text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/37
 Sag anlagt den 6. december 2007 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag F-136/07)
 (2008/C 79/71)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bart Nijs (Aalst, Belgien) (ved avocat F. Rollinger)
 Sagsøgt: Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation dels af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 5. september 2007, hvorved sagsøgeren blev degraderet til lønklasse AD 9, løntrin 5, efter en disciplinærsag, dels af afgørelsen om at suspendere ham fra tjenesten, om at indlede en administrativ undersøgelse af hans forhold og om ikke at forfremme ham til lønklasse AD 11 i 2007. Påstand om erstatning for ikke-økonomisk samt økonomisk skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens udtrykkelige afgørelse af 5. september 2007 om at degradere ham til lønklasse AD 9, løntrin 5, efter den disciplinærsag, der blev indledt den 27. september 2006, annulleres.
 —
 De dermed forbundne og deraf følgende afgørelser, bl.a. afgørelsen af 26. september 2007 om at suspendere ham fra tjenesten, afgørelsen af 27. september 2007 om at indlede en administrativ undersøgelse af hans forhold, og afgørelsen om ikke at forfremme ham til lønklasse AD 11 i 2007, annulleres.
 —
 Den afgørelse, der blev truffet på Revisionsrettens begrænsede møde den 8. marts 2007 om at forlænge Michel Hervés mandat i seks år fra den 1. juli 2007, annulleres.
 —
 Revisionsretten tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 10 000 EUR som erstatning for den ikke-økonomiske skade, han har lidt under og som følge af disciplinærsagen, samt som erstatning for det tab, der udgøres af forskellen mellem den løn, han har oppebåret, efter de seneste forfremmelsesafgørelser fik virkning, og den løn, han ville have haft ret til, såfremt han var blevet forfremmet på samme dato.
 —
 Revisionsretten tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
10.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/28
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 6. december 2006 — movingpeople.net mod KHIM — Schäfer (moving people.net)
 (Sag T-92/05) (1)
 (EF-varemærker - EF-figurvaremærket movingpeople.net - indsigelse rejst af indehaveren af det nationale ordmærke MOVING PEOPLE - delvist afslag på registrering - sagsøgerens erhvervelse af det ældre varemærke - ufornødent at træffe afgørelse)
 (2007/C 56/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: movingpeople.net International BV (Helmond, Nederlandene) (ved avocats G. van Roeyen og T. Berendsen)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Laitinen, som befuldmægtiget)
 Den anden par i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Groß Schlamin (Schashagen, Tyskland) (ved avocat D. Rohmeyer)
 Sagens genstand
 Annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 20. december 2004 af Harmoniseringskontoret i sag R 410/2004-1 vedrørende en indsigelsessag mellem Thomas Schäfer og movingpeople.net International BV.
 Konklusion
 1.
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2.
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger.
 3.
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/23
 Appel iværksat den 30. september 2011 af ThyssenKrupp Elevator AG til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juli 2011 i de forenede sager T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 og T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-505/11 P)
 2011/C 347/33
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: ThyssenKrupp Elevator AG (ved Rechtsanwalt T. Klose)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rettens dom (Ottende Afdeling) af 13. juli 2011 i de forenede sager T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 og T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs m.fl. mod Kommissionen, ophæves, i det omfang Retten derved frifandt Kommissionen, og for så vidt som dommen vedrører appellanten.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt appellanten ved artikel 2 i den anfægtede beslutning fra Europa-Kommissionen af 21. februar 2007, i passende omfang.
 —
 Mere subsidiært hjemvises sagen til fornyet behandling ved Retten.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for denne appel gjort Kommissionens manglende beføjelser, tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, tilsidesættelse af EF- henholdsvis TEUF-traktaten og de ved gennemførelsen heraf anvendte retsregler, såvel som magtfordrejning og tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder gældende, med i alt seks anbringender:
 For det første har appellanten anført, at Retten med urette fastslog, at Kommissionen havde beføjelse til at gennemføre proceduren. Appellanten er af den opfattelse, at Retten skulle have annulleret Kommissionens beslutning, da artikel 101 TEUF (tidligere artikel 81 EF) var uanvendelig, idet de lokale overtrædelser, som Kommissionen har beskyldt appellanten for at have begået, ikke havde nogen mellemstatslig betydning. Selv hvis Retten antog, at artikel 101 TEUF var anvendelig, skulle den have taget hensyn til, at den i forordning nr. 1/2003 (1) hjemlede ordning med parallelle beføjelser ifølge ECN-meddelelsen under alle omstændigheder er til hinder for Kommissionens beføjelse. Endelig har Retten set bort fra, at Kommissionens efterfølgende indledning af proceduren udgør en tilsidesættelse af princippet om bestemthed og det strafferetlige legalitetsprincip, der nyder beskyttelse som grundlæggende rettigheder.
 For det andet har Retten set bort fra, at der er sket en tilsidesættelse af retsgrundsætningen ne bis in idem, eftersom Kommissionen har tilsidesat de nationale kartelmyndigheders beslutning om amnesti for kartellet udstedt til fordel for appellanten forud for indledningen af proceduren.
 For det tredje har appellanten anført, at Retten har begået en retlig fejl ved at stadfæste Kommissionens beslutning, hvorefter appellanten hæfter in solidum med sine datterselskaber. Det er ubestridt, at appellanten ikke selv deltog i overtrædelsen. Tilregnelse af andres handlinger på grundlag af den fejlagtige antagelse, at den økonomiske enhed er ansvarlig, strider mod det strafferetlige princip om personligt ansvar, retsgrundsætningen in dubio pro reo og retten til en retfærdig rettergang.
 For det fjerde har Retten med urette set bort fra, at appellantens fastslåede hæftelse in solidum tilsidesætter princippet om personligt ansvar. Subsidiært har appellanten anført, at Retten med urette har stadfæstet Kommissionens beslutning, hvad angår den manglende bestemmelse af respektive hæftelsesandele, og at dommen således er behæftet med en begrundelsesmangel.
 For det femte har


text:
appellanten anført, at Retten med dommen har tilsidesat den omfattende prøvelsesforpligtelse, som retligt påhviler den, idet den ikke i tilstrækkelig grad har efterprøvet de uforholdsmæssigt højt fastsatte grundbeløb, afskrækkelseskoefficienten og de flere individuelle bøder for parallelle overtrædelser såvel som Kommissionens manglende anerkendelse af appellanternes samarbejde, hvorved den grundlæggende ret til en retfærdig rettergang og det deri liggende princip om retsbeskyttelse er blevet tilsidesat. Under alle omstændigheder er dommen behæftet med en begrundelsesmangel, for så vidt som den bekræfter de flere individuelle bøder, som afviger fra Kommissionens beslutningspraksis.
 For det sjette anføres det, at proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet er blevet tilsidesat i forbindelse med fastsættelsen af udgangsbeløbet for overtrædelsen vedrørende Tyskland, idet uvedkommende omsætninger er blevet inddraget ved fastsættelsen af udgangsbeløbene, selv om tvingende grunde er til hinder herfor. For så vidt som Retten over for Schindler har givet en passende differentieret begrundelse, er den manglende differentiering i forhold til appellanten retsstridig.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/39
 Sag anlagt den 29. august 2007 — Patrick Holding mod KHIM — Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)
 (Sag T-327/07)
 (2007/C 247/64)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Danmark) (ved advokat J. Løje)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cassera SpA (Milano, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 28. juni 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 727/2006-2 annulleres, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at registrere det omtvistede varemærke.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Patrick Holding ApS.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »PATRICK EXCLUSIVE« for varer i klasse 25 — ansøgning nr. 3 063 427.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Cassera SpA.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkerne samt de nationale og internationale figur- og ordmærker »G. PATRICK« for varer i klasse 24 og 25.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen tages til følge i sin helhed.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, da der ikke er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/22
 Sag anlagt den 25. september 2009 — RWE Transgas mod Kommissionen
 (Sag T-381/09)
 2009/C 297/33
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: RWE Transgas a.s. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved Rechtsanwälte W. Deselaers, D. Seeliger og S. Einhaus)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Betragtning 89, litra a), stk. 3, i Kommissionens beslutning K(2009) 4694 af 12. juni 2009 annulleres, for så vidt som bestillinger foretaget af sagsøgeren og Gazprom skal betragtes sammenlagt og samlet ikke må overstige 50 %, når der foreligger langfristede og væsentlige gasleverancer mellem dem
 —
 subsidiært annulleres beslutningen i det hele
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der importerer gas til Den Tjekkiske Republik, har anfægtet en af Kommissionen til den tyske energireguleringsmyndighed, Bundesnetzagentur, rettet skrivelse af 12. juni 2009, hvori Kommissionen har opfordret Bundesnetzagentur til at foretage visse ændringer i den af myndigheden i medfør af artikel 22 i direktiv 2003/55/EF (1) til Ostseepipeline-Anbindungsleitung (herefter »OPAL«) meddelte dispensation. Sagsøgeren har anfægtet, at et af Kommissionens forslag fører til, at sagsøgerens adgang til OPAL’s transport- og forsyningskapacitet i Den Tjekkiske Republik bliver begrænset, henholdsvis forhindret.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren for det første gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat selskabets ret til at blive hørt, idet den ikke inden beslutningens vedtagelse har givet det mulighed for at tage stilling til forslagene.
 Det er for det andet blevet gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens ret til aktindsigt, idet den ikke har givet selskabet mulighed for at opnå indsigt i sagsakterne.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har foretaget urigtig anvendelse af artikel 22, stk. 4, i direktiv 2003/55/EF, ligesom den har tilsidesat proportionalitets- og ligebehandlingsprincippet samt begrundelsespligten (artikel 253 EF).
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26.6.2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF (EUT L 176, s. 57).


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/23
 Appel iværksat den 5. maj 2008 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den 21. februar 2008 af Retten for EU-personalesager i sag F-31/07, Putterie-De-Beukelaer mod Kommissionen
 (Sag T-160/08 P)
 (2008/C 183/45)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Bruxelles, Belgien)
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af den appellerede dom.
 —
 Sagen hjemvises til EU-Personaleretten.
 —
 Afgørelsen om sagernes omkostninger udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kommissionen har under nærværende appel nedlagt påstand om annullation af Personalerettens dom af 21. februar 2008 i sag F-31/07, Putterie-De-Beukelaer mod Kommissionen, hvorved Personaleretten annullerede sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra 1. januar 2005 til 31. december 2005, for så vidt som det ikke heri anerkendes, at sagsøgeren har evne til at udføre opgaver omfattet af kategori B*.
 Kommissionen har til støtte for appellen fremsat ét anbringende om dels Personalerettens tilsidesættelse af principperne om rækkevidden af den kontrol, som Fællesskabets retsinstanser har udøvet, dels tilsidesættelse af forbudet mod at træffe afgørelse »ultra petita«.
 Det er Kommissionens opfattelse, at Personaleretten ikke var berettiget til af egen drift at tage et anbringende om den anfægtede retsakts materielle lovlighed om tilsidesættelsen af anvendelsesområdet for henholdsvis artikel 43 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, og artikel 10, stk. 3, i bilag XIII til vedtægten, under påkendelse, eftersom disse anbringender vedrørende realiteten ikke udgør ufravigelige procesforudsætninger.
 Kommissionen har subsidiært gjort gældende, at Personaleretten, eftersom præmis 75 og 76 i den appellerede dom kan adskilles fra anbringendet om den anfægtede retsakts materielle lovlighed, og kvalificeres som et særskilt anbringende om inkompetence hos den anfægtede retsakts ophavsmand, har tilsidesat Kommissionens ret til forsvar, idet denne ikke er blevet hørt på dette punkt i overensstemmelse med artikel 77 i Personalerettens procesreglement.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/20
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 28. oktober 2009 — CureVac mod KHIM
 (Sag T-80/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsesprocedure - ansøgning om EF-ordmærket RNAiFect - ældre EF-ordmærke RNActive - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2009/C 297/28
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: CureVac GmbH (Tübingen, Tyskland) (ved avocat F. Graf von Stosch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved M. Kicia og S. Schäffner, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Qiagen GmbH (Hilden, Tyskland) (først ved avocats E. Krings, derefter ved avocats V. von Bomhard, A. Renck og T. Dolde)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 11. december 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1219/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem CureVac GmbH og Qiagen GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 CureVac GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte dei Conti (Italien) den 12. oktober 2016 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale mod Francesco Faggiano
 (Sag C-524/16)
 (2017/C 014/25)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte dei Conti
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
 Sagsøgt: Francesco Faggiano
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal fællesskabsbestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 (1) og Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998 (2) fortolkes således, at anmodningen om sammenlægning af socialsikringsbidrag, som er blevet erhvervet under forskellige pensionsordninger, særligt i hjemlandet og i en anden EU-medlemsstat, ikke kan fremsættes af en person, som allerede modtager pension?
 2)
 Er artikel 49, stk. 1, litra b), nr. ii), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 til hinder for en national lovgivning som den, der er fastlagt i artikel 71 i den italienske lov nr. 388 af 23. december 2000, ifølge hvilken anmodningen om sammenlægning af socialsikringsbidrag, som er blevet erhvervet under forskellige pensionsordninger, særligt i hjemlandet og i en anden EU-medlemsstat, kun kan fremsættes af personer, som endnu ikke har erhvervet ret til pension fra nogen socialsikringskasse?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29.6.1998 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og af forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 med henblik på at udvide dem til at omfatte særlige ordninger for tjenestemænd (EFT L 209, s. 1).


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Revere (Italien) den 13. februar 2012 — straffesag mod Majali Abdel
 (Sag C-75/12)
 2012/C 118/28
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Giudice di Pace di Revere
 Tiltalt i straffesagen
 Majali Abdel
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 2, 4, 6, 7 og 8 i direktiv 2008/115/EF (1) da til hinder for, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i en medlemsstat pålægges en bøde, der som en strafferetlig sanktion erstattes af husarrest, alene som følge af udlændingens ulovlige indrejse og ophold, selv inden den pågældende har undladt at efterkomme en administrativ udsendelsesafgørelse?
 2)
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 2, 15 og 16 i direktiv 2008/115/EF da til hinder for, at en medlemsstat efter vedtagelsen af direktivet kan indføre en bestemmelse, der fastsætter, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i medlemsstaten pålægges en bøde, der som en strafferetlig sanktion erstattes af udvisning, der kan fuldbyrdes umiddelbart, uden overholdelse af den procedure og de rettigheder for udlændingen, som er fastsat i direktivet?
 3)
 Er princippet om loyalt samarbejde, jf. artikel 4, stk. 3, TEU, til hinder for en national bestemmelse, der vedtages, mens fristen for gennemførelse af et direktiv løber, med henblik på at omgå direktivet eller under alle omstændigheder begrænse direktivets anvendelsesområde, og hvilke foranstaltninger skal retten træffe, såfremt et sådant formål konstateres?
 (1) EUT L 348, s. 98.


text:
8.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 102/7
 2) Det er uden betydning for besvarelsen af det første spørgsmål, at artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136 EF — 143
 de relevante nationale bestemmelser indeholder et forbud mod EF), der følger af dom af 8. april 1976 (sag 43/75, Defrenne
 enhver form for forskelsbehandling af arbejdstagere som følge af, II), er ikke til hinder for nationale bestemmelser, som opstiller et
 at de arbejder på deltid, og ikke på grundlag af deres køn. lighedsprincip, hvorefter alle deltidsansatte under omstændighe-
 der som de i hovedsagerne foreliggende har ret til at blive tilsluttet
 en erhvervstilknyttet pensionsordning med tilbagevirkende kraft
 (1) EFT C 269 af 14.9.1996.
 og til at få udbetalt en pension i henhold til den pågældende
 ordning.
 2) Traktatens artikel 119 er ikke til hinder for bestemmelser i en
 medlemsstat, som opstiller et lighedsprincip, hvorefter alle
 deltidsansatte under omstændigheder som de i hovedsagerne
 DOMSTOLENS DOM foreliggende har ret til at blive tilsluttet en erhvervstillknyttet
 pensionsordning med tilbagevirkende kraft og til at få udbetalt
 en pension i henhold til den pågældende ordning, selv om der
 (Sjette Afdeling)
 kan opstå konkurrencefordrejning mellem erhvervsdrivende i de
 forskellige medlemsstater til skade for arbejdsgivere, der er
 af 10. februar 2000 etableret i førstnævnte medlemsstat.
 i de forenede sager C-270/97 og C-271/97, Deutsche Post 3) De nationale domstole er forpligtet til, i videst muligt omfang,
 AG mod Elisabeth Sievers (sag C-270/97) og Brunhilde at fortolke nationale retsforskrifter i lyset af ordlyden af og
 Schrage (sag C-271/97) (anmodning om præjudiciel af- formålet med de relevante fællesskabsbestemmelser, navnlig
 gørelse fra Landesarbeitsgericht Niedersachsen) (1) traktatens artikel 119, med henblik på at sikre gennemførelsen
 af princippet om lige løn til mænd og kvinder.
 (»Lige løn til mænd og kvinder — Ef-traktatens artikel 119
 (EF-traktatens artikel 177-120 er blevet erstattet af arti-
 kel 136 EF — 143 EF) — protokol ad EF-traktatens arti- (1) EFT C 271 af 6.9.1997.
 kel 119 — erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger —
 deltidsansatte udelukket fra at blive tilsluttet en erhvervstil-
 knyttet ordning, således at de kan oppebære en tillægspension
 — tilslutning met tilbagevirkende kraft — ret til at oppebære
 en pension — forholdt mellem national ret og fællesskabs-
 retten — forholdet mellem national ret og fællesskabsretten
 — fortolkning af national ret i overensstemmelse med
 fællesskabsretten«) DOMSTOLENS DOM
 (2000/C 102/10) (Sjette Afdeling)
 af 10. februar 2000
 (Processprog: tysk)
 i sag C-340/97, Ömer Nazli, Caglar Nazli og Melike
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- Nazli mod Stadt Nürnberg (anmodning om præjudiciel
 gjort i Samling af Afgørelser) afgørelse fra Bayerisches Verwaltungsgericht Ansbach) (1)
 I de forene sager C-270/97 og C-271/97, angående en (»Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet — arbejdskraftens frie
 anmodning, som Landesarbeitsgericht Niedersachsen (Tysk- bevægelighed — artikel 6, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, i
 land) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 — tiknytning til det
 har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende lovlige arbejdsmarked i en medlemsstat — tyrkisk arbejds-
 sager, Deutsche post AG mod elisabeth Sievers


text:
(sag C-270/97) tager varetægtsfængslet og efterfølgende idømt betinget
 og Brunhilde Schrage (sag C-271/97), at opnå en præjudiciel frihedsstraf — udvisning af generalpræventive grunde«)
 afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 119
 (EF-traktatens artikel 117-120 er blevet erstattet af artikel 136
 (2000/C 102/11)
 EF — 143 EF) og af den protokol ad artikel 119 i traktaten om
 oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, der er knyttet som
 bilag til EF-traktaten, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammen-
 (Processprog: tysk)
 sat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen (refererende
 dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og
 dommerne G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 G. Cosmas; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl,
 gjort i Samling af Afgørelser)
 den 10. februar 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 I sag C-340/97, angående en anmodning, som Bayerisches
 1) Den tidsmæssige begrænsning af muligheden for at påberåbe sig Verwaltungsgericht Ansbach (Tyskland) i medfør af EF-trak-
 den direkte virkning af EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens tatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 ---pagebreak--- C 102/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.4.2000
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Ömer DOMSTOLENS DOM
 Nazli, Caglar Nazli og Melike Nazli mod Stadt Nürnberg, at
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 artikel 6, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 om (Anden Afdeling)
 udvikling af associeringen, som det associeringsråd, der er
 oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem
 Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet, traf af 17. februar 2000
 den 19. september 1980, har Domstolen (Sjette Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden for Anden Afdeling,
 R. Schintgen (refererende dommer), som fungerende afdelings- i sag C-156/97, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 formand for Sjette Afdeling, og dommerne P.J.G. Kapteyn og skaber mod Van Balkom Non-Ferro Scheiding BV (1)
 G. Hirsch; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspedi-
 tionssekretær H.A. Rühl, den 10. februar 2000 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således: (»Voldgiftsklausul — opsigelse af en kontrakt — ret til
 tilbagebetaling af forskud«)
 (2000/C 102/12)
 1) En tyrkisk statsborger, som i en uafbrudt periode på mere end
 fire år har haft lovlig beskæftigelse i en medlemsstat, men som
 senere har været varetægtsfængslet i mere end et år i forbindelse (Processprog: tysk)
 med en lovovertrædelse, for hvilken han senere er blevet endeligt
 idømt frihedsstraf, hvis fuldbyrdelse i sin helhed blev gjort
 betinget, er ikke som følge af manglende udøvelse af beskæftigelse
 under varetægtsfængslingen ophørt med at være tilknyttet det (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 lovlige arbejdsmarked i værtsmedlemsstaten, såfremt han inden gjort i Samling af Afgørelser)
 for en rimelig frist efter sin løsladelse på ny finder beskæftigelse
 og kan begære forlængelse af sin opholdstilladelse i værtslandet
 med henblik på fortsat at anvende sin ret til fri adgang til enhver I sag C-156/97, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 form for lønnet arbejde efter eget valg i henhold til artikel 6, ber (befuldmægtigede: H. van Lier og G. zur Hausen, bistået af
 stk. 1, tredje led, i afgørelse nr. 1/80 om udvikling af


text:
associe- advokat B. Wägenbaur) mod Van Balkom Non-Ferro Scheiding
 ringen, som det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om BV, Oss (Nederlandene), ved advokat D. Baas, Mannheim,
 oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Postfach 10 27 50, D-68027 Mannheim, som befuldmægtiget,
 Fællesskab og Tyrkiet, traf den 19. september 1980. angående en påstand om tilbagebetaling at et forskud, som
 Kommissionen har bevilget sagsøgeren til et demonstrations-
 projekt inden for energiproduktion på basis af opskåret
 bilskrot, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne G. Hirsch
 2) Artikel 14, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 skal fortolkes således, at (refererende dommer) og V. Skouris; generaladvokat: J. Mischo;
 den er til hinder for udvisning af en tyrkisk arbejdstager, der har justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, dernæst ekspeditions-
 opnået en ret, der er tillagt direkte ved den nævnte afgørelse, sekretær H.A. Rühl, den 17. februar 2000 afsagt dom, hvis
 såfremt udvisningen besluttes som følge af en straffedom og konklusion lyder således:
 med det formål at afskrække andre udlændinge, uden at
 arbejdstagerens personlige adfærd konkret giver anledning til at
 1) Van Balkom Non-Ferro Scheiding BV betaler til Kommissionen
 antage, at han vil begå nye alvorlige overtrædelser, der kan
 for De Europæiske Fællesskaber 251 649 EUR med rente af
 forstyrre den offentlige orden i værtsmedlemsstaten.
 dette beløb fra den 1. maj 1995, beregnet efter de satser, der
 offentliggøres den første hverdag i hver måned, og som Den
 Europæiske Fond for Monetært Samarbejde anvender ved sine
 transaktioner i euro.
 2) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 3) Van Balkom Non-Ferro Scheiding VB betaler sagens omkost-
 ninger.
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.


text:
12.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 337/45
 Sag anlagt den 31. august 2015 — LG Electronics mod KHIM — Cyrus Wellness Consulting (Viewty)
 (Sag T-498/15)
 (2015/C 337/51)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republikken Korea) (ved advokat M. Graf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: LG Electronics, Inc.
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »Viewty« — registreringsansøgning nr. 6 266 531
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 15. juni 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (forenede sager R 1935/2014-2 og R 1563/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 3/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- ge et levnedsmiddel egenskaber til forebyggelse, behand-
 se afsagt den 29. oktober 2001 af Unabhängiger Verwal- ling og helbredelse af en menneskelig sygdom eller give
 tungssenat des Landes Vorarlberg i straffesagen mod indtryk af sådanne egenskaber, til hinder for en national
 Helmut Gunz retsregel, i henhold til hvilken det er forbudt ved markeds-
 føringen af levnedsmidler
 (Sag C-432/01)
 a) at henvise til fysiologiske eller farmakologiske —
 herunder ungdomsbevarende, aldershæmmende,
 (2002/C 3/31)
 slankende eller sundhedsbevarende — virkninger
 eller vække indtryk af en sådan virkning,
 Ved kendelse afsagt den 29. oktober 2001, indgået til Domstol- b) at henvise til sygehistorier, lægelige anbefalinger
 ens Justitskontor den 7. november 2001, har Unabhängiger eller sagkyndige udtalelser,
 Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg i straffesagen mod
 Helmut Gunz forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol c) at anvende sundhedsrelaterede, billedmæssige eller
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: forenklede gengivelser af menneskelige organer,
 billeder af personale i sundhedssektoren eller ved
 1. Er artikel 2, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv 79/112/EØF (1) kuranstalter eller andre afbildninger, der henviser til
 af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstater- aktiviteter inden for sundhedssektoren?
 nes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder
 for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt 2. Er mærkningsdirektivet eller artikel 28 og 30 EF til
 om reklame for sådanne levnedsmidler (nu kodificeret hinder for en national retsregel, hvorefter anvendelsen af
 ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF sundhedsrelaterede angivelser, således som udtrykket er
 af 20.3.2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstater- anvendt i spørgsmål 1, ved markedsføringen af levneds-
 nes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder midler kun er tilladt efter vedkommende forbundsmini-
 for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levneds- sters forudgående tilladelse, hvorefter det er en forudsæt-
 midler, EFT L 109 af 6.5.2000, s. 29, herefter »mær- ning for tilladelsen, at de sundhedsrelaterede angivelser er
 kningsdirektivet«), hvorefter mærkningen og dennes nær- forenelige med beskyttelsen af forbrugeren mod vildled-
 mere udformning med forbehold af de fællesskabsbestem- ning?
 melser, der gælder for naturligt mineralvand og for
 levnedsmidler bestemt til særlig ernæring, ikke må tillæg- (1) EFT L 33, s. 1.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/11
 Rettens dom af 22. september 2016 — Tose’e Ta’avon Bank mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-435/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med henblik på at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - ulovlighedsindsigelse - tildeling af gennemførelsesbeføjelse til Rådet - kriterium vedrørende de enheder, som yder støtte til den iranske regering - retlig fejl - faktisk vildfarelse - begrundelsespligt - proportionalitet - grundlæggende rettigheder))
 (2016/C 410/13)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Tose’e Ta’avon Bank (Teheran, Iran) (ved advokat J.-M. Thouvenin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Vitro og M. Bishop, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand nedlagt i henhold til 263 TEUF om annullation af Rådet for Den Europæiske Unions afgørelse om at opretholde opførelsen af sagsøgeren på listen i bilag II til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT 2010, L 195, s. 39) og på listen i bilag IX til Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT 2012, L 88, s. 1), som meddelt ved en meddelelse af 15. marts 2014.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Tose’e Ta’avon Bank betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 253 af 4.8.2014.


text:
C 118/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.4.2001
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Sag anlagt den 6. februar 2001 af Carlos Puente Martı́n
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 den 30. januar 2001 (Sag T-29/01)
 i sag T-215/00, SCEA La Conqueste mod Kommissionen (2001/C 118/110)
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Processprog: spansk)
 (»Annullationssøgsmål — forordning (EF) nr. 338/2000 —
 registrering af en beskyttet oprindelsesbetegnelse — »Canard
 à foie gras du Sud-Ouest« — almengyldig retsakt — Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 afvisning«) den 6. februar 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Carlos Puente Martı́n, Madrid, ved
 advokat Oscar González Correas.
 (2001/C 118/109)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens afgørelse af 8. november 2000
 (Processprog: fransk) (ref. 2974) annulleres.
 — Det fastslås, at sagsøgeren som fastsat i vedtægtens
 I sag T-215/00, SCEA La Conqueste, Morlaas (Frankrig), ved artikel 71 har krav på bosættelsespenge i forbindelse med
 advokat med møderet for Conseil d’État og Cour de cassation, tiltrædelse i henhold til artikel 5, stk. 1, i bilag VII til
 A. Lyon-Caen, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat vedtægten og på bosættelsespenge efter fratræden i
 R. Weber, 3, rue de la Loge, mod Kommissionen for De henhold til artikel 6, stk. 1, i bilag VII til vedtægten.
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. L. Iglesias Buhi-
 gues og X. Lewis), angående en påstand om annullation af
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1338/2000 af 26. juni — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 2000 om tilføjelse til bilaget til forordning (EF) nr. 2400/96
 om optagelse af visse betegnelser i det register over beskyttede
 oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser,
 der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnel-
 ser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 154, s. 5),
 i det omfang den vedrører registrering af betegnelsen »canard
 Sagsøgeren er tidligere tjenestemand ved Kommissionen og
 à foie gras du Sud-Ouest« som beskyttet geografisk betegnelse,
 anfægter ansættelsesmyndighedens afgørelse om afslag på
 har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 bosættelsespenge i forbindelse med tiltrædelse af tjenesten i
 den, P. Lindh, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og
 Belgien, idet sagsøgeren genindtrådte i tjenesten, efter at
 J. D. Cooke; justitssekretær: H. Jung, den 30. januar 2001
 erklæringen om hans vedvarende invaliditet var blevet tilbage-
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 kaldt, og om afslag på bosættelsespenge i forbindelse med
 fratræden af tjenesten i Spanien efter, at han definitivt var
 fratrådt tjenesten. Sagsøgeren har gjort gældende, at han har
 1) Sagen afvises. krav på disse beløb i overensstemmelse med, hvad der er
 bestemt i artikel 5, stk. 1, artikel 6, stk. 1, første afsnit, og
 artikel 7, stk. 1, litra a) og b), i bilag VII til vedtægten.
 2) SCEA La Conqueste bærer sine egne og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskabers omkostninger.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført, at
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000. — en invaliditetserklæring er en regelbunden og ikke en
 frivillig disposition, som udspringer af


text:
en objektiv tilstand
 — ifølge fast retspraksis har en fastansat tjenestemand krav
 på de pågældende bosættelsespenge, selv når han ikke har
 skiftet bopæl
 ---pagebreak--- 21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/41
 — under alle omstændigheder er der, siden den første — artikel 3, stk. 2, 3, 5 og 8, i antidumpinggrundforordnin-
 invaliditetserklæring den 1. december 1995, og indtil gen, idet det har fastslået, at EF-erhvervsgrenen har lidt
 sagsøgerens genindtræden i tjenesten den 16. juni 1999, væsentlig skade,
 gået treethalvt år, hvilket er et tilstrækkeligt langt tidsrum
 til, at hans bolig i Belgien har skullet vedlige- og — artikel 3, stk. 6, i antidumpinggrundforordningen, idet
 opretholdes for at være beboelig, når han vendte tilbage det har fastslået, at import fra de pågældende lande
 til Belgien. I øvrigt har sagsøgeren afholdt betydelige forvoldte EF-erhvervsgrenen væsentlig skade, og
 udgifter forud for sin forflyttelse til Belgien.
 — artikel 20, stk. 4 og 5, samt artikel 6, stk. 9, i antidumping-
 grundforordningen, EF-traktatens artikel 253, såvel som
 sagsøgerens ret til kontradiktion.
 (1) EFT L 56 af 6.3.1996, s. 1.
 Sag anlagt den 16. februar 2001 af Shanghai Teraoka
 Electronic Co. Ltd. mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-35/01)
 Sag anlagt den 19. februar 2001 af Glaverbel mod Konto-
 ret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 (2001/C 118/111) og Design)
 (Sag T-36/01)
 (Processprog: engelsk)
 (2001/C 118/112)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 16. februar 2001 anlagt sag mod Rådet for Den Europæi-
 (Processprog: engelsk)
 ske Union af Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd. ved advokat
 Paul Waer, Bruxelles.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 19. februar 2001 anlagt sag mod Kontoret for
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 Glaverbel, Belgien, ved Susanne Möbus, advokatfirmaet Müller-
 — Artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 2605/2000 af Boré & Partner, München (Tyskland).
 27. november 2000 annulleres for så vidt som Shanghai
 Teraoka Electronic Co. Ltd. herved pålægges en antidum- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 pingtold.
 — Afgørelsen af 30. november 2000 (sag R 0137/2000-1)
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. fra Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter kostninger.
 Sagsøgeren i den foreliggende sag er et kinesisk selskab, der
 fremstiller højteknologiske produkter. Selskabet gør gældende, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at Rådet ved at pålægge en antidumpingtold på import af visse
 elektroniske vægte, som sagsøgeren fremstiller og eksporterer, Det omhandlede vare- Et design anbragt på varernes
 har overtrådt flere bestemmelser i Rådets forordning (EF) mærke: overflade i overensstemmelse med
 nr. 384/96 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, artikel 63, stk. 1, i forordningen
 der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) om EF-varemærker (sag
 (antidumpinggrundforordningen). Det gøres gældende, at R 0137/2000-1).
 Rådet har overtrådt:
 Vare eller tjenesteydelse: Klasserne 11, 19 og 21.
 — artikel 2, stk. 7, litra c), i antidumpinggrundforordningen,
 idet det har afvist, at sagsøgeren er hjemmehørende


text:
8.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. oktober 2007 — Erhard Geuting mod Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht (Tyskland))
 (Sag C-375/05) (1)
 (Oksekød - præmie for opretholdelse af besætninger af ammekøer)
 (2007/C 297/08)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Erhard Geuting
 Sagsøgt: Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesverwaltungsgericht — fortolkning af artikel 4a, tredje led, nr. ii), i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød (EFT L 148, s. 24), som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2066/92 af 30. juni 1992 om ændring af forordning (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød samt om ophævelse af forordning (EØF) nr. 468/87 om de generelle regler for ordningen med en særlig præmie til oksekødproducenter og forordning (EØF) nr. 1357/80 om indførelse af en præmieordning for opretholdelse af besætninger af ammekøer (EFT L 215, s. 49) — fortolkning af artikel 33, stk. 2 og 4, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3886/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for de præmieordninger, der er fastsat i forordning (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød, og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 1244/82 og (EØF) nr. 714/89 (EFT L 391, s. 20), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2311/96 af 2. december 1996 (EFT L 313, s. 9) — præmieordning for opretholdelse af besætninger af ammekøer — begreberne »ammeko« og »udnyttelse af rettigheder« — tilbagebetaling af modtagne forskud samt nedsættelse af det individuelle loft efter afslag på ved tildeling af præmien at tage hensyn til drægtige kvier, idet disse ikke erstatter de ammekøer, for hvilke der er blevet indgivet en anmodning om præmie
 Konklusion
 1)
 Artikel 4a, tredje led, nr. ii), i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 2222/96 af 18. november 1996, skal fortolkes således, at en drægtig kvie alene kan betragtes som en ammeko i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordningens afsnit I, hvis den efter indgivelse af præmieansøgningen for det pågældende produktionsår erstatter en ammeko, som er anført i denne ansøgning.
 2)
 En drægtig kvie, som i et produktionsår har erstattet en ammeko, for hvilken der var indgivet præmieansøgning, og som blev anset for præmieberettiget, kan betragtes som en ammeko i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4a, tredje led, nr. ii), i forordning nr. 805/68, som ændret ved forordning nr. 2222/96, når den det følgende år opfylder betingelserne for på ny at erstatte en ammeko.
 3)
 Artikel 4a, tredje led, nr. ii), i forordning nr. 805/68, som ændret ved forordning nr. 2222/96, skal fortolkes således, at en drægtig kvie, for hvilken der er indgivet præmieansøgning, ikke er præmieberettiget, såfremt den kælver inden ansøgningsfristens udløb.
 4)
 Artikel 33, stk. 2 og 4, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3886/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for de præmieordninger,


text:
der er fastsat i forordning nr. 805/68, og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 1244/82 og (EØF) nr. 714/89, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2311/96 af 2. december 1996, skal fortolkes således, at en producent skal anses for ikke at have udnyttet sine præmierettigheder i et produktionsår, såfremt han har indgivet en præmieansøgning, men er blevet meddelt afslag på denne med den begrundelse, at de pågældende dyr ikke var præmieberettigede, og dette gælder, selv om ansøgningen ikke er indgivet svigagtigt. En sådan fortolkning er ikke i strid med proportionalitetsprincippet.
 5)
 Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, hvorvidt der, henset til samtlige behørigt begrundede omstændigheder, som kendetegner sagsøgeren i hovedsagens situation, er tale om en undtagelsessituation, som begrunder anvendelsen af undtagelsesbestemmelsen i artikel 33, stk. 2, sidste led, i forordning nr. 3886/92, som ændret ved forordning nr. 2311/96, idet retten skal tage hensyn til nødvendigheden af at anvende bestemmelsen restriktivt.
 6)
 Artikel 33, stk. 4, i forordning nr. 3886/92, som ændret ved forordning nr. 2311/96, sammenholdt med artikel 4f, stk. 4, i forordning nr. 805/68, som ændret ved forordning nr. 2222/96, skal fortolkes således, at medlemsstaterne efter udløbet af den toårige udelukkelsesperiode kan give en producent en fortrinsstilling ved tildeling af de præmierettigheder, som han har fået inddraget med den begrundelse, at producenten i produktionsåret 1998 har udnyttet mere end 70 %, men mindre end 90 % af sine rettigheder.
 (1) EUT C 330 af 24.12.2005.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/34
 Sag anlagt den 8. marts 2017 — Asolo mod EUIPO — Red Bull (FLÜGEL)
 (Sag T-150/17)
 (2017/C 129/53)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Asolo LTD (Limassol, Cypern) (ved advokat W. Pors)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Østrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Asolo LTD
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »FLÜGEL« — EU-varemærke nr. 637 686
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. november 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 282/2015-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres i sin helhed.
 —
 Begæringen om, at varemærket erklæres ugyldigt, forkastes.
 —
 EUIPO og Red Bull tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 54, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 24. april 2015 — T. D. Rease og P. Wullems mod College bescherming persoonsgegevens
 (Sag C-192/15)
 (2015/C 236/35)
 Processprog: Nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: T. D. Rease og P. Wullems
 Sagsøgt: College bescherming persoonsgegevens
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Foreligger der anvendelse af midler som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281, s. 31), såfremt en registeransvarlig som omhandlet i dette direktivs artikel 2, litra d), uden for EU giver et detektivbureau, der er etableret i EU, i opdrag at anvende midler med henblik på behandling af personoplysninger på en medlemsstats område?
 2)
 Indeholder Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, særligt artikel 28, stk. 3 og 4, hjemmel til, at de nationale myndigheder ved deres håndhævelse af den i dette direktiv givne beskyttelse af det enkelte menneske via tilsynsmyndigheden opstiller prioriteter, der fører til, at der ikke finder nogen håndhævelse sted, såfremt kun en enkelt person eller en lille gruppe af personer klager over, at direktivet er tilsidesat?


text:
16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/29
 1993 i de forenede sager C-89/85 , C-104/85 , C-l 14/85 , rens årlige ferie, har Retten ( Femte Afdeling), sammensat
 C-l 16/85 , C-l 17/85 og C-l 25/85 — C-129/85 , Ahlström af A. Kalogeropoulos som fungerende afdelingsformand
 Osakeyhtiö m.fl . mod Kommissionen ( Sml . I, s . 1307 ), og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: fuld
 fremsatte anmodninger om tilbagebetaling af de bøder, der mægtig A. Mair, den 10 . juli 1997 afsagt dom, hvis kon
 blev pålagt sagsøgerne ved Kommissionens beslutning klusion lyder således :
 85/202/EØF af 19 . december 1984 om en procedure i hen
 hold til EØF-traktatens artikel 85 ( IV/29 . 725 — cellulose )
 ( EFT nr. L 85 af 26 . 3 . 1985 , s . 1 ), har Retten ( Anden 1 ) Parlamentets afgørelse af 22 . maj 1995 om at anse
 Udvidede Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, B. sagsøgerens fravær den 5. maj 1 997 for ubeføjet ude
 Vesterdorf, og dommerne C. W. Bellamy og A. Kalogero blivelse og om at fradrage en dag i sagsøgerens årlige
 poulos; justitssekretær: H. Jung, den 10 . juli 1997 afsagt ferie, tillige med dets afgørelse af 9. august 7 995 til
 dom , hvis konklusion lyder således : stadfæstelse heraf, annulleres.
 2 ) Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 1 ) Kommissionens beslutning, som indeholdt i skrivelsen
 af 4. oktober 1995, om at afvise sagsøgernes anmod (') EFT nr. C 145 af 18 . 5 . 1996 .
 ning om , at der på baggrund af Domstolens dom af
 31 . marts 1993 , forenede sager C-89/85, C-104/85,
 C-l 14/85, C-l 16/85, C-l 17/85 og C-l 25/85 — C-l 29/
 85, Ahlström Osakeyhtiö m.fl. mod Kommissionen,
 foretages en fornyet undersøgelse af lovligheden af
 Kommissionens beslutning 85/202/EØF af 19. decem
 ber 1984 om en procedure i henhold til EØF-trakta DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 tens artikel 85 (IV/29.725 — cellulose) i forhold til den 10. juli 1997
 sagsøgerne, annulleres.
 i sag T-38/96, Guérin automobiles mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (')
 2 ) Sagen afvises for så vidt angår påstandene om, at der (Konkurrence — passivitetssøgsmål — ufornødent at
 meddeles Kommissionen pålæg. træffe afgørelse — erstatningssøgsmål — afvisning)
 ( 97/C 252/64 )
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 .
 I sag T-38/96 , Guérin automobiles, Alençon ( Frankrig ),
 ved advokat Jean-Claude Fourgoux, Paris og Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Pierrot
 Schiltz, 4, rue Béatrix de Bourbon , mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : først ved
 Francisco Enrique Gonzålez Díaz og Guy Charrier og der
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS næst ved Giuliano Marenco og Guy Charrier ), angående
 den 10. juli 1997 en påstand dels om , at det fastslås, at Kommissionen har
 udvist retsstridig passivitet ved ikke at tilsende selskabet
 i sag


text:
T-36/96, Giuliana Gaspari mod Nissan France en meddelelse om klagepunkter, dels om
 Europa-Parlamentet (') erstatning af det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af
 denne retsstridige passivitet, har Retten ( Anden Udvidede
 (Tjenestemænd — sygeorlov — lægeattest — lægeligt kon Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , C. W. Bel
 trolbesøg — konklusioner, der modsiger lægeattesten) lamy, og dommerne C. P. Briët og A. Kalogeropoulos;
 ( 97/C 252/63 ) justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, den 10 . juli 1997
 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 (Processprog: fransk) 1 ) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende passi
 vitetssøgsmålet.
 I sag T-36/96 , Giuliana Gaspari, tjenestemand i Europa-
 Parlamentet, Sandweiler ( Luxembourg ), ved advokaterne 2 ) 1 øvrigt afvises sagsøgerens påstand i stævningen.
 Jean-Noel Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tornel ,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fidu 3 ) Kommissionen betaler sine egne samt halvdelen af
 ciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod Europa- sagsøgerens omkostninger.
 Parlamentet ( befuldmægtigede : Manfred Peter og Antonio
 Caiola ), hvorunder der er nedlagt påstand om annullation
 (') EFT nr. C 145 af 18 . 5 . 1996 .
 af Parlamentets afgørelser af 22 . maj 1995 og af 9 . august
 1995 om at anse sagsøgerens fravær den 5 . maj 1995 for
 ubeføjet udeblivelse og om at fradrage en dag i sagsøge


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/41
 Sag anlagt den 26. juni 2007 — Republikken Ungarn mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-221/07)
 (2007/C 199/77)
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Ungarn (ved J. Fazekas, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 16. april 2007 K(2007) 1689 endelig udg. vedrørende den nationale plan for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner, der er forelagt af Ungarn i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens afgørelse af 16. april 2007 vedrørende den nationale plan for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner, som Ungarn har givet meddelelse om i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (1). Ifølge den anfægtede afgørelse overholder Ungarns nationale tildelingsplan ikke visse betingelser i bilag III til direktiv 2003/87/EF.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet henvist til den omstændighed, at direktiv 2003/87/EF, og navnlig direktivets artikel 9, stk. 3, ikke tildeler Kommissionen beføjelse til at fastsætte mængden af de emissionskvoter, som medlemsstaterne kan tildele, således at den fuldstændig fraviger den nationale tildeling, som medlemsstaterne har udarbejdet og givet meddelelse om i medfør af det nævnte direktivs artikel 9, stk. 1, og artikel 11, stk. 2, samt fravige de emissionskvoter, der kan tildeles, og som medlemsstaterne har fastlagt i disse nationale tildelingsplaner.
 Såfremt Retten i Første Instans måtte finde, at Kommissionen har handlet inden for grænserne af de beføjelser, som direktiv 2003/87/EF tildeler den, er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har begået en åbenbar urigtig bedømmelse ved vurderingen af mængden af de emissionskvoter, der kan tildeles, og som findes i den nationale tildelingsplan. Ifølge Ungarn har Kommissionen ved sin vurdering dels ikke taget hensyn til de beregninger og de data, der findes i den nationale tildelingsplan, og har dermed tilsidesat proportionalitetsprincippet, dels har den benyttet uegnede beregninger og åbenbart urigtige data, der nødvendigvis har ført til fastsættelse af forkerte mængder.
 Sagsøgeren gør i øvrigt gældende, at sagsøgte under sagens behandling har tilsidesat princippet om loyalt samarbejde, idet den for det første har fastlagt beregningsmetoden og de data, der kan anvendes med henblik på at fastlægge mængden af de emissionskvoter, der kan tildeles, uden reelt at have hørt medlemsstaterne — heriblandt Ungarn — og idet den for det andet ikke har taget hensyn til de supplerende oplysninger, der er fremlagt af sagsøgeren, og som den selv havde anmodet om under sagens behandling.
 Endelig finder sagsøgeren, at sagsøgte ikke har opfyldt sin begrundelsespligt, for det første for så vidt som den ikke i tilstrækkeligt omfang har begrundet det forhold, at den ikke har taget hensyn til den nationale tildelingsplan, som Ungarn har givet meddelelse om, eller til de beregninger og data, der er indeholdt i denne plan, for det andet fordi den ikke i fornødent omfang har godtgjort den relevante karakter af de beregninger og data, den har anvendt, og for det tredje, fordi den overhovedet ikke har begrundet, hvorfor den ikke har taget hensyn til


text:
10.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/11
 Sag anlagt den 23. april 2004 af Alenia Marconi Systems SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-155/04)
 (2004/C 179/23)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 23. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Alenia Marconi Systems SpA ved avvocato Francesco Sciaudone.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionen pålægges til Retten at fremsende alle sagsakter, den er i besiddelse af vedrørende den af sagsøgeren indgivne klage.
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres og/eller ændres.
 —
 Retten træffer enhver yderligere foranstaltning, som den måtte finde fornøden med henblik på, at Kommissionen efterkommer sine forpligtelser i henhold til artikel 233 EF, og navnlig med henblik på, at Kommissionen tager klagen af 27. oktober 1997 op til fornyet overvejelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved den anfægtede beslutning blev den klage, som var indgivet den 27. oktober 1987 i medfør af artikel 3 i forordning nr. 17 af et selskab, som på det tidspunkt hed Alenia Difesa, og som indgik i virksomheden Finmeccanica SpA, afvist med den begrundelse, at betingelserne for at anvende de fællesskabsretlige konkurrenceregler på Eurocontrol ikke var opfyldt, og at der ikke var ført tilstrækkeligt bevis for det misbrug, som var genstand for klagen. Sagsøgeren havde navnlig påberåbt sig Eurocontrols misbrug af dominerende stilling og fordrejning af konkurrencen i forbindelse med forvaltningen af kontrakterne om udvikling af prototyper og intellektuelle ejendomsrettigheder, i forbindelse med kontrakterne om levering af udstyr til styring af lufttrafikken (Air Traffic Management) og i forbindelse med assistance ydet til de nationale myndigheder.
 Beslutningen anfægtes for det første på grund af en tilsidesættelse af artikel 82 EF, bl.a. fordi den, selvom den i princippet anerkender, at artikel 82 EF kan finde anvendelse på Eurocontrol, udelukker anvendelsen heraf i denne sag, idet de af dette organ udøvede aktiviteter vedrørende standardisering og assistance til de nationale myndigheder ikke har økonomisk karakter.
 Beslutningen er endvidere ugyldig, idet Kommissionen:
 a)
 ikke har foretaget en tilbundsgående undersøgelse af, om den påberåbte adfærd, som vedrører aktiviteter vedrørende standardisering, regelfastsættelse og godkendelse samt assistance ydet til de nationale myndigheder, har karakter af et misbrug
 b)
 ved at foretage en — om end summarisk — materiel vurdering af Eurocontrols handlemåde i forbindelse med erhvervelsen af prototyper og forvaltning af de hertil knyttede intellektuelle ejendomsrettigheder har udelukket, at der er tale om misbrug i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i EF-traktatens artikel 82.
 Den anfægtede beslutning er endelig mangelfuld, idet den ikke indeholder nogen begrundelse for, hvorfor visse af Eurocontrols aktiviteter ikke har økonomisk karakter, og hvorfor Eurocontrols adfærd ikke udgør et misbrug i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 82 EF.


text:
2.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 161/21
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 12. marts 2001 af Solvay SA mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren er et datterselskab af det japanske selskab ASAHI (Sag T-57/01)
 VET JAPAN Co. Ltd., som har udviklet et tilsætningsstof til
 foderstoffer, ToyoCerin, som selskabet er eneproducent af på
 verdensplan. Sagsøgeren producerer dette tilsætningsstof til (2001/C 161/45)
 det europæiske marked i Spanien og markedsfører det i
 Europa. Sagsøgeren har i denne egenskab ansøgt om fælles-
 skabsgodkendelse af tilsætningsstoffet ToyoCerin efter frem-
 gangsmåden i artikel 3 ff. i Rådets direktiv 70/524/EØF (1). (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 I 1991 ansøgte sagsøgeren første gang om en fællesskabsgod-
 den 12. marts 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 kendelse af ToyoCerin for alle dyrekategorier, og i 1994 blev
 De Europæiske Fællesskaber af Solvay SA, Bruxelles, ved
 der meddelt en midlertidig godkendelse til anvendelse af
 advokaterne Lucien Simont, Paul Alain Foriers, Guy Block
 ToyoCerin for kategorierne slagtesvin, smågrise og søer. Denne
 Frédéric Louis og Anne Vallery.
 midlertidige godkendelse blev regelmæssigt forlænget indtil
 april 1999. For andre dyr, som f.eks. slagtekyllinger, kalve
 og slagtekaniner, blev ToyoCerin midlertidigt godkendt ved
 forordning (EF) nr. 1411/1999 (2). Ifølge sagsøgeren er den Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 midlertidige godkendelse ikke blevet forlænget i mellemtiden,
 og der er ikke truffet afgørelse vedrørende sagsøgerens ansøg- — Det fastslås, at sagen er forældet.
 ning om en ubegrænset godkendelse af ToyoCerin til slagtes-
 vin, smågrise og søer.
 — Kommissionens beslutning af 13. december 2000 om en
 procedure i henhold til traktatens artikel 82
 Sagen er anlagt til prøvelse af Kommissionens beslutning (COMP/33.133-C: Soda — Solvay, CFK) under alle om-
 om både at stille sagsøgerens ansøgning om ubegrænset stændigheder annulleres.
 godkendelse af anvendelsen af ToyoCerin til svin og forlængel-
 se af den midlertidige godkendelse af anvendelsen af ToyoCerin — Det fastslås, at beføjelsen til at pålægge bøder er forældet.
 til andre dyr, i bero. Sagsøgeren har gjort gældende, at selskabet
 i henhold til artikel 3a i direktiv 70/524/EØF har krav på, at
 den ønskede godkendelse meddeles, og at Kommissionens — Artikel 2 i den anfægtede beslutning annulleres under alle
 beslutning om ikke at foreslå Den Stående Foderstofkomité at omstændigheder, for så vidt som sagsøgeren herved
 bevilge godkendelsen, men derimod at stille sagsøgerens pålægges en bøde på 20 mio. EUR.
 ansøgning i bero, er i strid med den nævnte bestemmelse.
 — Det fastslås, at der intet grundlag er for at pålægge
 sagsøgeren en bøde, eller bøden nedsættes i det mindste
 Endvidere er der i det foreliggende tilfælde tale om en situation, væsentligt.
 hvor sagsøgeren kunne have en berettiget forventning om, at
 ToyoCerin, inden udløbet af den midlertidige godkendelse,
 ville opnå en fornyet godkendelse for andre dyrekategorier — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 end svin. Endelig strider den af Kommissionen anvendte
 fremgangsmåde mod fristbestemmelserne inden for hvilke
 godkendelsesproceduren skal gennemføres, og den anfægtede
 beslutning strider mod proportionalitetsprincippet og begrun- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 delseskravet i direktiv 70/524/EØF.
 Sagsøgeren er et belgisk


text:
selskab, som igennem salgssteder i ni
 lande i Europa er deltager på markedet for soda.
 (1) Rådets direktiv 70/524/EØF af 23.11.1970 om tilsætningsstoffer
 til foderstoffer (EFT 1970 III, s. 743), som ændret ved Kommissio-
 nens forordning (EF) nr. 45/1999 af 11.1.1999 (EFT L 6, s. 3). Den 19. december 1990 vedtog Kommissionen beslutning
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1411/1999 af 29.6.1999 om 91/299/EØF (1), hvori den fastslog, at sagsøgeren havde en
 godkendelse af nye tilsætningsstoffer og nye anvendelser af dominerende stilling på markedet for soda i den kontinentale
 tilsætningsstoffer i foderstoffer (EFT L 164, s. 56). del af Europa og havde misbrugt den, og Kommissionen
 pålagde derfor sagsøgeren en bøde på 20 mio. EUR. Denne
 beslutning var genstand for et annullationssøgsmål for Retten.
 Ved dom af 29. juni 1995 annullerede Retten beslutningen (2).
 Den af Kommissionen iværksatte appel blev forkastet af
 Domstolen (3).
 ---pagebreak--- C 161/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.6.2001
 Den 13. december 2000 vedtog Kommissionen en beslut- Sagsøgeren har med hensyn til realiteten gjort gældende, at
 ning (4), hvori den fastslog, at sagsøgeren havde overtrådt EØF- Kommissionen har tilsidesat artikel 82 EF, idet den har
 traktatens artikel 86, idet selskabet havde foretaget handlinger afgrænset det geografiske marked uden at tage hensyn til de
 med henblik på at begrænse konkurrencen væsentligt, og som faktiske konkurrencevilkår, og at sagsøgeren ikke har en
 bl.a. bestod i at indgå aftaler med kunder, hvorved disse dominerende stilling som omhandlet i denne artikel på marke-
 forpligtedes til at foretage deres indkøb hos sagsøgeren. det for soda.
 Kommissionen pålagde i beslutningen sagsøgeren en bøde på
 20 mio. EUR.
 For så vidt angår Kommissionens opfattelse af, at sagsøgeren
 har udvist forskellige former for adfærd, alle med det formål at
 afskære kunderne fra at købe ind andre steder, har sagsøgeren
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at denne beslutning gjort gældende, at dette ikke har støtte i de faktiske omstændig-
 annulleres. heder og beror på en retsvildfarelse. Desuden har Kommissio-
 nen ikke begrundet sin beslutning på fyldestgørende vis.
 Subsidiært har sagsøgeren nedlagt påstand om ophævelse eller
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand gjort gældende, at nedsættelse af de pålagte bøder. Selskabet har anført, at da
 Kommissionen ikke havde taget hensyn til den tid, der er gået. Kommissionens beføjelse til at pålægge sagsøgeren bøder var
 Forældelsesfristen på fem år, som blev suspenderet under bortfaldet på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede
 annullationssøgsmålet for Retten, udløb i januar 2000. Følgelig beslutning, har Kommissionen tilsidesat artikel 15 i forordning
 vedtog Kommissionen en beslutning på et tidspunkt, hvor nr. 17. Desuden har den foretaget en urigtig bedømmelse af
 dens beføjelse til at pålægge bøder allerede havde været grovheden og varigheden af overtrædelsen, og den har undladt
 forældet adskillige måneder. I øvrigt har sagsøgeren gjort at tage hensyn til formildende omstændigheder. Endelig er
 gældende, at Kommissionen, henset til at de over for sagsøge- bøden eksorbitant og uforholdsmæssig stor, og den tager ikke
 ren påtalte forhold fandt sted fra 1983 til slutningen af 1990, hensyn til den tid, der er gået.
 har


text:
tilsidesat princippet om en rettergang inden for en rimelig
 frist.
 (1) Kommissionens beslutning 91/299/EØF af 19.12.1990 (sag
 IV/33.133-C: Soda — Solvay, CFK), EFT L 152, s. 21.
 Ifølge sagsøgeren blev beslutningen vedtaget forud for et møde (2) Sag T-31/91, Solvay mod Kommissionen, Sml. II, s. 1825.
 (3) Dom af 6.4.2000, forenede sager C-287/95 P og C-288/95 P,
 i kommissærkollegiet. Sagsøgeren påberåber sig således, at
 Kommissionen mod Solvay, Sml. I, s. 2391.
 kollegialitetsprincippet såvel som retssikkerhedssprincippet er (4) Kommissionens beslutning af 13.12.2000 om en procedure i
 tilsidesat. henhold til artikel 82 EF (COMP/33.133-C: Soda — Solvay, CFK).
 Den anfægtede beslutning er i øvrigt udtryk for en tilsidesættel-
 se af væsentlige formforskrifter, som skal overholdes forud for
 vedtagelsen af beslutningen, nemlig kontradiktionsprincippet
 og retten til at blive hørt. Kommissionen kan ikke støtte sig
 på den administrative procedure, der fandt sted forud for
 vedtagelsen af beslutningen af 19. december 1990, eftersom
 denne procedure var behæftet med adskillige mangler, og
 sagsøgeren skulle have været hørt, så han kunne fremkomme Sag anlagt den 12. marts 2001 af Solvay SA mod Kommis-
 med sine bemærkninger. sionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-58/01)
 Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ikke genoptaget den
 administrative procedure, der gik forud for vedtagelsen af (2001/C 161/46)
 beslutning 91/299/EØF, og sagsøgeren har ikke modtaget
 nogen ny meddelelse af klagepunkter, hvorfor selskabet ikke
 har kunnet tage stilling til disse. Idet Kommissionen praktisk
 taget ord for ord har vedtaget en beslutning fra 1990 igen, uden (Processprog: fransk)
 bl.a. at tage hensyn til den tid, der er gået, de modstridende
 synspunkter, som Kommissionen har gjort gældende vedrøren-
 de spørgsmål, der var af afgørende betydning for vurderingen Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 af sagen og de forhold, som sagsøgeren i mellemtiden havde den 12. marts 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 anført til sit forsvar, har den tilsidesat princippet om god De Europæiske Fællesskaber af Solvay SA, Bruxelles, ved
 forvaltningsskik, princippet om upartiskhed i sagsbehandlin- advokaterne Lucien Simont, Paul Alain Foriers, Guy Block
 gen og proportionalitetsprincippet. Frédéric Louis og Anne Vallery.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 17. januar 2006
 i sag C-1/04, Susanne Staubitz-Schreiber (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - insolvensbehandling - forordning (EF) nr. 1346/2000 - tidsmæssig anvendelse - kompetent ret)
 (2006/C 60/06)
 Processprog: tysk
 I sag C-1/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland), ved afgørelse af 27. november 2003, indgået til Domstolen den 2. januar 2004, i sagen Susanne Staubitz-Schreiber, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas og J. Malenovský samt dommerne A. La Pergola, J.-P. Puissochet (refererende dommer), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. Klučka, U. Lõhmus og E. Levits; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 17. januar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs skal fortolkes således, at retten i den medlemsstat, på hvis område centret for skyldnerens hovedinteresser befinder sig på tidspunktet for skyldnerens indgivelse af begæringen om insolvensbehandling, bevarer kompetencen til at træffe afgørelse om indledning af insolvensbehandling, hvis skyldneren flytter centret for sine hovedinteresser til en anden medlemsstats område efter indgivelsen af begæringen, men før insolvensbehandlingen indledes.
 (1) EUT C 71 af 20.3.2004.


text:
26.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/23
 ejendom, men de her konkret foreliggende regler indebærer en Påhviler der i henhold til forordning nr. 2200/96 (1) (og
 forskelsbehandling, som ikke er forenelig med traktatens regler påhvilede der i henhold til forordning nr. 1035/72 (2), da den
 om frie kapitalbevægelser (artikel 56 EF, tidligere artikel 73b). var gældende) personer, der handler med en bestemt frugt eller
 grøntsag inden for Fællesskabet, en retlig forpligtelse til at
 overholde de i kvalitetsnormen for denne frugt eller grøntsag
 indeholdte bestemmelser vedrørende sortsnavnet, som en
 national domstol skal håndhæve i civile søgsmål rejst af
 en person, som er en større fællesskabsproducent af den
 pågældende frugt eller grøntsag?
 (1) Rådets forordning af 28.10.1996 om den fælles markedsordning
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel- for frugt og grøntsager (EFT L 297 af 21.11.1996, s. 1).
 se truffet den 10. juni 2000 af Conseil mixte d’appel (2) EFT 1972 II, s. 423.
 d’expression française de l’Ordre des médecins vétérinai-
 res i en disciplinærsag mod dr. Jean-Michel Vandeweerd
 (Sag C-252/00)
 (2000/C 247/32)
 Ved afgørelse truffet den 10. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 26. juni 2000, har Conseil mixte d’appel
 d’expression française de l’Ordre des médecins vétérinaires i
 en disciplinærsag mod dr. Jean-Michel Vandeweerd forelagt Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om se afsagt den 6. juni 2000 af Tribunale di Trento —
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: midlertidigt oprettet afdeling — i sagen Grundig Italiana
 SpA mod Ministero delle Finanze
 Skal EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF) fortolkes såle-
 des, at den er til hinder for det af Conseil supérieur de l’Ordre
 des médecins vétérinaires i Code de déontologie af 1983 (Sag C-255/00)
 fastsatte forbud mod reklame, navnlig da der efter dette
 regelsæt ikke må henvises til objektive faglige oplysninger
 vedrørende en klinik for kunstig inseminering af heste, der (2000/C 247/34)
 drives af en dyrlæge?
 Ved kendelse afsagt den 6. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 26. juni 2000, har Tribunale di Trento —
 midlertidigt oprettet afdeling — i sagen Grundig Italiana
 SpA mod Ministero delle Finanze forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 14. juni 2000 af Court of Appeal (England & Er fællesskabsretten og navnlig det i flere domme opstillede
 Wales) (Civil Division) i sagen 1) Antonio Muñoz y Cia effektivitetsprincip (jf. blandt mange domme dommen i sag
 SA og 2) Superior Fruiticola SA mod 1) Frumar Ltd og C-343/96, Dilexport, i sag C-260/96, Spac, i sag C-231/96,
 2) Redbridge Produce Marketing Ltd Edis, i sag C-228/96, Aprile og i sag C-261/95, Palmisani) til
 hinder for, at en national bestemmelse (artikel 29, stk. 1, in
 fine, i lov nr. 428 af 29.12.1990) indeholder en opsættende
 (Sag C-253/00) frist på 90 dage, inden for hvilken indehaveren af en ret til
 tilbagesøgning af beløb, der er erlagt med urette i henhold til
 (2000/C 247/33) fællesskabsretten, og som vedrører betalinger, der er foretaget


text:
før den nævnte bestemmelses ikrafttræden, skal indbringe et
 hertil svarende søgsmål med henblik på at forhindre, at
 Ved kendelse afsagt den 14. juni 2000, indgået til Domstolens der indtræder den treårige præklusion, der er indført med
 Justitskontor den 26. juni 2000, har Court of Appeal (England tilbagevirkende gyldighed i stedet for den tidligere gældende
 & Wales) (Civil Division) i sagen 1) Antonio Muñoz y Cia SA og femårige forældelsesfrist?
 2) Superior Fruiticola SA mod 1) Frumar Ltd og 2) Redbridge
 Produce Marketing Ltd forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:


text:
27.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/7
 Sag anlagt den 11. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-309/08)
 (2008/C 247/12)
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Nijenhuis og K. Mojzesowicz, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (1), idet den ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af direktivet, særligt hvad angår artikel 3, stk. 2 og 3, angående kravet om de nationale tilsynsmyndigheders uafhængighed samt den upartiske og transparante udøvelse af deres beføjelser.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Polen har ikke foretaget en reel adskillelse mellem myndighedernes tilsynsfunktion og aktiviteter, der er knyttet til ejerskab eller kontrol.
 Den polske stat ejer betydelige aktieposter i et stort antal teleselskaber. Samtidigt indsættes de nationale tilsynsmyndigheder i Polen af premierministeren, der til enhver tid kan afsætte de pågældende efter forgodtbefindende uden begrundelse, og hertil kommer, at skatteministeren og ministeren for infrastruktur også er helt uafhængig af tilsynsmyndighederne.
 Da der hverken findes forskrifter, der fastlægger de nationale tilsynsmyndigheders embedsperiode, eller en udtømmende liste med betingelser for, at de kan afsættes, er disse myndigheder i høj grad afhængig af premierministeren, og dermed er det ikke sikret, at de markedsaktører, som staten ejer aktier i, bliver behandlet på nøjagtig samme måde som de øvrige aktører.
 (1) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/39
 Rettens kendelse af 14. september 2015 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-841/14) (1)
 ((Annullationssøgsmål - Unionens egne indtægter - medlemsstaternes finansielle ansvar - forpligtelse til at betale Kommissionen et beløb svarende til tabet af egne ressourcer - beløb svarende til morarenter - Kommissionens skrivelse - retsakt, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - afvisning))
 (2015/C 381/45)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado A. Gavela Llopis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Caeiros og L. Lozano Palacios, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af den angivelige afgørelse truffet af Kommissionens generaldirektorat for budget indeholdt i skrivelse BUDG/B/03MV D (2014) 3486706 af 21. oktober 2014, hvorved sidstnævnte anvendte artikel 11 i Rådets ændrede forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 2007/436/EF, Euratom om ordningen for fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) og fastsatte et beløb på 3 1 72 388,46 EUR svarende til de morarenter, som Kongeriget Spanien skulle betale senest den sidste hverdag i den anden måned efter afsendelsen af den nævnte skrivelse.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 73 af 2.3.2015.


text:
7.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/27
 Sag anlagt den 24. oktober 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-112/11)
 2012/C 6/51
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat C. Mourato)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af sagsøgerens lønseddel for februar måned 2011 og af lønsedlerne for de efterfølgende måneder, hvori der anvendes den nye justeringskoefficient for byen Varese som fastsat i Rådets forordning (EU) nr. 1239/2010 af 20. december 2010.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af lønsedlen for februar måned 2011 og lønsedlerne for de efterfølgende måneder, for så vidt som der i disse lønsedler anvendes en justeringskoefficient på 92,3 i medfør af Rådets forordning (EU) nr. 1239/2010 af 20. december 2010, idet retsvirkningen af disse lønsedler opretholdes indtil der udfærdiges nye lønsedler under anvendelse af en forskriftsmæssig koefficient.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 12. juli 2011 om afslag på klage nr. 328/11, som sagsøgeren havde indgivet, for så vidt som sagsøgeren derved fik afslag på aktindsigt i de detaljerede statistiske oplysninger vedrørende købekraftspariteterne mellem Bruxelles og Varese for så vidt angår flere grundlæggende poster, herunder elektricitet, gas, flydende og fast brændsel samt sundhed og bolig.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
16.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 120/18
 Sag anlagt den 15. marts 2011 — Since Hardware (Guangzhou) mod Rådet
 (Sag T-156/11)
 2011/C 120/40
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Guangzhou, Folkerepublikken Kina) (ved advokaterne V. Akritidis og Y. Melin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1243/2010 af 20. december 2010 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af strygebrætter med oprindelse i Folkerepublikken Kina produceret af Since Hardware (Guangzhou) Co. Ltd (1), annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har fremført tre anbringender til støtte for søgsmålet:
 1)
 Det første anbringende vedrører den omstændighed, at en oprindelig undersøgelse indledt i henhold til grundforordningens artikel 5 (2) ikke kan være rettet mod et enkelt selskab, men skal rettes mod et eller flere lande og samtlige producenter, der befinder sig der. I den henseende gør sagsøgeren følgende gældende:
 —
 Den anfægtede forordning er i strid med grundforordningens artikel 5 og herunder særligt dennes stk. 9, sammenholdt med denne forordnings artikel 17 og fortolket i overensstemmelse med WTO-retten, idet denne artikel ikke giver mulighed for at indlede en ny antidumpingprocedure mod ét enkelt selskab.
 —
 Den anfægtede forordning krænker grundforordningens artikel 9, stk. 4-6, fortolket i overensstemmelse med WTO-retten, idet denne artikel ikke giver mulighed for at pålægge ét enkelt selskab antidumpingtold, men fordrer at tolden pålægges samtlige selskaber, der befinder sig i et eller flere lande.
 —
 Den anfægtede forordning krænker grundforordningens artikel 9, stk. 3, i henhold til hvilken en toldsats på nul for et selskab, der er omfattet af en antidumpingprocedure, kun kan genoptages i forbindelse med en genoptagelse af en undersøgelse i henhold til forordningens artikel 11, stk. 3. Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen de facto har genoptaget en undersøgelse af sagsøgerens toldsats på nul under tilsidesættelse af grundforordningens artikel 9, stk. 3, fortolket i overensstemmelse med en rapport fra WTO’s appelinstans.
 2)
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af grundforordningens artikel 3, og særlig dennes stk. 2, 3 og 5, idet antidumpingtold er blevet pålagt, uden at det er blevet fastslået, at den pågældende erhvervsgren i Unionen har lidt skade i løbet af undersøgelsesperioden.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af EU-retten, idet der er truffet afgørelse om ikke at tildele sagsøgeren status som virksomhed, der opererer under markedsøkonomiske vilkår. Sagsøgeren gør i den henseende følgende gældende:
 —
 Afgørelsen om ikke at tildele sagsøgeren status som virksomhed, der opererer under markedsøkonomiske vilkår, er blevet truffet som følge af, at Europa-Kommissionen kender virkningen af et sådant afslag på sagsøgerens antidumpingmargen, hvilket strider mod grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), sidste afsnit, som fortolket i Rettens praksis.
 —
 De bevismæssige krav, som Kommissionen har stillet til sagsøgeren, for at denne skulle bevise, at den opererer under markedsøkonomiske vilkår, er uforholdsmæssige og tilsidesætter EU-rettens almindelige principper, herunder særligt princippet om god forvaltningsskik.
 (1) EUT L 338, s. 22.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30.11.2009 om beskyttelse mod dumpingimport


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 30. juli 2009 — I. Oguz mod Staatssecretaris van Justitie
 (Sag C-301/09)
 2009/C 267/61
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: I. Oguz
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 [af 19. september 1980 om udvikling af associeringen vedtaget af det associeringsråd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet] fortolkes således, at der foreligger en ny begrænsning i denne bestemmelses forstand, når der sker en skærpelse af en bestemmelse, der trådte i kraft efter den 1. december 1980, og som indeholdt en lempelse af den pr. 1. december 1980 gældende bestemmelse, og denne skærpelse ingen forringelse medfører i forhold til den pr. 1. december 1980 gældende bestemmelse?


text:
10.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 362/22
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 14. september 2011 — A mod Kommissionen
 (Sag F-12/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - erhvervssygdom - forhold mellem procedurerne i vedtægtens artikel 73 og 78 - foreløbig erstatning - refusion af udgifter til lægebehandling - adgang til personlig aktmappe)
 2011/C 362/34
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: A (P., Frankrig) (ved advokaterne B. Cambier og A. Paternostre)
 Sagsøgt Europa-Kommissionen (ved J. Currall og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om, at det fastslås, at Kommissionen er ansvarlig for visse fejl, den skulle have begået over for sagsøgeren inden for rammerne af proceduren i vedtægtens artikel 73, og om annullation af flere afslag på at anvende bestemmelserne i vedtægtens artikel 73, stk. 2, litra b), i sagsøgerens tilfælde, på at tilstille ham en række dokumenter, der indgår i hans lægejournal, samt på at refundere visse lægeudgifter. Dels en påstand om erstatning for den angiveligt forvoldte skade.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 A. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 113 af 16.5.2009, s. 45.


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/4
 Sag anlagt den 4. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-155/09)
 2009/C 167/07
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Lyal og D. Triantafyllou)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF, henset til artikel 12 EF (og EØS-aftalens artikel 28, 31 og 4), idet den hindrer udøvelsen af de grundlæggende friheder, som følger af de nævnte bestemmelser:
 —
 fordi den kun fritager personer, som allerede er fast bosat i Grækenland, fra ejerskifteafgift på fast ejendom, men derimod ikke personer, som har til hensigt at bosætte sig dér
 —
 fordi den, på visse betingelser, kun indrømmer en fritagelse for ejerskifteafgift på fast ejendom i Grækenland, til græske statsborgere ved erhvervelse af en fast bopæl i Grækenland, hvorved den udtrykkeligt diskriminerer personer, som er bosat i udlandet, og som ikke er græske statsborgere.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fritagelsen for ejerskifteafgift på fast ejendom tilgodeser navnlig græske statsborgere. Det forhold, at fællesskabsborgere, som ikke allerede er bosat i Grækenland, udelukkes fra denne fritagelse, udgør en forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, som gør det vanskeligere for statsborgere fra andre medlemsstater at erhverve fast bopæl i dette land og hindrer en sådan erhvervelse i dette land. Denne diskriminerende hindring bekræftes og forstærkes af, at denne fritagelse udtrykkeligt er begrænset til græske statsborgere fra udlandet.
 Denne foranstaltning er ikke egnet til at gøre det lettere for landets beboere at blive ejere af deres bopæl, idet der ikke findes en tilsvarende forpligtelse med hensyn til anvendelsen heraf. Desuden går denne foranstaltning videre end nødvendigt, eftersom det egentlige bopælssted kan kontrolleres ved hjælp af erklæringer fra køberne, ledsaget af diverse registreringer i registre og kontroller.
 Den udtrykkelige begrænsning af fritagelsen til græske statsborgere fra udlandet kan ikke begrundes under henvisning til et ønske om, at disse bosætter sig i Grækenland, eftersom et sådant mål er i strid med princippet om fri bevægelighed.


text:
10.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/14
 Sag anlagt den 24. juni 2013 — ZZ mod EEAS
 (Sag F-59/13)
 2013/C 233/23
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal og S. Orlandi)
 Sagsøgt: Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning om, at dennes flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter omklassificeres til en tidsubegrænset ansættelseskontrakt, og at perioden, der er tilbagelagt som hjælpeansat, skal anses for at udgøre tjenestetid, der er tilbagelagt som kontraktansat
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning annulleres.
 —
 Kontrakten som hjælpeansat omklassificeres til en tidsubegrænset kontrakt i henhold til i ansættelsesvilkårenes artikel 3.
 —
 Tjenesten for EU's Optræden Udadtil tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/53
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra Fællesskaber) at ændre den metode, som blev anvendt til
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller beregning af de årlige rejseudgifter til Grækenland for så
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var vidt angår ruten via Brindisi, der benyttes til destinationen
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske Athen, annulleres, eller
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen- subsidiært:
 itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 deplads« (»aircraft type seats«) annulleres. — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller
 — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var
 henhold til de påklagede afgørelser, annulleres. tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber) at godtgøre sørejsen fra Brindisi til de
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser forskellige græske grænseovergangssteder (Korfu, Igoumen-
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg itsa, Patras) på grundlag af billetprisen for køb af »flysæ-
 af renter i henhold til loven. deplads« (»aircraft type seats«) annulleres.
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter — Samtlige af sagsøgernes lønsedler, som er udarbejdet i
 og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse. henhold til de påklagede afgørelser, annulleres.
 — De beløb, der som konsekvens af de påklagede afgørelser
 ikke er udbetalt sagsøgerne, tilbagebetales disse med tillæg
 af renter i henhold til loven.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Retten træffer afgørelse vedrørende omkostninger, udgifter
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at betale disse.
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland.
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 I denne sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens afgørelse om at ændre den metode, som
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17. anvendes til beregning af årlige rejseudgifter til Grækenland.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 De søgsmålsgrunde og argumenter, der er anført af sagsøgerne
 til støtte for deres påstande, er de samme som i sag T-221/
 02 (1) og T-44/03 (2).
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002, s. 17.
 (2) EUT C 101 af 26.4.2003, s. 40.
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Panayotis Adamopoulos m.
 fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-206/03)
 (2003/C 184/111)
 Sag anlagt den 11. juni 2003 af Athanassios Rammos mod
 (Processprog: fransk) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-207/03)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 (2003/C 184/112)
 Europæiske Fællesskaber af Panayotis Adamopoulos, Bruxelles,
 og 118 andre tjenestemænd ved avocats Gilles Bounéou og
 Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg. (Processprog: fransk)
 Sagsøgerne har


text:
nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Ansættelsesmyndighedens afgørelse om med virkning fra den 11. juni 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 et ikke nærmere angivet årstal (1993, 1996, 1997 eller Europæiske Fællesskaber af Athanassios Rammos, Uccle
 andet og i løbet af den periode, hvor sagsøgerne var (Belgien), ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske med valgt adresse i Luxembourg.


text:
14.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/26
 Sag anlagt den 15. marts 2017 — Ostvesta mod Kommissionen
 (Sag T-175/17)
 (2017/C 269/38)
 Processprog: lettisk
 Parter
 Sagsøger: Ostvesta SIA (Riga, Letland) (ved advokat J. Davidovičs)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs (OLAF) kontrolrapport THOR (2013) 11413-07/05/2013, herunder de 15 bilag hertil, den endelige rapport OF/2010/0827/B1, rapport nr. OF/2010/0827, rapport THOR (2011) 27463 og de anbefalede foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til disse, annulleres, henset til de alvorlige uregelmæssigheder, som rapporterne er behæftet med.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at de anfægtede retsakter har bindende virkning for statens skattemyndigheder og retsinstanser og medfører umiddelbare retsvirkninger, der er skadende for sagsøgerens interesser og personlige og effektive rettigheder, idet retsakterne ændrer sagsøgerens retsstilling, hvorfor de må anses for at være anfægtelige retsakter, der kan gøres til genstand for søgsmål, under hensyn til:
 —
 karakteren af den told, der er omfattet af »Den Europæiske Unions egne indtægter«, og de deraf følgende forpligtelser for medlemsstaterne, som skal opkræve denne told
 —
 karakteren af OLAF som administrativt undersøgelsesorgan, der indtræder i Kommissionens funktioner i forbindelse med eksterne undersøgelser
 —
 Europa-Kommissionens rolle som institution, der har udøvende funktioner ved anvendelsen af EU’s toldkodeks.
 2.
 Andet anbringende om, at de anfægtede retsakter er retsstridige og behæftet med uregelmæssigheder, idet:
 —
 Retsakterne ikke indeholder nogen af de væsentlige elementer, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 883/2013 af 11. september 2013, dvs. de indeholder ikke oplysninger om hverken undersøgelsens processuelle garantier, de personer, som deltager i undersøgelsen, høringen af sagsøgerens juridiske repræsentanter eller den foreløbige juridiske vurdering.
 —
 Afvisningen af de kompetente myndigheders ansvar er ubegrundet og modsigende.
 —
 OLAF har tilsidesat sin forpligtelse til at udføre undersøgelsen objektivt og upartisk under overholdelse af princippet om uskyldsformodning.
 —
 Kontrolrapporten og den endelige rapport indeholder forkerte oplysninger pga. en utilstrækkelig undersøgelse eller mangler ved undersøgelsen.
 —
 Fællesskabsretlig lovgivning om antidumpingtold er blevet tilsidesat og anvendt forkert.
 —
 Fællesskabsretlig lovgivning og Taiwans lovgivning om den forpligtelse, der er pålagt det taiwanske BOFT [Bureau of Foreign Trade], til at kontrollere oprindelsen af de varer, som det udsteder certifikater for, er blevet tilsidesat og anvendt forkert.
 —
 Artikel 220, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks er blevet tilsidesat og anvendt forkert.
 —
 Traktaterne og retsreglerne vedrørende deres anvendelse samt EU’s charter om grundlæggende rettigheder, herunder artikel 41, er blevet tilsidesat.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/33
 Rettens dom af 12. april 2013 — SACEM mod Kommissionen
 (Sag T-422/08) (1)
 (Konkurrence - aftaler - ophavsret vedrørende offentlig fremførelse af musikværker via internettet, satellit og viderespredning pr. kabel - beslutning om, at der foreligger en overtrædelse af artikel 81 EF - opdeling af det geografiske marked - bilaterale aftaler mellem nationale forvaltningsselskaber - samordnet praksis, som udelukker muligheden for at udstede multiterritorie- og multirepertoirelicenser - bevis - uskyldsformodning)
 2013/C 156/58
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (SACEM) (Neuilly-sur-Seine, Frankrig) (ved advokat H. Calvet)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og E. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Den Franske Republik (først ved G. de Bergues, E. Belliard og A.-L. Vendrolini, derefter ved G. de Bergues og J. Gstalter, som befuldmægtigede) og Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) (Madrid, Spanien) (ved advokaterne R. Allendesalazar Corcho, R. Vallina Hoset og P. Hernández Arroyo)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) (Zürich, Schweiz) (ved advokaterne L. Uusitalo og L. Rechardt), RTL Group SA (Luxembourg, Luxembourg), CLT-UFA (Luxembourg), Music Choice Europe Ltd, (London, Det Forenede Kongerige), ProSiebenSat.1 Media AG (Unterföhring, Tyskland), Modern Times Group MTG AB (Stockholm, Sverige), Viasat Broadcasting UK Ltd (London) og Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) (Berlin, Tyskland) (først ved advokaterne M. Hansen, É. Barbier de La Serre og solicitor O. Zafar, derefter ved advokaterne M. Hansen, J. Ruiz Calzado, A. Weitbrecht og solicitor J. Kallaugher)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC)
 Konklusion
 1)
 Kommissionens begæring om foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse tages ikke til følge.
 2)
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres, for så vidt som den angår Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (SACEM).
 3)
 Artikel 4, stk. 2 og 3, i beslutning K(2008) 3435 endelig annulleres, for så vidt som den henviser til beslutningens artikel 3, for så vidt som den angår SACEM.
 4)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 5)
 SACEM bærer halvdelen af sine egne omkostninger, bortset fra omkostningerne forbundet med interventionerne til støtte for Kommissionen.
 6)
 Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 7)
 Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 8)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger samt betaler halvdelen af SACEM’s omkostninger bortset fra omkostningerne forbundet med interventionerne til støtte for Kommissionen, og halvdelen af SGAE’s omkostninger.
 9)
 International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) bærer sine egne omkostninger og betaler SACEM’s omkostninger i forbindelse med interventionen.
 10)
 RTL Group SA, CLT-UFA, Music Choice Europe Ltd, ProSiebenSat.1 Media AG, Modern Times Group MTG AB, Viasat Broadcasting UK Ltd og le Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) bærer