssøgsmål begynder at løbe, eller er det den dag,
 hvor overtrædelsen ophørte?
 (2004/C 71/09)
 8. Er det i strid med EF-rettens konkurrenceregler og/
 eller EF-retlige grundprincipper (der henvises navnlig
 til artikel 6, stk. 1, og artikel 13 i Den Europæiske
 Menneskerettighedskonvention), såfremt en medlemsstat
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. de-
 vedtager regler med et indhold svarende til artikel 3,
 cember 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 stk. 2, i den italienske lov nr. 287 af 10. oktober
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 1990, der pålægger forbrugeren eller en heraf uafhængig
 Valero Jordana og Minas Konstantinidis, Kommissionens Juri-
 tredjemand — som har lidt skade ved et retsstridigt og
 diske Tjeneste, som befuldmægtigede.
 ugyldigt formål efter betydningen i EF-traktatens arti-
 kel 81 eller ved en retsstridig praksis med misbrug af
 dominerende stilling efter betydningen i EF-traktatens
 artikel 82 — med henblik på at opnå


text:
skadeserstatning, at Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 anlægge sag ved en anden ret end den, der efter sagens
 art, proceskravets beløbsmæssige størrelse og reglene om
 retternes stedlige kompetence ville være kompetent i — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 medfør af de normale nationale kompetenceregler, efter- forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets
 som artikel 33 i lov nr. 287/90 indebærer en mere direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af
 kostbar og langvarig sagsbehandling, som imidlertid ikke byspildevand som affattet i Kommissionens direktiv 98/
 ville finde sted under anvendelse af de normale nationale 15/EF af 27. februar 1998 om ændring af Rådets direktiv
 regler om den stedlige kompetence, sagens art og proces- 91/271/EØF, for så vidt angår overholdelsen af visse krav
 kravets beløbsmæssige størrelse? i direktivets bilag I (1), idet den ikke har truffet alle de
 nødvendige foranstaltninger til at undergive det kommu-
 nale spildevand fra byromådet Athen inden udledning i
 det følsomme område i den indre Saronikos-bugt grundi-
 9. Er det i strid med EF-rettens konkurrenceregler og/
 gere behandling end en primær rensning.
 eller EF-retlige grundprincipper (der henvises navnlig
 til artikel 6, stk. 1, og artikel 13 i Den Europæiske
 Menneskerettighedskonvention), såfremt en medlemsstat — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 vedtager regler med et indhold svarende til artikel 3, ninger.
 ---pagebreak--- 20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/7
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter f) Tilsidesættelse og manglende overholdelse af »Kommis-
 sionens specifikke praksis vedrørende støtte til landbrugs-
 — Denne sag vedrører ikke bestemmelsen af Saronikos- bedrifter i vanskeligheder« og »Fællesskabets rammebe-
 bugten som følsomt område, men den omstændighed, stemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering
 at der ikke foreligger et system til behandling af det af kriseramte virksomheder«.
 kommunale spildevand fra byområdet Athen inden dets
 udledning til det følsomme område, som er grundigere g) Tilsidesættelse af princippet om beskyttelsen af den
 end primær rensning. berettigede forventning.
 — Det er ubestridt, at det kommunale spildevand fra værket (1) EFT L 248 af 11.9.1997, s. 27.
 Psytalleía inden udløbet den frist, som Kommissionen (2) EFT L 93 af 30.3.1985, s. 1.
 havde fastsat i den begrundede udtalelse og også på
 tidspunktet for nærværende sagsanlæg, alene undergik en
 primær rensning.
 (1) EFT L 135 af 30.5.1991, s. 40. Sag anlagt den 22. december 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland
 (Sag C-538/03)
 (2004/C 71/11)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. de-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- cember 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland
 se afsagt den 20. oktober 2003 af Tribunale di Cagliari i af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Nicola
 sagen Marco Antonio Scalas og Renato Lilliu mod Regione Yerrell, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Horstpeter Krep-
 Autonoma della Sardegna pel, der er dommer ved Arbeitsgericht og udstationeret som
 national ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste som
 (Sag C-529/03) led i turnusordningen for embedsmænd fra medlemsstaterne,
 og med valgt adresse i Luxembourg.
 (2004/C 71/10)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at


text:
Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 Ved kendelse afsagt den 20. oktober 2003, indgået til Domsto- sat princippet om ligebehandling af mænd og kvinder,
 lens Justitskontor den 19. december 2003, har Tribunale di som det er indeholdt i artikel 1, 2 og 5 i direktiv 76/207/
 Cagliari i sagen Marco Antonio Scalas og Renato Lilliu mod EØF (1) og i § 4 i bilaget til Rådets direktiv 97/81/
 Regione Autonoma della Sardegna forelagt De Europæiske EF (2) om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse indgået af Unice, CEEP og EFS, idet den
 vedrørende gyldigheden af Kommissionens beslutning 612/
 97 (1), i relation til følgende mangler: indirekte forskelsbehandler kvinder, som udgør langt den
 største del af de deltidsansatte i den tyske offentlige
 a) Kommissionens manglende kompetence til at vedtage tjeneste, der arbejder mindre end 18 timer om ugen,
 den anfægtede beslutning på grund af bestemmelserne i derved
 artikel 32, 33, 34, 35, 36, 37 og 38 EF.
 a) at deltidsansatte i henhold til § 14, stk. 2, i Bundes-
 b) Tilsidesættelse af de bestemmelser, der gælder for proce- personalvertretungsgesetz (forbundsloven om per-
 duren i henhold til artikel 88, stk. 1, EF. sonalerepræsentation) og de regler, der svarer til
 denne bestemmelse, i delstaterne
 c) Tilsidesættelse af de bestemmelser, der gælder for proce- — Bayern
 duren i henhold til artikel 88, stk. 2 og 3, EF.
 — Berlin
 d) Manglende begrundelse for beslutningen, jf. artikel 253
 EF, sammenholdt med artikel 88, stk. 3, EF og 87, stk. 1, — Bremen
 EF.
 — Hessen,
 e) Tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af Rådets forord-
 ning nr. 797/85 (2) om forbedring af landbrugsstrukturer- som regelmæssigt arbejder mindre end 18 timer pr.
 nes effektivitet. uge, henholdsvis


text:
21.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 377/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litauen) den 14. oktober 2013 — Gazprom OAO, den anden part i sagen: Republikken Litauen
 (Sag C-536/13)
 2013/C 377/14
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Gazprom OAO
 Indstævnt: Republikken Litauen, repræsenteret ved energiministeriet i Republikken Litauen
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når en voldgiftsdomstol udsteder en anti-suit injunction og derved forbyder en part at indbringe visse krav for en medlemsstats ret, som i henhold til Bruxelles I-forordningens regler (1) om kompetence har kompetence til at behandle den civile sag materielt, har medlemsstatens ret da ret til at nægte at anerkende en sådan afgørelse fra voldgiftsdomstolen, fordi den afskærer rettens ret til selv at afgøre, om den har kompetence til at behandle sagen i henhold til Bruxelles I-forordningens regler om kompetence?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, gør det samme sig da gældende, når den anti-suit injunction, der er udstedt af voldgiftsretten, pålægger en af sagens parter at begrænse sine krav i en sag, som behandles i en anden medlemsstat, og retten i denne medlemsstat har kompetence til at behandle denne sag i henhold til Bruxelles I-forordningens regler om kompetence?
 3)
 Kan en national ret, som søger at sikre EU-rettens forrang og den fulde virkning af Bruxelles I-forordningen, nægte at anerkende en afgørelse fra en voldgiftsret, hvis en sådan afgørelse begrænser retten for en national ret til at træffe afgørelse om sin egen kompetence og beføjelser i en sag, som henhører under Bruxelles I-forordningens anvendelsesområde?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1).


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/14
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. oktober 2004
 i sag T-60/02, Deutsche Verkehrsbank AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Konkurrence - artikel 81 - aftale om prisfastsættelse og afregningsmetoderne for valutavekslingsydelser - Tyskland - udeblivelsessag)
 (2004/C 314/36)
 Processprog: tysk
 I sag T-60/02, Deutsche Verkehrsbank AG, Frankfurt am Main (Tyskland), ved avocats M. Klusmann og F. Wiemer, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/25/EF af 11. december 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/E-137.919 (ex. 37.391) – bankgebyrer for veksling af eurozonevalutaer – Tyskland) (EFT 2003 L 15, s. 1) har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne R. García-Valdecasas og J.D. Cooke; justitssekretær: H. Jung, den 14. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionens beslutning 2003/25/EF af 11. december 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/E-137.919 (ex. 37.391) – bankgebyrer for veksling af eurozonevalutaer – Tyskland) annulleres for så vidt angår sagsøgeren.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler samtlige sagens omkostninger.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.


text:
C 331 /8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 . 11 . 97
 Artikel 3, stk. 1 , nr. 6, i Rådets direktiv 79/112/EØF af betalingen af arbejdstagerens tilgodehavender i tilfælde af
 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes arbejdsgiverens insolvens, den, på hvis område der, jf.
 lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for direktivets artikel 2, stk. 1 , enten er truffet afgørelse om
 levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om indledning af den procedure, der sigter mod en samlet fyl
 reklame for sådanne levnedsmidler skal fortolkes således, destgørelse af arbejdsgiverens kreditorer, eller det er kon
 at det heri anvendte udtryk » etableret inden for Fællesska stateret, at arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift er luk
 bet« udelukkende vedrører forhandleren. ket.
 (•) EFT C 145 af 18 . 5 . 1996 . H EFT C 158 af 1 . 6 . 1996 .
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 af 17. september 1997
 (Femte Afdeling)
 i sag C-141/96, Finanzamt Osnabrück-Land mod Bern
 af 17. september 1997 hard Langhorst ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Bundesfinanzhof ( : )
 i sag C- 117/96, Danmarks Aktive Handelsrejsende som
 mandatar for Carina Mosbæk mod Lønmodtagernes (Merværdiafgift — fortolkning af artikel 21, nr. 1, litra c),
 Garantifond (anmodning om præjudiciel afgørelse fra og artikel 22, stk. 3, litra c), i sjette direktiv 77/388/EØF
 Østre Landsret ) ( J ) — dokument, der kan anses for svarende til en faktura —
 kreditnota, der er udstedt af køberen, og som sælgeren
 (Socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af ikke har gjort indsigelse mod for så vidt angår det deri
 arbejdsgiverens insolvens — direktiv 80/987/EØF — anførte afgiftsbeløb)
 arbejdstager, der har bopæl og udøver lønnet beskæftigelse
 i en anden medlemsstat end den, hvor arbejdsgiveren har ( 97/C 331 /14 )
 hjemsted — garantiinstitution)
 ( 97/C 331 /13 ) (Processprog: tysk)
 (Processprog: dansk) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C- 11 7/96, angående en anmodning, som Østre
 Landsret i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet I sag C-141/96, angående en anmodning, som Bundesfi
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag Dan nanzhof i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 marks Aktive Handelsrejsende som mandatar for Carina til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag
 Mosbæk mod Lønmodtagernes Garantifond at opnå en Finanzamt Osnabrück-Land mod Bernhard Langhorst at
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 3 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20 . oktober 1980 om ind artikel 21 , nr. 1 , litra c), og artikel 22, stk. 3 , litra c), i
 byrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 insolvens ( EFT L 283 af 20. 10 . 1980, s . 23 ), har Domsto ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet
 len ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, beregningsgrundlag ( EFT L 145 af


text:
13 . 6 . 1977, s. 1 ), har
 J. C. Moitinho de Almeida, og dommerne L. Sevón, Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez
 D. A. O. Edward, P. Jann og M. Wathelet ( refererende Iglesias, afdelingsformændene G. F. Mancini, J. C. Moi
 dommer ); generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: tinho de Almeida ( refererende dommer ), J. L. Murray og
 L. Sevón og dommerne P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann,
 assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 17. sep
 tember 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : D. A. O. Edward, J.-R Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, H.
 Ragnemalm og M. Wathelet; generaladvokat P. Leger;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den
 17. september 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 Såfremt arbejdsgiveren er etableret i en anden medlemsstat
 end den, på hvis område arbejdstageren har bopæl og
 udøvede lønnet beskæftigelse, er den institution, der i med
 før af artikel 3 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. okto 1 ) I medfør af artikel 22, stk . 3, litra c), i Rådets sjette
 ber 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1997 om harmonise
 lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af ring af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsaf
 arbejdsgiverens insolvens er kompetent med hensyn til gifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet
 ---pagebreak--- 1 . 11 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331 /9
 beregningsgrundlag kan medlemsstaterne anse en kre justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 25 . september
 ditnota, der er udstedt af modtageren af goderne eller 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 tjenesteydelserne, for et » dokument, der svarer til en
 faktura «, såfremt den indeholder de angivelser, der i
 det nævnte direktiv er foreskrevet for fakturaer, 1 ) Det princip, der er fastsat i Rådets forordning (EØF)
 såfremt den er udstedt med samtykke fra den afgifts nr. 222177 af 13 . december 1976 om fællesskabsfor
 pligtige person, der leverer goderne eller præsterer tje sendelse og i Kommissionens forordning (EØF) nr. 223/
 nesteydelserne, og såfremt denne kan gøre indsigelse 77 af 22. december 1976 om gennemførelsesbestem
 mod det i notaen anførte merværdiafgiftsbeløb. melser vedrørende fællesskabsforsendelse og regler om
 forenkling af denne, hvorefter beviset for en vares fæl
 lesskabskarakter — bortset fra de foreskrevne undta
 2 ) En afgiftspligtig person, der ikke har gjort indsigelse gelser — udelukkende kan føres med forsendelsesdo
 mod, at der i en kreditnota, der tjener som faktura, er kument T 2 eller T 2 L, er i overensstemmelse med
 anført et større merværdiafgiftsbeløb end det, der skyl EF-traktatens artikel 9 og 10.
 des på grundlag af de afgiftspligtige transaktioner, kan
 betragtes som den person, der har anført dette beløb,
 og han er følgelig forpligtet til at betale det angivne 2 ) Efter artikel 37, stk . 2, i forordning (EØF) nr. 222177
 beløb i medfør af artikel 21 , nr. 1 , litra c), i sjette er det ikke tilladt af føre bevis for en vares fælles
 direktiv 77/388/EØF.
 skabskarakter på grundlag af resultatet af undersøgel
 ser foretaget


text:
af en medlemsstats kompetente myndig
 (M EFT C 180 af 22 . 6 . 1996 . heder i medfør af reglerne om fællesskabsforsendelse.
 (') EFT C 269 af 14 . 9 . 1996 .
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af 25 . september 1997
 (Første Afdeling)
 i sag C-237/96, straffesag mod Eddy Amelynck m.fl.
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de af 16. september 1997
 Mons ) (')
 i sag C-59/96 P, Casper Koelman mod Kommissionen for
 (Frie varebevægelser — fællesskabsforsendelse — bevis for De Europæiske Fællesskaber, støttet af Buma, en sammen
 en vares fællesskabskarakter) slutning efter nederlandsk ret, og Den Franske Repu
 blik (')
 ( 97/C 331 /15 )
 (Appel — forordning nr. 17 — afvisning af en klage —
 begrundelse)
 (Processprog: fransk)
 97/C 331 /16 )
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive (Processprog: nederlandsk)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-237/96, angående en anmodning som Cour d'appel (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 de Mons i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende straffe
 sag mod Eddy Amelynck m.fl . og Transport Amelynck
 SPRL, som civilretligt ansvarlig, at opnå en præjudiciel I sag C-59/96 P, Casper Koelman (advokat: R. V. H. Jon
 afgørelse vedrørende fortolkningen og gyldigheden af ker), angående appel af dom afsagt den 9 . januar 1996 af
 Rådets forordning ( EØF) nr. 222/77 af 13 . december 1976 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde
 om fællesskabsforsendelse ( EFT L 38 af 9 . 2 . 1977, s. 1 ) Udvidede Afdeling) i sagen Koelman mod Kommissionen
 og af Kommissionens forordning ( EØF) nr. 223/77 af ( sag T-575/93 , Sml . II, s. 1 ), hvori der er nedlagt påstand
 22 . december 1976 om gennemførelsesbestemmelser om ophævelse af denne dom — den anden part i appelsa
 vedrørende fællesskabsforsendelse og regler om forenkling gen er Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 af denne ( EFT L 38 af 9 . 2 . 1977, s . 20 ), har Domstolen ( befuldmægtiget: B. J. Drijber), støttet af Buma, en sam
 ( Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. L. menslutning efter nederlandsk ret med hjemsted i Amstel
 Murray, og dommerne C. N. Kakouris ( refererende dom veen ( Nederlandene ), ved advokaterne C. van Rij og
 mer) og P. J. G. Kapteyn; generaladvokat: C. O. Lenz; E. A. P. Engels, Amsterdam, og med valgt adresse i


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/53
 Sag anlagt den 15. april 2013 — Eni mod Kommissionen
 (Sag T-211/13)
 2013/C 156/99
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Eni SpA (Rom, Italien) (ved advokaterne G.M. Roberti og I. Perego)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 De anfægtede retsakter annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den foreliggende sag er rettet mod Kommissionens afgørelse K(2013) 1200 endelig af 26. februar 2013 om genoptagelse af sanktionsproceduren og mod den klagepunktsmeddelelse af 26. februar 2013 (K(2013) 1199) vedrørende en procedure i henhold til artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 53 i EØS-aftalen, som blev vedtaget i sag AT.40032 — BR/ESBR.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen savnede kompetence, idet den ikke kan genoptage sanktionsproceduren med henblik på at ændre den beslutning, som var blevet truffet i sag BR-ESBR i 2006, og samtidig vedtage en ny beslutning om bødeforhøjelse som følge af gentagne overtrædelser.
 ENI gør gældende, at Retten i dom af 13. juli 2011 (sag T-39/07), ud over at annullere beslutning BR-ESBR fra 2006 delvist, fordi Kommissionen ikke havde foretaget en korrekt vurdering af den skærpede omstændighed i form af gentagne overtrædelser, udøvede sin fulde prøvelsesret — i henhold til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning nr. 1/2003 — ved at fastsatte bødens størrelse på ny og lade sin egen vurdering træde i stedet for Kommissionens. Ud over at udgøre en tilsidesættelse af ovenstående bestemmelser er de anfægtede retsakter i strid med artikel 266 TEUF, kompetencetildelingsprincippet og den institutionelle ligevægt efter artikel 13 TEUF, det grundlæggende princip om retten til en retfærdig rettergang efter EMRK’s artikel 6 og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder samt princippet ne bis in idem efter EMRK’s artikel 7.
 Desuden anfører ENI, at Retten i modsætning til det af Kommissionen anførte ikke blot konstaterede en formel mangel ved Kommissionens anvendelse af gentagelsestilfældet i beslutningen BR-ESBR fra 2006. Kommissionens afgørelse er således baseret på fejlagtige retlige og faktiske forudsætninger og er på baggrund heraf i strid med EMRK’s artikel 7.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 16. august 2004 af Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg i sagen Georg Schwarz mod Bürgermeister des Landeshauptstadt Salzburg
 (Sag C-366/04)
 (2004/C 262/37)
 Ved kendelse afsagt den 16. august 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 23. august 2004, har Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg i sagen Georg Schwarz mod Bürgermeister des Landeshauptstadt Salzburg forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er artikel 28-30 EF, sammenholdt med artikel 7 i Rådets direktiv (93/43/EØF) (1) af 14. juni 1993 om levnedsmiddelhygiejne til hinder for en national forskrift udstedt før direktivets ikrafttræden, hvorefter det er forbudt at udbyde uindpakkede sukkervarer eller varer, der indeholder sødemidler, til salg fra automater?
 (1) EFT L 175, s. 1.


text:
23.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 288/67
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 29. juni 2010 — Kipp mod Den Europæiske Politienhed (Europol)
 (Sag F-28/09) (1)
 (Personalesag - Europols personale - ingen forlængelse af en kontrakt - kontrakt på ubestemt tid - artikel 6 i vedtægten for Europols personale - princippet om retten til forsvar)
 (2010/C 288/125)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Michael Kipp (Haag, Nederlandene) (først ved avocat P. de Casparis, dernæst ved avocats W.J. Dammingh og N.D. Dane)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (ved D. Neumann og D. El Khory, som befuldmægtigede, bistået af avocats B. Wägenbaur og R.Van der Hout)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at det ikke var muligt at tilbyde ham en fast stilling, og af afgørelsen af 7. januar 2009 om afslag på den klage, han havde indgivet over den første afgørelse.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Politienheds afgørelse af 12. juni 2008, hvorved den afviste at tildele Michael Kipp en ansættelseskontrakt på ubestemt tid, annulleres.
 2)
 Europol betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009, s. 25.


text:
11.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/26
 Rettens dom af 1. juni 2016 – Wolf Oil mod EUIPO – SCT Lubricants (CHEMPIOIL)
 (Sag T-34/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - international registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret - ordmærket CHEMPIOIL - det ældre figurmærke CHAMPION - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - undersøgelse ex officio af de faktiske omstændigheder - begrundelsespligt - ret til forsvar - artikel 75 og 76 i forordning nr. 207/2009))
 (2016/C 251/28)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Wolf Oil Corp. (Hemiksem, Belgien) (ved advokaterne P. Maeyaert og J. Muyldermans)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: UAB SCT Lubricants (Klaipėda, Litauen) (ved advokat S. Labesius)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 31. oktober 2014 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 15/2013-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Wolf Oil Corp. og UAB SCT Lubricants.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Wolf Oil Corp. betaler sagens omkostninger, herunder UAB SCT Lubricants omkostninger i sagen ved Appelkammeret.
 (1) EUT C 89 af 16.3.2015.


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/21
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 5. september 2008 — Colasfalti srl mod Provincia di Milano, ATI Legrenzi Srl, Impresa Costruzioni Edili og Stradali dei F. lli Paccani Snc (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italien)
 (Sag C-214/06) (1)
 (2008/C 313/33)
 Processprog: italiensk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 178 af 29.7.2006.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/4
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 10. juli 2014 — Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici mod Comune di Milano (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Italien)
 (Sag C-358/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - offentlige kontrakter - kontrakter, der ikke overstiger den tærskelværdi, der er fastsat i direktiv 2004/18/EF - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - proportionalitetsprincippet - betingelser for udelukkelse fra en udbudsprocedure - kvalitative udvælgelseskriterier, der vedrører tilbudsgivers personlige situation - pligter vedrørende betaling af bidrag til sociale sikringsordninger - begrebet »grov overtrædelse« - forskel mellem de skyldige og de indbetalte beløb på mere end 100 EUR, der er større end 5 % af de skyldige beløb))
 2014/C 315/05
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici
 Sagsøgt: Comune di Milano
 Procesdeltager: Pascolo Srl
 Konklusion
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF samt proportionalitetsprincippet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, der for så vidt angår offentlige bygge- og anlægskontrakter, hvis værdi er lavere end den tærskelværdi, der er fastsat i artikel 7, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1177/2009 af 30. november 2009, forpligter de ordregivende myndigheder til fra en tildelingsprocedure vedrørende en sådan kontrakt at udelukke en tilbudsgiver, der er ansvarlig for en overtrædelse vedrørende betalinger til sociale sikringsordninger, såfremt forskellen mellem de skyldige beløb og de indbetalte beløb både er på mere end 100 EUR og større end 5 % af de skyldige beløb.
 (1) EUT C 311 af 13.10.2012.


text:
Nr. C 181 /22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 6 . 97
 Sag anlagt den 11 . april 1997 af Georgio Valero Jordana sionens afgørelse af 27. december 1996 , hvorved sag
 og Serge Vadé mod Kommissionen for De Europæiske søgerens klage over førstnævnte afgørelse blev afvist,
 Fællesskaber annulleres .
 ( Sag T-l 11/97 ) — Det fastslås, at sagsøgeren har krav på, at hans oprin
 ( 97/C 181 /45 ) delige indplacering tages op til fornyet overvejelse i
 overensstemmelse med hans skriftlige anmodning her
 (Processprog: spansk) om af 30 . april 1996 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et sym
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for bolsk beløb på 1 ECU i erstatning for den ikke-øko
 De Europæiske Fællesskaber af Gregorio Valero Jordana, nomiske skade, den har påført ham .
 Bruxelles, og Serge Vadé, Luxembourg, ved advokat Car — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens om
 los Amo Quinones, Madrid, og med valgt adresse i Lu kostninger.
 xembourg hos advokat Carlos Amo, 2, rue Gabriel Lipp
 mann . Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-l 6/97 (') anførte.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgø
 relse af 27. december 1996 , hvorved sagsøgernes kla ( 1 ) EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 ger af 13 . og 17. september 1996 blev afvist, annulle
 res .
 — De af Generaldirektoratet for Personale og Administra
 tion trufne afgørelser af 2 . juni 1992 ( nr. 3678 ) og Slettelse af sag T-3 12/94 ( ] )
 1 . marts 1990 ( nr. 1269 ) annulleres, dog kun for så ( 97/C 181 /47)
 vidt som sagsøgerne herved indplaceres i lønklasse 7.
 (Processprog: engelsk)
 — Subsidiært: Den retsakt, der blev offentliggjort i » Med
 delelser fra Administrationen « af 18 . og 28 . juni 1996 , Ved kendelse af 6 . marts 1997 har formanden for Tredje
 hvorved en ikke angiven administrativ enhed foretager Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 en fortolkning af Kommissionen for De Europæiske Første Instans besluttet, at sag T-3 12/94, CEPI-Carton
 Fællesskabers afgørelse af 7. februar 1996 og Kommis board mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 sionens anvendelse heraf over for Gregorio Valero ber, skal slettes af registret.
 Jordana, annulleres .
 (M EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig
 tes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Slettelse af sag T-l 3 8/96 ( ] )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til ( 97/C 181 /48 )
 de i sag T-16/97 (') anførte .
 (Processprog: italiensk)
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 Ved kendelse af 11 . marts 1997 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første In
 stans besluttet, at


text:
sag T-138/96, Giovanni Ballone Burini
 mod De Europæiske Fællesskabers Domstol , skal slettes af
 Sag anlagt den 21 . april 1997 af Miguel Diaz-Llanos registret.
 La Roche mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (*) EFT nr. C 318 af 26 . 10 . 1996 .
 ( Sag T-124/97 )
 ( 97/C 181 /46 )
 (Processprog: spansk) Slettelse af sag T-161/96 (')
 97/C 181 /49 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 21 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for (Processprog: fransk)
 De Europæiske Fællesskaber af Miguel Diaz-Llanos La
 Roche, Bruxelles, ved advokat Edmundo Angulo Rodrí Ved kendelse af 18 . marts 1997 har formanden for Første
 guez, Madrid, og med valgt adresse i Luxembourg hos Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første In
 Consuelo Perez Anaya, 24, Marguerite de Brabant. stans besluttet, at sag T-161 /96, Gundolf Bosetti mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slet
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : tes af registret.
 — Kommissionens ( ansættelsesmyndighedens ) afgørelse af (1) EFT nr. C 370 af 7. 12 . 1996 .
 14 . juni 1996 om ikke at foretage en ny indplacering i
 lønklasse for sagsøgerens vedkommende og Kommis


text:
23 . 9 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 248/ 11
 Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg, til richt, 10 . Afdeling, i sagen Pascual Merino Garcia mod
 prøvelse af dom afsagt den 6 . juni 1995 af De Europæiske Bundesanstalt fur Arbeit, Kindergeldkasse, forelagt De
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede Afde Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 ling ) i sag T- 14/93 , Union internationale des chemins de fer præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber .
 1 . Er bilag I, afsnit I, afdeling C, i Rådets forordning ( EØF )
 nr. 1408/71 (*) forenelig med EF-traktaten, navnlig
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : artikel 48 , stk . 2, for så vidt bestemmelsen medfører, at
 arbejdstagere med børn med bopæl i udlandet ved
 — Rettens dom af 6 . juni 1995 ophæves . længere ferie uden løn ikke er berettiget til børnetilskud i
 de af ferien omfattede hele kalendermåneder, mens dette
 — Kommissionen frifindes for de af Union internationale
 ikke er tilfældet for arbejdstagere, hvis børn har bopæl i
 des chemins de fer i første instans nedlagte påstande, Tyskland ?
 eller sagen hjemvises til Retten til afgørelse .
 2 . Såfremt bilag I, afsnit I, afdeling C, i forordning ( EØF )
 — Indstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger, nr. 1408/71 er ugyldig: Følger det heraf, at også enhver,
 både for Retten og for Domstolen . der på grundlag af en frivillig aftale med sin arbejdsgiver
 fritstilles uden løn, er » arbejdstager « i den i artikel 73 i
 Anbringender og væsentligste argumenter: forordning ( EØF ) nr. 1408/71 nævnte forstand ? Eller
 gælder der visse begrænsninger ( f.eks . med hensyn til,
 hvor længe arbejdstageren er fritstillet)?
 Kommissionen gør gældende, at Retten på tre punkter har
 gjort sig skyldig i retsvildfarelser:
 (') EFT nr . L 149 af 5 . 7. 1971 , s . 2 .
 — For det første fastslog Retten, at forordning ( EØF )
 nr. 1017/68 også finder anvendelse på aftaler, vedtagel
 ser og samordnet praksis med hensyn til virksomhed, der
 har sammenhæng med og er en afgørende forudsætning
 for præsteringen af transportydelser, selv om forordnin
 gen — bortset fra specifikke aftaler, som udtømmende er Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 opregnet, og som denne sag ikke vedrører — kun afsagt den 13 . juli 1995 af High Court of Justice, Chancery
 omfatter aftaler, vedtagelser og samordnet praksis , som Division, Patents Court, i sagen Merck & Co . Inc. m.fl. mod
 Primecrown Ltd m.fl .
 direkte vedrører transportydelsen .
 ( Sag C-267/95 )
 — For det andet fastslog Retten, at UIC-cirkulære 130 ( 95/C 248/24 )
 vedrører både udbuddet af transportydelser og fastsæt
 telse af befordringspriser, jf. forordning ( EØF ) nr. 1017/
 Ved dom afsagt den 13 . juli 1995 , indgået til Domstolens
 68 , selv om de omhandlede bestemmelser ikke begræn
 Justitskontor den 8 . august 1995 , har High Court of Justice,
 ser konkurrencen


text:
på transportmarkedet, men på mar
 Chancery Division, Patents Court i sagen Merck & Co . Inc .
 kedet for salg af billetter.
 m.fl . mod Primecrown Ltd m.fl . forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 — Endelig fastslog Retten, at når rejsebureauer for jernba relse af følgende spørgsmål :
 nerne sælger togbilletter, udfører de » virksomhed udø
 vet af støtteerhvervene på transportområdet « efter
 artikel 1 i forordning ( EØF) nr . 1017/68 , selv om 1. Finder bestemmelserne i artikel 47 i traktaten om
 rejsebureauerne ikke henhører under kategorien støt Spaniens tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber
 teerhverv, og forordningen omfatter under alle omstæn fortsat anvendelse på farmaceutiske produkter
 digheder kun virksomhed udøvet af støtteerhvervene,
 når virksomheden direkte vedrører transportydelsen . 1.1 . som er indført fra Spanien, eller
 1.2 . som først er bragt i omsætning i Spanien
 indtil
 a ) den 7. oktober 1995 , eller
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse b ) den 31 . december 1995 , eller
 afsagt den 20. juni 1995 af Bundessozialgericht i sagen
 Pascual Merino Garcia mod Bundesanstalt fur Arbeit, c ) den 7. oktober 1996 , eller
 Kindergeldkasse d ) den 31 . december 1996 , eller
 ( Sag C-266/95 )
 ( 95/C 248/23 )
 e ) udgangen af det tredje år, efter at det pågældende
 farmaceutiske produkt, der er beskyttet ved et
 varepatent i en eller flere medlemsstater i Den
 Ved kendelse afsagt den 20 . juni 1995 , indgået til Domsto Europæiske Union, og som tidligere ikke var, men
 lens Justitskontor den 8 . august 1995 , har Bundessozialge senere er blevet patenterbart i Spanien ?


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/17
 Sag anlagt den 14. december 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-511/04)
 (2005/C 45/32)
 Processprog: portugisisk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. december 2004 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Vidal Puig, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/56/EF (1) af 14. september 2000 om ændring af Rådets direktiv 91/439/EØF om kørekort, idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktiv 2000/56/EF udløb den 30. september 2003.
 (1) EFT L 237 af 21.9.2000, s. 45.


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/43
 Sag anlagt den 27. marts 2009 — Al Shanfari mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-121/09)
 2009/C 113/87
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Thamer Al Shanfari (ved QC P. Saini, barrister T. Nesbitt og barrister B. Kennelly, solicitors A. Patel, N. Sheikh og K. Mehta)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Rådets forordning (EF) nr. 314/2004, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 77/2009, for så vidt som den berører sagsøgeren.
 —
 Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Som følge af Rådets forordning (EF) nr. 314/2004 (1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 77/2009 (2) (»den anfægtede forordning«), er alle sagsøgerens pengemidler i Den Europæiske Unions medlemsstater blevet indefrosset. Dette har medført, at sagsøgeren forhindres i at gøre forretning i EU, og at han anses for at have forbindelser til det repressive regime i Zimbabwe samt være indblandet i aktiviteter, der alvorligt undergraver demokratiet, respekten for menneskerettigheder og retssikkerheden. Endvidere er sagsøgeren blevet pålagt et rejseforbud i henhold til artikel 4 i Rådets fælles holdning 2004/161/FUSP (3).
 Sagsøgeren påberåber sig følgende grunde til støtte for sin påstand om, at den anfægtede forordning bør annulleres:
 Som første grund anfører sagsøgeren, at den anfægtede forordning savner korrekt retsgrundlag. Hverken artikel 60 EF eller artikel 301 EF giver Rådet beføjelse til at indefryse samtlige pengemidler, der tilhører en person, som ikke har tilknytning til Zimbabwes regering.
 Som anden grund gøres det gældende, at den anfægtede forordning udgør en tilsidesættelse af Rådets og Kommissionens begrundelsespligt i henhold til artikel 253 EF, da den korte angivelse vedrørende sagsøgeren i bilag III åbenbart er utilstrækkelig, og der gives ikke yderligere oplysninger i Rådets fælles holdning, som pålægger sagsøgeren et rejseforbud.
 Som tredje grund gøres det gældende, at den anfægtede forordning udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens grundlæggende rettigheder, idet den gør indgreb i sagsøgerens ret til en effektiv retsbeskyttelse og retfærdig rettergang. Endvidere gør den anfægtede forordning i en uforholdsmæssig grad indgreb i sagsøgerens rådighed over sin ejendom.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 314/2004 af 19.2.2004 om visse restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (EUT 2004 L 55, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 77/2009 af 26.1.2009 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 314/2004 om visse restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (EUT 2009 L 23, s. 5).
 (3) Rådets fælles holdning 2004/161/FUSP af 19.2.2004 om forlængelse af restriktive foranstaltninger over for Zimbabwe (EUT L 50, s. 66).


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/32
 Sag anlagt den 14. december 2006 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-395/06)
 (2007/C 42/56)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved Avvocato dello Stato P. Gentili)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens skrivelse af 4. oktober 2006 nr. 9433, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter i Cypern, Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om Kommissionens betaling af et andet beløb end det ansøgte (ref.: Program DOCUP Piemonte, nr. CCI 2000 IT 162 DO 007) annulleres.
 —
 Kommissionens skrivelse af 14. november 2006 nr. 10841, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter i Cypern, Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om attestation og anmodninger om mellemliggende og endelige betalinger annulleres. DOCUP Veneto Mål 2 2000-2006, nr. CCI 2000 IT 162 DO 005).
 —
 Kommissionens skrivelse af 14. november 2006 nr. 10853, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter i Cypern, Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om Kommissionens betaling af et andet beløb end det ansøgte (ref.: Program POR Puglia, nr. CCI 1999 IT 161 PO 009) annulleres.
 —
 Kommissionens skrivelse af 15. november 2006 nr. 10929, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter i Cypern, Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om Kommissionens betaling af et andet beløb end det ansøgte (ref.: Program DOCUP Toscana Mål 2, nr. CCI 2000 IT 162 DO 001) annulleres.
 —
 Kommissionens skrivelse af 15. november 2006 nr. 10930, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter i Cypern, Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om Kommissionens betaling af et andet beløb end det ansøgte (ref.: POR Campania 2000-2006, nr. CCI 1999 IT 161 PO 007) annulleres.
 —
 Kommissionens skrivelse af 17. november 2006 nr. 11019, Generaldirektoratet for Regionalpolitik — Programmer og projekter i Cypern, Grækenland, Ungarn, Italien, Malta og Nederlandene — om Kommissionens betaling af et andet beløb end det ansøgte (ref.: Program POR Sardinien 2000-2006, nr. CCI 1999 IT 161 PO 010) annulleres.
 —
 Alle retsakter, der har tilknytning til eller ligger til grund for de anfægtede retsakter, annulleres.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til dem, der er gjort gældende i sag T-345/04, Den Italienske Republik mod Kommissionen (1).
 (1) EUT C 262 af 23.10.2004, s. 55.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/41
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 10. september 2008 — Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) mod Kommissionen
 (Sag T-26/07) (1)
 (Annullationssøgsmål - Samhørighedsfond - forordning (EF) nr. 1164(94 - ophævelse af finansielt tilskud - ikke umiddelbart berørt - afvsisning)
 (2008/C 285/76)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) (Baguim do Monte, Portugal) (ved avocats P. Moura Pinheiro, M. Gorjão Henriques og F. Quintela)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Guerra e Andrade og A. Weimar, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 5008 af 17. oktober 2006 om reduktion af Samhørighedsfonden for så vidt angår visse projekter vedrørende anlægget til forbrænding af fast byaffald fra husholdning i regionen Porto.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) betaler sine egne og Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 17.4.2007.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/49
 Sag anlagt den 25. juni 2010 — Milux mod KHIM (CHEMOCONTROL)
 (Sag T-285/10)
 ()
 2010/C 234/87
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Milux Holding S.A. (Luxembourg, Luxembourg) (ved lawyer J. Bojs)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 29. april 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1444/2009-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CHEMOCONTROL« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 10 og 44
 Undersøgerens afgørelse: EF-varemærkeansøgningen afvist
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret foretog en urigtig anvendelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling på sagens faktiske omstændigheder, subsidiært tilsidesættelse af artikel af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at det ansøgte varemærke ikke har tilstrækkeligt fornødent særpræg.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/47
 Sag anlagt den 16. januar 2009 — Vanhecke mod Parlamentet
 (Sag T-14/09)
 (2009/C 69/104)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Frank Vanhecke (Brügge, Belgien) (ved advocaten R. Tournicourt og B. Siffert)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Parlamentets anfægtede beslutning af 18. november 2008, som blev meddelt sagsøgeren den 30. november 2008, hvorved sagsøgerens parlamentariske immunitet blev ophævet, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved skrivelse til formanden for Europa-Parlamentet anmodede den belgiske justitsminister om, at sagsøgerens parlamentariske immunitet blev ophævet. Ifølge sagsøgeren blev anmodningen indgivet på begæring fra anklagemyndigheden i byen Dendermonde, som ville rejse tiltale mod sagsøgeren på baggrund af indholdet af en artikel offentliggjort i en lokal partiavis i byen Sint-Niklaas, som sagsøgeren var ansvarshavende redaktør for.
 Europa-Parlamentet besluttede efterfølgende at ophæve sagsøgerens parlamentariske immunitet.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål først og fremmest gjort gældende, at medlemmerne af Europa-Parlamentet i henhold til artikel 10 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter på deres eget lands område nyder de immuniteter, der tilstås medlemmerne af deres lands lovgivende forsamling. Ifølge sagsøgeren følger det heraf, at en anmodning om ophævelse af et medlem af Europa-Parlamentets immunitet udelukkende kan fremsættes af det organ, der i henhold til national lovgivning har beføjelser til at begære ophævelse af immuniteten for et medlem af den nationale lovgivende forsamling. Følgelig skal en anmodning om iværksættelse af proceduren for ophævelse af den parlamentariske immunitet indgives til justitsministeren af den centrale anklagemyndighed, som det forefindes i niveau med Hof van beroep (appelret), og ikke som i den foreliggende sag ved en lokal offentlig anklagemyndighed organiseret lokalt.
 Det andet anbringende vedrører beslutningstagningen i Europa-Parlamentets Udvalg om Retlige Anliggender. Sagsøgeren har gjort gældende, at de udvalgsmedlemmer, som traf beslutning om begæringen om ophævelse af sagsøgerens parlamentariske immunitet, enten skulle være til stede ved høringen, hvor sagsøgeren fremsatte sine synspunkter, eller skulle have en sand og præcis betænkning til rådighed, som fremlagde den fulgte argumentation. Sagsøgeren har gjort gældende, at det ikke var tilfældet.
 For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af tavshedspligten. Han har i den forbindelse gjort gældende, at udvalgsformandens betænkning før Udvalget om Retlige Anliggenders afstemning allerede var tilgængelig for pressen.
 For det fjerde har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 7 i Europa-Parlamentets forretningsorden, eftersom debat i plenarsamlingen blev umuliggjort.
 For det femte har sagsøgeren gjort gældende, at begrundelsen var utilstrækkelig for så vidt som den anfægtede beslutning blot henviser til betænkningen fra Udvalget om Retlige Anliggender.
 For det sjette har sagsøgeren anfægtet Udvalget om Retlige Anliggenders argumentation, for så vidt som »det ikke indgår i en MEP's hverv at være ansvarlig udgiver af et nationalt partiblad«. Det er sagsøgerens opfattelse, at en af en politikers opgaver er at give udtryk for og udbrede en politisk opfattelse, og at det særligt er en del af et Europa-Parlamentsmedlems opgaver at udgive og være ansvarlig udgiver af politiske skrifter.


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/2
 Sag anlagt den 4. december 2013 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-640/13)
 2014/C 78/04
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og W. Roels, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 3, TEU, idet det med tilbagevirkende kraft har indskrænket de skattepligtiges ret til tilbagesøgning af skat, som er opkrævet i strid med EU-retten.
 —
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 National lovgivning
 Med tilbagevirkende kraft fratager section 107 i Finance Act 2007 de skattepligtiges ret til tilbagesøgning af uretmæssigt opkrævet skat.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Idet der ikke er fastsat EU-retlige bestemmelser på området, tilkommer det hver enkelt medlemsstat i sin nationale retsorden at fastlægge de proceduremæssige betingelser for at sikre borgernes rettigheder i henhold til EU-retten. Medlemsstaternes procesautonomi er imidlertid betinget af iagttagelse af principperne om effektivitet og ækvivalens samt andre almindeligt gældende retsprincipper, såsom retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Section 107 i Finance Act 2007 overholder ikke disse principper og er derfor i strid med artikel 4, stk. 3, TEU.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 24. april 2009 — Hotel Alpenhof GesmbH mod Oliver Heller
 (Sag C-144/09)
 2009/C 153/47
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hotel Alpenhof GesmbH
 Sagsøgt: Oliver Heller
 Præjudicielt spørgsmål
 Er det tilstrækkeligt til, at der er tale om en virksomhed, der er »rettet mod« [forbrugerens bopælsmedlemsstat], som omhandlet i artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning nr. 44/2001 (1), at der er adgang til forbrugerens kontraktpartners netsted på internettet?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område, EFT 2001 L 12, s. 1.


text:
C 3/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 formand for Femte Afdeling, og dommerne D.A.O. Edward, mod Den Hellenske Republik (befuldmægtigede: P. Mylono-
 A. La Pergola (refererende dommer), M. Wathelet og poulos og N. Dafniou), angående en påstand om, at det fastslås,
 C.W.A. Timmermans; generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssek- at Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som
 retær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 8. november 2001 påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 30 (efter
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: ændring nu artikel 28 EF), idet den har indført og opretholdt
 en ordning om minimumslagre af mineralolieprodukter, som
 direkte forbinder muligheden for at overføre oplagringspligten
 1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i til raffinaderier i Grækenland med en forpligtelse til at aftage
 henhold til EF-traktaten, idet det i strid med artikel 17, stk. 2, mineralolieprodukter fra disse raffinaderier, og ved at forbyde
 litra a), og artikel 18, stk. 1, litra a), i Rådets sjette tankstationer at forsyne sig fra raffinaderier eller fra en anden
 direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstat, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward
 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som (refererende dommer), A. La Pergola, L. Sévon og M. Wathelet;
 affattet ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995 om generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: fuld-
 ændring af direktiv 77/388 og om nye forenklingsforanstalt- mægtig L. Hewlett, den 25. oktober 2001 afsagt dom, hvis
 ninger vedrørende moms — anvendelsesområdet for visse konklusion lyder således:
 fritagelser og reglerne for deres praktiske gennemførelse, indrøm-
 mer arbejdsgivere, som er pligtige at svare merværdiafgift, et
 fradrag for en del af den godtgørelse, som udbetales til en ansat 1) Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som
 for dennes erhvervsmæssige benyttelse af et privat køretøj. påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 30 (efter
 ændring nu artikel 28 EF), idet den har indført og opretholdt
 en ordning om obligatorisk opretholdelse af sikkerhedslagre af
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger. mineralolieprodukter, som direkte forbinder disse produkters
 salgsselskabers mulighed for at overføre deres oplagringsforplig-
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer telse til raffinaderier i Grækenland med forpligtelsen til at aftage
 sine egne omkostninger. disse produkter fra disse raffinaderier.
 2) Den Hellenske Republik betaler sagen omkostninger.
 (1) EFT C 340 af 7.11.1998.
 (1) EFT C 397 af 19.12.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Tredje Afdeling)
 af 25. oktober 2001 af 13. november 2001
 i sag C-398/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles- i sag C-59/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Hellenske Republik (1) skaber mod Manuel Pereira Roldão & Filhos Lda, Instituto
 Superior Técnico og King, Taudevin & Gregson (Hol-
 dings) Ltd (1)
 (Traktatbrud — EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu
 artikel 28 EF) — obligatorisk opretholdelse af sikkerhedslag- (»Voldgiftsklausul — tilbagebetaling af beløb, der er blevet
 re af mineralolieprodukter) forudbetalt i henhold til en kontrakt, Kommissionen har
 hævet på grund af misligholdelse«)
 (2002/C 3/05)
 (2002/C 3/06)
 (Processprog: græsk)
 (Processprog: portugisisk)
 (Foreløbig oversættelse. Den


text:
endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-398/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- I sag C-59/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ber (befuldmægtigede: D. Triantafyllou og O. Couvert-Castéra) (befuldmægtigede: først F. de Sousa Fialho og O. Couvert-
 ---pagebreak--- 5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/5
 Castéra, derefter ved H. van Lier og A. Caeiros, bistået af blik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af P.G. Ferri), angående
 E. Braga), mod Manuel Pereira Roldão & Filhos Lda, Marinha en påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har
 Grande (Portugal), Instituto Superior Técnico, Lissabon (Portu- tilsidesat sine forpligtelser i henhold til fællesskabsretten, idet
 gal), ved advogados J.L. da Cruz Vilaça og T. Aragão Morais, den har undladt
 og King, Taudevin & Gregson (Holdings) Ltd, hvorunder
 Kommissionen i medfør af EF-traktatens artikel 181 (nu
 artikel 238 EF) har nedlagt påstand om tilbagebetaling af et — at udarbejde et eller flere handlingsprogrammer, som har
 forskud, som Kommissionen havde bevilget de sagsøgte parter
 det indhold og opfylder de betingelser, der er fastsat i
 i forbindelse med kontrakt nr. IN 90/91 PO/UK vedrørende
 artikel 5 i Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december
 aktiviteter til fremme af energiteknologi i Europa (Thermie- 1991 om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget
 programmet), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af
 af nitrater, der stammer fra landbruget (EFT L 375, s. 1)
 afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann og
 J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat:
 L.A. Geelhoed; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 13. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: — fuldt ud og på korrekt måde at udføre de overvågningsfor-
 anstaltninger, der er fastsat i direktivets artikel 6
 1) Manuel Pereira Roldão & Filhos Lda og Instituto Superior
 Técnico betaler in solidum Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber et beløb på 357 813 EUR. — at udarbejde og fremlægge en fuldstændig rapport, som
 fastsat i direktivets artikel 10,
 2) Manuel Pereira Roldão & Filhos Lda betaler Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber et beløb på 185 833,78 EUR,
 der er påløbet i renter indtil den 1. januar 1999, og aftalte har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden for
 renter fra denne dato indtil fuld betaling af den skyldige Anden Afdeling, N. Colneric, som fungerende formand for
 hovedstol. Sjette Afdeling, og dommerne C. Gulmann, J.-P. Puissochet,
 V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer);
 3) Manuel Pereira Roldão & Filhos Lda og Instituto Superior generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: fuldmægtig
 Técnico betaler sagens omkostninger. L. Hewlett, den 8. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 (1) EFT C 121 af 1.5.1999.
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til artikel 5, 6 og 10 i Rådets direktiv 91/676/EØF
 af 12. december 1991 om beskyttelse af vand mod forurening
 forårsaget af nitrater, der stammer fra landbruget, idet den har
 undladt
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) — at udarbejde handlingsprogrammer i direktivets artikel 5’ s
 forstand
 af 8. november 2001
 i sag C-127/99,


text:
Kommissionen for De Europæiske Fælles- — at udføre de overvågningsforanstaltninger, der er fastsat i
 skaber mod Den Italienske Republik (1) direktivets artikel 6
 (»Traktatbrud — ufuldstændig gennemførelse af direktiv
 91/676/EØF — beskyttelse af vand mod forurening forårsa- — at indgive en rapport til Kommissionen som fastsat i
 get af nitrater, der stammer fra landbruget«) direktivets artikel 10.
 (2002/C 3/07)
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 I sag C-127/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: P. Stancanelli), mod Den Italienske Repu-


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 28. oktober 2004
 i sag C-16/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (Traktatbrud - direktiv 89/654/EF - beskyttelse af arbejdstagere - arbejdstagernes sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen - nødudgange, vinduer og ovenlys - manglende gennemførelse)
 (2005/C 19/11)
 Processprog: tysk
 I sag C-16/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 20. januar 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: H. Kreppel og D. Martin) mod Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtigede: C.-D. Quassowski og M. Lumma), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Borg Barthet (refererende dommer), og dommerne J.-P. Puissochet og J. Malenovský; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 28. oktober 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/654/EØF af 30. november 1989 om minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med arbejdsstedet (første særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/21
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 19. maj 2008 — Transports Schiocchet — Excursions mod Kommissionen
 (Sag T-220/07) (1)
 (Erstatningssøgsmål - forældelsesfrist - artikel 46 i statutten for Domstolen - afvisning)
 (2008/C 183/43)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Transports Schiocchet — Excursions SARL (Beuvillers, Frankrig) (ved avocat D. Schönberger)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J.-F. Pasquier og N. Yerrell, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af forskellige påståede ulovligheder, som fællesskabsinstitutionerne kritiseres for.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Transports Schiocchet — Excursions SARL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 199 af 25.8.2007.


text:
Nr. C 54/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 2 . 97
 artikel 39, sammenholdt med Rådets forordning (EØF ) for De Europæiske Fællesskaber af Christine Dalby, Bru
 nr. 2081 /92 af 14 . juli 1992 om beskyttelse af geografiske xelles, ved advokat Marc-Albert Lucas, Liége, og med
 betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsproduk valgt adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne Korn,
 ter og levnedsmidler ( 3) og med Kommissionens forordning 21 , rue de Nassau .
 (EF ) nr. 1107/96 af 12 . juni 1996 om registrering af geo
 grafiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proce Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 duren i artikel 17 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 2081 /
 92 ( 4 ).
 — Annullation af afgørelsen om at indplacere sagsøgeren
 i lønklasse A 7, som blev meddelt hende ved skrivelse
 Der må i denne forbindelse lægges vægt på, at Parmigiano af 5 . januar 1996 .
 Reggiano er blevet optaget i registret i sidstnævnte forord
 ning, hvorimod ingen betegnelse for tyske oste er blevet re
 gistreret under betegnelsen » Parmesan «, eftersom denne — Annullation af afslaget på hendes administrative klage,
 betegnelse ifølge sagsøgerne må anses for ulovlig, såfremt som blev meddelt hende ved skrivelse af 1 . august
 1996, modtaget den 3 . september 1996 .
 den benyttes som betegnelse for oste, der er fremstillet
 uden for den beskyttelseszone, der henhører under Consor
 zio del Formaggio Parmigiano Reggiano's kontrol . I øvrigt — Om fornødent annullation af meddelelse om udvælgel
 kan undtagelsen ifølge artikel 13 , stk . 2 , i forordning sesprøve KOM/T/A/94 , for så vidt det heri angives, at
 ( EØF) nr. 2081/92 ikke finde anvendelse for de tyske oste, de midlertidigt ansatte, som ansættes som tjeneste
 der er nævnt i den anfægtede beslutning, idet de produk mænd, på visse betingelser vil blive indplaceret i den
 ter, der omfattes af den beskyttede betegnelse, skal have lønklasse, som de havde på tidspunktet for udfærdigel
 været lovlige i handelen i mindst fem år, før forordning sen af egnethedslisterne .
 (EØF) nr. 2081/92 blev offentliggjort. Der findes imidlertid
 en bilateral overenskomst mellem Italien og Tyskland, som — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 gør det grundlæggende krav om lovligheden af markedsfø
 ring af de i artikel 13 , stk. 2, i forordning ( EØF ) nr. 2081 /
 92 omhandlede produkter virkningsløst. Tyskland har i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 henhold til denne overenskomst bestræbt sig på at aner
 kende og beskytte forskellige typiske betegnelser for tradi Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A 7, sjette løn
 tionelle italienske produkter, herunder Parmigiano Reggia trin, anfægter Kommissionens udtrykkelige afslag på at
 no . udnævne hende i A 6 .
 Sagsøgerne har desuden gjort gældende, at der foreligger Sagsøgeren gør gældende, at vedtægtens artikel 25 , stk. 2,
 en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 155 om de opga sidste punktum, er blevet tilsidesat, idet den anfægtede af
 ver, der skal varetages af Kommissionen . Sagsøgte har såle gørelse ikke er begrundet. Sagsøgeren anfører endvidere,
 des ikke blot