text:
C 26/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 den tillñgsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forord- nie ASBL (FeÂd. Horeca-Wallonie), Namur (Belgien), ved
 ning (EéF) nr. 804/68, for så vidt som disse forordnin- advokat Gilles BouneÂou, Luxembourg, samt advokaterne
 ger ikke indeholder nogen bestemmelse om tildeling af Jean Materne og Alain Bernard, LieÁge, og med valgt
 en referencemñngde til bedrifter, som har påtaget sig adresse i Luxembourg hos advokat BouneÂou, 15, avenue
 en forpligtelse i henhold til Rådets forordning (EéF) du Bois, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indfùrelse af en prñ- skaber (befuldmñgtiget: GeÂrard Rozet), hvori der i det
 mieordning for ikke-markedsfùring af mñlk og mejeri- vñsentlige er nedlagt påstand om annullation af Kommis-
 produkter og for omstilling af malkekvñgsbesñtninger, sionens beslutning om ikke at rejse indsigelse mod, at
 i det tilfñlde, hvor producenterne ikke har leveret reÂgion wallonne gennemfùrer et forslag til dekret om
 mñlk i det af den pågñldende medlemsstat valgte refe- social turisme, hvilken beslutning er rettet til Kongeriget
 renceår, dels ved anvendelsen af ovennñvnte forord- Belgien ved skrivelse SG(96) D/8253 af 24. september
 ning (EéF) nr. 857/84, som ñndret ved Rådets forord- 1996, har Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat
 ning (EéF) nr. 764/89 af 20. marts 1989, for så vidt af afdelingsformanden, A. Kalogeropoulos, og dommerne
 som denne forordnings artikel 3a, stk. 1, andet led, C. P. BrieÈt, C. W. Bellamy, A. Potocki og J. Pirrung; justits-
 udelukker, at den, som har fået overdraget en prñmie i sekretñr: H. Jung, den 20. november 1997 afsagt ken-
 henhold til forordning (EéF) nr. 1078/77, kan tildeles delse, hvis konklusion lyder således:
 en sñrlig referencemñngde.
 1) Sagen afvises.
 2) I sag T-195/94 lùber den periode, for hvilken sagsù-
 gerne har krav på erstatning af det tab, de har lidt ved
 anvendelsen af forordning (EéF) nr. 857/84, fra den
 12. januar 1989 til den 28. juli 1993 og i sag T-202/94 2) Sagsùgeren betaler sagens omkostninger.
 fra den 3. september 1987 til den 31. januar 1993.
 (1) EFT C 166 af 31.5.1997.
 3) Inden tolv måneder efter denne doms afsigelse medde-
 ler parterne Retten stùrrelsen af de erstatningsbelùb,
 de er blevet enige om.
 4) Såfremt parterne ikke opnår enighed herom, meddeler
 de inden samme frist Retten deres erstatningskrav, KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 opgjort i tal.
 den 24. november 1997
 i sag T-266/94 (92), Foreningen af Jernskibs- og Maskin-
 5) Afgùrelsen om sagsomkostningerne udsñttes. byggerier i Danmark, Skibsvñrftsforeningen m.fl. mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 (1) EFT C 188 af 9.7.1994 og C 218 af 6.8.1994.
 (Statsstùtte Ð skibsbygningsindustri Ð fastsñttelse af
 sagsomkostninger)
 (98/C 26/12)
 (Processprog: engelsk)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 20. november 1997
 i sag T-85/97, Interprovinciale des feÂdeÂrations d'hôteliers, I sag T-266/94 (92), Foreningen af Jernskibs- og Maskin-
 restaurateurs, cafetiers et entreprises assimileÂes de Wallo- byggerier i Danmark, Skibsvñrftsforeningen, Kùbenhavn,
 nie ASBL (FeÂd. Horeca-Wallonie) mod Kommissionen for Assens Skibsvñrft A/S, Assens, Burmeister & Wain Skibs-
 De Europñiske Fñllesskaber (1) vñrft A/S,


text:
Kùbenhavn, Danyard A/S, Frederikshavn, Fre-
 dericia Skibsvñrft A/S, Fredericia, Odense Staalskibsvñrft
 (Retspleje Ð frister Ð regler for beregning heraf Ð afvis- A/S, Odense, Svendborg Vñrft A/S, Svendborg, érskov
 ning) Christensens Staalskibsvñrft A/S, Frederikshavn, Aarhus
 Flydedok A/S, rhus, ved advokat Jan-Erik Svensson,
 (98/C 26/11) Kùbenhavn, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo-
 kat Philippe Dupont, 8-10, rue Mathias Hardt, stùttet af
 Kongeriget Danmark (befuldmñgtiget: Peter Biering), mod
 (Processprog: fransk) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtigede: Anders Christian Jessen og Ben Smulders),
 stùttet af Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmñgti-
 I sag T-85/97, Interprovinciale des feÂdeÂrations d'hôteliers, gede: Ernst Röder, Bernd Kloke og, under den mundtlige
 restaurateurs, cafetiers et entreprises assimileÂes de Wallo- forhandling, Michael Schütte) og MTW Schiffswerft
 ---pagebreak--- 24.1.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 26/7
 GmbH (tidligere Meerestechnik Werft), Wismar, Forbunds- 2) Sagsùgeren betaler alle omkostninger i forbindelse med
 republikken Tyskland, ved advokaterne Hans-Jürgen Rabe begñringen om forelùbige forholdsregler.
 og Georg M. Berrisch, Hamburg, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat FrancËois Turk, 13 B, avenue
 Guillaume, angående en begñring om fastsñttelse af de 3) Hvert part betaler sine egne omkostninger i forbindelse
 sagsomkostninger, som sagsùgerne skal erstatte interveni- med passivitetssùgsmålet.
 enten MTW Schiffswerft GmbH efter Rettens dom af
 22. oktober 1996 i sagen Skibsvñrftsforeningen m.fl. mod
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 Kommissionen (sag T-266/94, Sml. II, s. 1399), har Retten
 (Fùrste Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten, A.
 Saggio, og dommerne B. Vesterdorf, C. W. Bellamy, R. M.
 Moura Ramos og J. Pirrung; justitssekretñr: H. Jung, den
 24. november 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således:
 Sag anlagt den 10. november 1997 af Peter Cain mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 De omkostninger, som sagsùgerne skal erstatte intervenien-
 ten MTW Schiffswerft GmbH, fastsñttes til 125 000 (Sag T-289/97)
 DEM. (98/C 26/14)
 (1) EFT C 254 af 10.9.1994.
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 10. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af Peter Cain, Trier (For-
 bundsrepublikken Tyskland), ved advokaterne Jean-NoeÈl
 Louis, Thierry Demaseure, Ariane Tornel og FrancËoise Par-
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 mentier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 den 26. november 1997 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 i sag T-39/97, T. Port GmbH & Co. mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber (1) Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (Landbrug Ð fñlles markedsordning Ð bananer Ð
 anmodning om supplerende importlicenser Ð passivitets-
 Ð Afgùrelsen af 12. marts 1997 annulleres, for så vidt
 sùgsmål Ð udeblivelse)
 sagsùgeren herved blev ansat som oversñtter i lùn-
 (98/C 26/13) klasse LA 7, lùntrin 3, med virkning fra den 1. februar
 1997.
 (Processprog: tysk) Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 I sag T-39/97, T. Port GmbH & Co. med hjemsted i Ham-
 burg ved advokat Gert Meier, Köln, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Marc Baden, 24, rue Marie-
 Adelaïde, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- Ved afgùrelse af 26. februar 1996 blev sagsùgeren med
 skaber (befuldmñgtigede: Dierk Booû,

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Klaus-Dieter Bor- virkning fra 1. januar 1996 udnñvnt til tjenestemand på
 chardt og Hubert van Vliet), hvori der er nedlagt påstand prùve i lùnklasse LA 7, lùntrin 1, og blev indplaceret i
 om, at det i medfùr af EF-traktatens artikel 175 fastslås, »Oversñttelsestjenesten, Tematisk Gruppe G Ð Det Stati-
 at Kommissionen har undladt at trñffe afgùrelse om sag- stiske Kontor, information og innovation, lån og investe-
 sùgerens anmodning af 16. december 1996 om udstedelse ring, Publikationskontoret og EKSF, engelsk« i Luxem-
 af supplerende importlicenser som overgangsforanstaltning bourg. Ved afgùrelse af 28. oktober 1996 blev sagsùgeren
 inden for rammerne af den fñlles markedsordning for med virkning fra den 1. november 1996 fastansat i sin stil-
 bananer, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afde- ling.
 lingsformanden, P. Lindh, og dommerne K. Lenaerts og
 J. D. Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 26. november
 1997 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: Den for sagsùgeren bebyrdende afgùrelse er afgùrelsen af
 12. marts 1997, der ophñvede og trådte i stedet for afgù-
 relsen af 26. februar 1996, og hvorved ansñttelsesmyndig-
 heden udnñvnte sagsùgeren til tjenestemand på prùve i
 1) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse i sagen. lùnklasse LA 7, lùntrin 3.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Republikken Litauen) den 16. februar 2009 — Kirin Amgen, Inc. mod Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 (Sag C-66/09)
 2009/C 90/27
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kirin Amgen, Inc.
 Sagsøgt: Lietuvos Respublikos valstybinis patentų biuras
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal det i artikel 19, stk. 2, i forordning nr. 1768/92 (1) omhandlede tidspunkt for denne forordnings ikrafttræden i forhold til Litauen forstås som datoen for dennes tiltrædelse af Den Europæiske Union?
 2)
 Hvis det første spørgsmål besvares bekræftende, hvad er da ved beregningen af fristen på seks måneder forholdet mellem artikel 19 og artikel 7 i forordning nr. 1768/92, og hvilken af disse artikler skal finde anvendelse i hovedsagen?
 3)
 Har en tilladelse til at markedsføre et produkt i Det Europæiske Fællesskab fået ubetinget retsvirkning i Republikken Litauen fra datoen for dennes tiltrædelse af Den Europæiske Union?
 4)
 Hvis det tredje spørgsmål besvares bekræftende, kan retsvirkningen af tilladelsen til markedsføring af produktet i forhold til artikel 3, litra b), i forordning nr. 1768/92 sidestilles med tilladelsens udstedelse?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18.6.1992 om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (EFT L 182, s. 1).


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/27
 Rettens dom af 12. april 2013 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto mod Kommissionen
 (Sag T-401/08) (1)
 (Konkurrence - aftaler - ophavsret vedrørende offentlig fremførelse af musikværker via internettet, satellit og viderespredning pr. kabel - beslutning om, at der foreligger en overtrædelse af artikel 81 EF - opdeling af det geografiske marked - bilaterale aftaler mellem nationale forvaltningsselskaber - samordnet praksis, som udelukker muligheden for at udstede multiterritorie- og multirepertoirelicenser - bevis - uskyldsformodning)
 2013/C 156/46
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinki, Finland) (ved advokat H. Pokela)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved E. Paasivirta, F. Castillo de la Torre og P. Aalto, derefter ved E. Paasivirta og F. Castillo de la Torre, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC)
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres, for så vidt som den angår Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry.
 2)
 Artikel 4 i beslutning K(2008) 3435 endelig annulleres i det omfang, den henviser til beslutningens artikel 3, for så vidt som den angår Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teostos omkostninger.
 5)
 Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 6)
 Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto og Kommissionen bærer hver deres egne omkostninger i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 313 af 6.12.2008.


text:
1.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 31/22
 Sag anlagt den 20. november 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-111/13)
 2014/C 31/39
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af dels EPSO’s afgørelse om ikke at lade sagsøgeren få adgang til udvælgelsesfasen i udvælgelsesprøve EPSO/AD/231/12 (AD7) og om at omklassificere ham i udvælgelsesprøve EPSO/AD/230/12 (AD5), dels afgørelsen om at opføre ham på reservelisten for den nævnte udvælgelsesprøve AD5, og påstand om at sagsøgeren tildeles skadeserstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som han påstår at have lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Retsakterne af 16.7.2012, 3.9.2012, 3.12.2012, 13.2.2013, 15.3.2013 og, såfremt der er behov herfor, retsakterne om afslag på sagsøgerens klager af 21.8.2013 og 2.10.2013, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at erstatte sagsøgerens tab, der er opgjort til 300 580 EUR.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Nr . C 315/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 11 . 95
 fortolkningen af Rådets forordning ( EØF ) nr . 1491 /85 af que Gonzålez Diaz ) mod Kongeriget Spanien ( befuldmæg
 23 . maj 1985 om fastsættelse af særlige foranstaltninger for tigede : Alberto José Navarro Gonzålez og Gloria Calvo
 sojabønner ( EFT nr. L 151 , s . 15 ), Rådets forordning ( EØF ) Diaz ), angående en påstand om, at det fastslås, at Konge
 nr . 2194/85 af 25 . juli 1985 om fastsættelse af almindelige riget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 regler vedrørende særlige foranstaltninger for sojabønner EF-traktaten ved ikke at have udstedt eller givet Kommis
 ( EFT nr . L 204, s . 1 ) og Kommissionens forordning ( EØF ) sionen meddelelse om de love og administrative bestemmel
 nr . 2537/89 af 8 . august 1989 om gennemførelsesbestem ser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets andet
 melser til de særlige foranstaltninger for sojabønner ( EFT direktiv 90/619/EØF af 8 . november 1990 om samordning
 nr . L 245 , s . 8 ), som ændret ved Kommissionens forordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte
 ( EØF ) nr . 150/90 af 19 . januar 1990 ( EFT nr. E 18 , s . 10 ), livsforsikringsvirksomhed , om fastsættelse af bestemmelser,
 har Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelings der kan lette den faktiske gennemførelse af den fri udveks
 formanden, D. A. O. Edward, og dommernej . C. Moitinho ling af tjenesteydelser, og om ændring af direktiv 79/
 de Almeida , C. Gulmann ( referende dommer ), P. Jann og E. 267/EØF ( EFT nr . L 330 , s . 50 ), har Domstolen ( Sjette
 Sévon ; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær : fuld Afdeling ), sammensat af den fungerende afdelingsformand ,
 mægtig L. Hewlett, den 12 . oktober 1995 afsagt dom , hvis afdelingsformand G. Hirsch , og dommerne G. F. Mancini
 konklusion lyder således : ( refererende dommer ), F. A. Schockweiler, J. L. Murray og
 H. Ragnemalm ; generaladvokat : C. O. Lenz; justititssekre
 1 ) Gennemgangen af de fire første præjudicielle spørgsmål tær : R. Grass , den 12 . oktober 1995 afsagt dom, hvis
 har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden konklusion lyder således :
 af artikel 29a i Kommissionens forordning (EØF)
 nr . 2537/89 af 8. august 1989 om gennemførelsesbe 1 ) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i
 stemmelser til de særlige foranstaltninger for sojabøn henhold til EF-traktaten ved ikke inden for den fastsatte
 ner, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) frist at have udstedt de nødvendige love og administra
 nr . 150/90 af 19. januar 1990. tive bestemmelser med henblik på at efterkomme Rådets
 andet direktiv 90/619/EØF af 8 . november 1990 om
 2 ) Artikel 6, stk . 3 , i samme forordning skal fortolkes samordning af love og administrative bestemmelser
 således, at en producent af soja er forpligtet til at


text:
give vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed, om fast
 meddelelse til det kompetente organ om enhver ændring sættelse af bestemmelser, der kan lette den faktiske
 i de i dyrkningskontrakten angivne arealer, herunder gennemførelse af den fri udveksling af tjenesteydelser,
 om enhver reduktion of arealerne, også selv om denne og om ændring af direktiv 79/267/EØF.
 måtte stå i forbindelse med naturforhold som større
 regnmængder, når ændringen indtræder før indgivelsen
 af kontrakten, samt om alle ændringer, som indtræder 2 ) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 efter indgivelsen af dyrkningskontrakten, og som hver
 for sig eller sammenlagt overstiger 10% af det i (') EFT nr . C 288 af 15 . 10 . 1994 .
 dyrkningskontrakten angivne areal og udgør mere end
 én hektar areal.
 (') EFT nr . C 146 af 28 . 5 . 1994 .
 DOMSTOLENS DOM
 af 17 . oktober 1995
 i sag C-450/93 , Eckhard Kalanke mod Freie Hansestadt
 DOMSTOLENS DOM
 Bremen ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesar
 ( Sjette Afdeling ) beitsgericht ) (')
 af 12 . oktober 1995 (Ligebehandling af mænd og kvinder — direktiv 76/
 207/EØF — artikel 2, stk. 4 — forfremmelse — lige
 i sag C-242/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles kvalifikationer hos ansøgere af forskelligt køn — fortrins
 skaber mod Kongeriget Spanien ( 1 )
 stilling for kvindelige ansøgere)
 (Traktatbrud — direktiv 90/619/EØF — manglende gen ( 95/C 315 /04 )
 nemførelse)
 ( 95/C 315/03 )
 (Processprog: tysk )
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-450/93 , angående en anmodning, som Bundesar
 I sag C-242/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles beitsgericht i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har
 skaber ( befuldmægtigede : Dimitrios Gouloussis og F. Enri indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/27
 Rettens kendelse af 16. juli 2015 — PAN Europe og Stichting Natuur en Milieu mod Kommissionen
 (Sag T-574/12) (1)
 ((Miljø - forordning (EF) nr. 149/2008 - maksimalgrænseværdier for pesticidrester - forordning (EF) nr. 1367/2006 - anmodning om intern prøvelse - søgsmålsinteresse ophørt - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 320/42)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgien) og Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nederlandene) (ved advokat F. Martens)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Burggraaf, P. Ondrůšek og G. von Rintelen, derefter ved B. Burggraaf, G. von Rintelen og P. Oliver og endelig ved G. von Rintelen, H. Kranenborg og L. Pignataro-Nolin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 16. oktober 2012, hvorved Kommissionen forkastede sagsøgernes anmodninger om intern prøvelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 149/2008 af 29. januar 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår udarbejdelse af bilag II, III og IV med maksimalgrænseværdier for produkterne i forordningens bilag I (EUT L 58, s. 1) som ubegrundede.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) og Stichting Natuur en Milieu bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 23.2.2013.


text:
C 19/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.1.2003
 i henhold til artikel 24 i vedtægten for tjenestemænd ved De Sagsøgeren er i den forbindelse af den opfattelse, at Generalsek-
 Europæiske Fællesskaber, har Rettens præsident den 17. okto- retæren har handlet retsstridigt ved at træffe den anfægtede
 ber 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: afgørelse, idet der ikke er vedtaget almindelige regler, hvorefter
 ledelsesfunktioner kan omlægges. De opgaver, som sagsøgeren
 faktisk har udført, lige siden denne afgørelse blev truffet, er
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 desuden åbenbart mindre betydningsfulde end de opgaver, der
 normalt udføres af en tjenestemand i lønklasse A3.
 2) Afgørelsen vedrørende sagens omkostninger udsættes.
 Sag anlagt den 14. oktober 2002 af Michel Soubies mod Sag anlagt den 31. oktober 2002 af foreningen Gestoras
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Pro Amnistia, Juan Mari Olano Olano og Julen Zelarain
 Errasti mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-325/02)
 (Sag T-333/02)
 (2003/C 19/69)
 (2003/C 19/70)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 14. oktober 2002 anlagt sag mod De Europæiske
 Fællesskabers Domstol af Michel Soubies, Bruxelles, ved avo-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 cats Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og
 den 31. oktober 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæi-
 med valgt adresse i Luxembourg.
 ske Union af foreningen Gestoras Pro Amnistia, Hernani
 (Spanien), Juan Mari Olano Olano, Gainza (Spanien), og Julen
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Zelarain Errasti, Donostia (Spanien), ved avocat Didier Rouget.
 — Kommissionens Generalsekretærs afgørelse af 26. novem-
 ber 2001 om at placere sagsøgeren som konsulent Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 (personlig udnævnelse) i lønklasse A3 ved den administra-
 tive enhed SG/F.2 »Institutionelle spørgsmål« annulleres. — Rådet tilpligtes at betale foreningen Gestoras Pro Anistia
 1 000 000 EUR i erstatning og de to sagsøgere Juan Mari
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Olano Olano og Julen Zelarain Errasti 100 000 EUR hver
 i erstatning.
 — Sagsøgerne tilkendes 4,5 % p.a. i morarenter af disse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter beløb fra afsigelsen af Rettens dom, og til betaling sker.
 — Rådet tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale
 Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A3, anfægter
 sagsøgernes.
 ansættelsesmyndighedens afgørelse om at udnævne ham til
 konsulent (personlig udnævnelse) ved den administrative
 enhed SG/F.2 »Institutionelle spørgsmål«, hvis chef er udnævnt
 til lønklasse A5.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende:
 Foreningen Gestoras Pro Amnistia og to talsmænd for den har
 — at begrundelsespligten er tilsidesat nedlagt påstand om erstatning af det tab, de har gjort gældende
 at have lidt ved, at foreningen er blevet optaget på listen over
 — at der er sket tilsidesættelse af fremgangsmåden ved personer, grupper og enheder, der er involveret i terrorhandlin-
 besættelse af mellemlederstillinger, at vedtægtens artik- ger, i Rådets fælles holdning 2001/931/FUSP af 27. december
 ler 4, 5, 27 og 29 er tilsidesat samt at der er sket 2001 (1), som er bekræftet ved Rådets fælles


text:
holdninger 2002/
 tilsidesættelse af principperne om god forvaltningsskik, 340/FUSP af 2. maj 2002 (2) og 2002/940/FUSP af 17. juni
 om effektiv administration og om ret til en karriere. 2002 (3).
 ---pagebreak--- 25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/37
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 i sag T-338/02 fremførte.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 ( 1) Rådet fælles holdning af 27.12.2001 om anvendelse af specifikke som i sag T-326/02.
 foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (EFT L 344, s. 93).
 ( 2) Rådets fælles holdning af 2.5.2002 om ajourføring af fælles
 holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstalt-
 ninger til bekæmpelse af terrorisme (EFT L 116, s. 75).
 ( 3) Rådets fælles holdning af 17.6.2002 om ajourføring af fælles
 holdning 2001/931/FUSP om anvendelse af specifikke foranstalt-
 ninger til bekæmpelse af terrorisme og om ophævelse af fælles
 holdning 2002/340/FUSP (EFT L 160, s. 32).
 Sag anlagt den 8. november 2002 af Metro-Goldwin-
 Mayer Lion Corporation mod Kontoret for Harmonise-
 ring i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-342/02)
 (2003/C 19/72)
 Sag anlagt den 13. november 2002 af B.V. Bureau Wijsmul-
 ler Scheepvaart- Transport en Zeesleepvaart Maatschappij (Processprog: engelsk)
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-340/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 8. november 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (2003/C 19/71) af Metro-Goldwin-Mayer Lion Corporation, Santa Monica,
 California (USA), ved avocats Fernand de Visscher, Emmanuel
 Cornu, Eric De Gryse og Donatienne Moreau. En anden part i
 (Processprog: nederlandsk) sagen for appelkammeret var Moser Grupo Media, S.L., Santa
 Eulalia Del Rio (Baleares, Spanien).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. november 2002 anlagt sag mod Kommissionen — Annullationspåstanden tages til følge.
 for De Europæiske Fællesskaber af B.V. Bureau Wijsmuller
 Scheepvaart- Transport en Zeesleepvaart Maatschappij, IJmui-
 den (Nederlandene), ved advokat M.J.J.M. Essers. — Afgørelsen truffet den 5. september 2002 af Tredje
 Appelkammer annulleres.
 — Indsigelsesafdelingens afgørelse af 19. februar 2001
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: opretholdes, for så vidt indsigelse nr. B 47730 herved
 tages til følge for alle de omtvistede varer og tjenesteydel-
 1) Principalt, Kommissionens beslutning af 19. juni 2002, ser, og registreringsansøgning nr. 409664 afslås i det hele
 nr. K(2002)2158 endelig udg. om Nederlandenes stats- på grundlag af sagsøgerens nationale registreringer af
 støtte til nederlandske slæbebådes virksomhed i havne og varemærket »MGM«.
 indre farvande i Den Europæiske Union, annulleres.
 — Indsigelsesafdelingens afgørelse af 19. februar 2001 an-
 nulleres, for så vidt som den ikke anerkender sagsøgerens
 2) Subsidiært annulleres artikel 2 og 3 i Kommissionens EF-varemærkeansøgning nr. 141820 vedrørende vare-
 anfægtede beslutning, hvori Kommissionen bl.a. har mærket »MGM«, eller subsidiært, for så vidt som den ikke
 pålagt den nederlandske regering at træffe alle nødvendige anerkender de ældre nationale varemærkeregistreringer i
 foranstaltninger til at kræve støtten tilbage fra de begun- Østrig, Grækenland og Det Forenede Kongerige som
 stigede — med undtagelse af støtte, der er givet før den


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/19
 Sag anlagt den 22. december 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-531/06)
 (2007/C 42/34)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa, som befuldmægtiget, og avvocati G. Giacomini og E. Boglione)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF og 56 EF derved, at den
 a)
 har opretholdt en lovgivning, hvorved retten til at drive private apoteker kun tilkommer fysiske personer, der er i besiddelse af en universitetsgrad i farmakologi, og selskaber, hvori selskabsdeltagerne udelukkende er farmaceuter, og
 b)
 har opretholdt lovbestemmelser, der gør det umuligt for virksomheder, der forhandler farmaceutiske produkter, at erhverve andele i selskaber, der driver kommunale apoteker
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Forbuddet mod, at fysiske personer, der ikke er farmaceuter, eller virksomheder, der ikke udelukkende består af farmaceuter, erhverver andele i private apoteker, er ikke blot til hinder for, men gør det helt umuligt for disse kategorier af personer at udøve to af de grundlæggende friheder, de er tilsikret ved traktaten, nemlig de frie kapitalbevægelser og etableringsfriheden.
 Forbuddet mod, at virksomheder, der forhandler lægemidler, kan deltage i selskaber, der driver private og kommunale apoteker, kan udledes af nogle bestemmelser, der fortsat er gældende i italiensk lovgivning, og vil kunne anvendes af de nationale retter. Dette forbud udgør en hindring både for de frie kapitalbevægelser og for den frie etableringsret.


text:
8.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/47
 Sag anlagt den 3. juli 2014 — Staywell Hospitality Group mod KHIM — Sheraton International IP (PARK REGIS)
 (Sag T-510/14)
 2014/C 303/55
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Australien) (ved solicitor D. Farnsworth)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Sheraton International IP LLC (Stamford, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 30. april 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 240/2013-5 og R 303/2013-5) annulleres, i det omfang den vedrører sag R 240/2013-5.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Staywell Hospitality Group Pty Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket indeholdende ordbestanddelene »PARK REGIS« for tjenesteydelser i klasse 35, 36 og 43 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 4 88 933
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Sheraton International IP LLC
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Figur- og ordmærkerne »ST. REGIS« for tjenesteydelser i klasse 36, 42 og 43, den internationale varemærkeregistrering, hvor Den Europæiske Union designeres for ordmærket »ST. REGIS« for tjenesteydelser i klasse 36 og de velkendte figur- og ordmærker »ST. REGIS« i Den Europæiske Union
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagerne
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/21
 DOMSTOLENS DOM 2) Bevis herfor kan føres i overensstemmelse med de processuelle
 regler i den pågældende medlemsstats interne retsorden. De
 processuelle regler må dog ikke være mindre gunstige end dem,
 (Sjette Afdeling) der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national
 ret, og de må heller ikke i praksis gøre det umuligt eller
 uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillæg-
 af 17. maj 2001 ges i henhold til Fællesskabets retsorden.
 i sag C-340/99, TNT Traco SpA mod Poste Italiane SpA (1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile
 di Genova) (1)
 (»EF-traktatens artikel 86 og 90 (nu artikel 82 EF og 86 EF)
 — posttjenester — national ordning, hvorefter virksomheder,
 der ikke driver den almindelige posttjeneste, skal betale den
 postafgift, som normalt betales for almindelige posttjenester,
 når de leverer tjenesteydelser i form af kurer- og ekspresfor-
 sendelse — tildeling af indtægter fra betalingen af denne DOMSTOLENS DOM
 postafgift til den virksomhed, der med eneret driver en
 almindelige posttjeneste«)
 af 31. maj 2001
 (2001/C 200/36)
 i de forenede sager C-122/99 P og C-125/99 P, D. og
 Kongeriget Sverige mod Råder for Den Europæiske
 Union (1)
 (Processprog: italiensk)
 (»Appel — tjenestemænd — husstandstillæg — gifte
 tjenestemænd — registreret partnerskab efter svensk ret«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2001/C 200/37)
 I sag C-340/99, angående en anmodning, som Tribunale civile
 di Genova (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til (Processprog: svensk)
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, TNT Traco
 SpA mod Poste Italiane SpA, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 86 og 90 (nu
 artikel 82 EF og 86 EF), har Domstolen (Sjette Afdeling), (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne gjort i Samling af Afgørelser)
 J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dommer), F. Macken
 og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: S. Alber; justitssekre-
 I de forenede sager C-122/99 P og C-125/99 P, D., tjeneste-
 tær: fuldmægtig L. Hewlett, den 17. maj 2001 afsagt dom, hvis
 mænd i Rådet for Den Europæiske Union, bosiddende i Arvika
 konklusion lyder således:
 (Sverige), ved avocats J.-N. Louis, G.-F. Parmentier og V. Peere,
 og Kongeriget Sverige (befuldmægtiget: L. Nordling), støttet af
 1) I den udstrækning samhandelen mellem medlemsstater kan Kongeriget Danmark (befuldmægtiget: J. Molde) og Kongeriget
 påvirkes, er EF-traktatens artikel 86 og artikel 90 (nu artikel 82 Nederlandene (befuldmægtigede: M.A. Fierstra og J. van Bakel),
 EF og 86 EF), sammenholdt, til hinder for en national ordning angående appel af dom afsagt den 28. januar 1999 af De
 i en medlemsstat, hvorefter en privatretlig virksomhed får eneret Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling)
 til at udføre den almindelige posttjeneste, og alle andre i sag T-264/97, D. mod Rådet (Sml. Pers. I-A, s. 1, og II, s. 1),
 erhvervsdrivendes ret til at levere kurer- og ekspresydelser, der hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af dommen — den
 ikke henhører


text:
under den almindelige posttjeneste, er betinget af anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 betaling af en postafgift svarende til sædvanlig frankering til (befuldmægtigede: M. Bauer og E. Karlsson) — har Domstolen,
 den virksomhed, der har fået overdraget den almindelige sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 posttjeneste, medmindre det bevises, at indtægterne fra denne formændene C. Gulmann, A. La Pergola, M. Wathelet og
 betaling er nødvendige for at gøre det muligt for den nævnte V. Skouris samt dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet
 virksomhed at varetage den almindelige posttjeneste på accepta- (refererende dommer), P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen, F. Mac-
 ble økonomiske vilkår, og at denne virksomhed er forpligtet til ken, N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues og
 at betale den samme afgift, når den selv præsterer en kurer- og C.W.A. Timmermans; generaladvokat: J. Mischo; justitssekre-
 ekspresydelse, som ikke henhører under den nævnte almindelige tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 31. maj
 posttjeneste. 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 200/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 1) Appellerne forkastes. har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, A. La Pergola, og dommerne P. Jann (refererende
 2) D og Kongeriget Sverige betaler sagsomkostningerne in sol- dommer), L. Sevón, S. von Bahr og C.W.A. Timmermans;
 idum. generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: afdelingschef
 D. Louterman-Hubeau, den 31. maj 2001 afsagt dom, hvis
 3) Kongeriget Danmark og Kongeriget Nederlandene bærer deres konklusion lyder således:
 egne omkostninger.
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 efter EF-traktatens artikel 48, 52 og 59 (efter ændring nu
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999. artikel 39 EF, 43 EF og 49 EF) ved at bestemme
 — at privat vagtvirksomhed — herunder kontrol med
 eller bevogtning af løsøre eller fast ejendom —
 kun kan udøves på italiensk territorium af private
 vagtselskaber, der har hjemsted i Italien, og efter
 meddelelse af autorisation,
 — at kun italienske statsborgere, som har fået meddelt
 autorisation, kan ansættes som edsvorne vagter.
 DOMSTOLENS DOM 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 (Femte Afdeling)
 af 31. maj 2001
 i sag C-283/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Traktatbrud — arbejdskraftens frie bevægelighed — eta-
 (Femte Afdeling)
 bleringsfrihed — fri udveksling af tjenesteydelser — privat
 vagtvirksomhed — private vagtselskaber og edsvorne vagter
 — nationalitetsbetingelser«) af 7. juni 2001
 i sag C-479/99, CBA Computer Handels- und Beteiligungs
 (2001/C 200/38) GmbH, tidligere VOBIS Microcomputer AG, mod Haupt-
 zollamt Aachen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Finanzgericht Düsseldorf) (1)
 (Processprog: italiensk)
 (»Fælles toldtarif — toldpositioner — tarifering af »lydkort«
 til pc’ere — tarifering i den kombinerede nomenklatur —
 gyldigheden af forordning (EF) nr. 1153/97 og nr. 2086/97«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2001/C 200/39)
 I sag C-283/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: først A. Aresu og M. Patakia, derefter (Processprog: tysk)
 E. Traversa og M. Patakia) mod Den Italienske Republik
 (befuldmægtigede: U. Leanza, bistået først af P.G. Ferri, og
 derefter


text:
af F. Quadri), angående en påstand om, at det fastslås,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter
 gjort i Samling af Afgørelser)
 EF-traktatens artikel 48, 52 og 59 (efter ændring nu artikel 39
 EF, 43 EF og 49 EF) ved at bestemme
 I sag C-479/99, angående en anmodning, som Finanzgericht
 — at privat vagtvirksomhed — herunder kontrol med eller Düsseldorf (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet
 bevogtning af løsøre eller fast ejendom — kun kan udøves til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, CBA
 på italiensk territorium af »private vagtinstitutioner«, der Computer Handels- und Beteiligungs GmbH, tidligere VOBIS
 har hjemsted i Italien, og efter meddelelse af autorisation, Microcomputer AG, mod Hauptzollamt Aachen, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af position
 — at kun italienske statsborgere, som har fået meddelt 8471, 8473 og 8543 i den kombinerede nomenklatur, som
 autorisation, kan ansættes som »edsvorne vagter«, fremgår af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/97 af


text:
14.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 10. april 2012 — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o mod Minister Finansów
 (Sag C-169/12)
 2012/C 209/02
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. Z o.o.
 Sagsøgt: Minister Finansów
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelsen i artikel 66, litra a), b), og c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at det, når en afgiftspligtig udsteder en faktura, som bekræfter en tjenesteydelse, der er omfattet af den beføjelse medlemsstaterne er tillagt i henhold til denne artikel (som undtagelse fra artikel 63, 64 og 65 i direktiv 2006/112), med støtte i artikel 66, litra b), i direktiv 2006/112 kan fastslås, at afgiften (afgiftsskylden) forfalder på betalingstidspunktet, dog senest 30 dage efter, at tjenesteydelsen blev leveret?
 2)
 Skal bestemmelsen i artikel 66, litra a) og b), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at den er til hinder for nationale bestemmelser som artikel 19, stk. 13, nr. 2), litra a) og b), i Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (lov af 11.3.2004 om afgift på varer og tjenesteydelser) (Dz. U nr. 54, position 535, med senere ændringer), hvorefter tidspunktet for afgiftsskyldens opståen (afgiftspligtens indtræden, på hvilket tidspunkt afgiften forfalder for så vidt angår visse transaktioner) for transport- og speditionsydelser ligeledes er det tidspunkt, hvor hele vederlaget eller en del af vederlaget indgår, dog senest 30 dage fra efter, at tjenesteydelsen blev leveret, også for det tilfælde at der inden syv dage efter levering af tjenesteydelsen udstedes og overgives en faktura til modtageren, hvori der er anført en længere betalingsfrist, men modtageren af tjenesteydelsen er berettiget til at fradrage indgående afgift i den periode, hvor han modtog fakturaen, uanset om han har betalt eller ej?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
10.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 317/35
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter pågældende beslutning. Desuden er sagsøgeren ikke enig i det
 i beslutningen anførte, hvorefter yderligere oplysninger og
 Sagsøgeren er en ikke-statslig organisation (»NGO’er«), der har dokumentation var nødvendig. Ifølge sagsøgeren er der frem-
 til formål at bekæmpe racisme og at beskytte interesserne for lagt alle de nødvendige dokumenter, og såfremt Kommissionen
 de forskellige indvandrere i den Europæiske Union. Til dette havde haft brug for yderligere aktstykker, kunne den have
 formål modtog sagsøgeren tilskud fra Kommissionen for år anmodet om dem.
 2000 i overensstemmelse med den aftale, der var indgået
 mellem parterne. Ved den anfægtede beslutning har Kommis-
 sionen bragt den økonomiske støtte til ophør på grund af, at
 der er konstateret finansielle uregelmæssigheder hos sagsø-
 geren.
 Sag anlagt den 24. september 2001 af Calberson G.E. mod
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren påberåbt sig
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 følgende:
 — Tilsidesættelse af de almindelige betingelser i tilskudsafta- (Sag T-220/01)
 len af 24. maj 2000.
 — Tilsidesættelse af retten til kontradiktion under den (2001/C 317/69)
 administrative procedure. Sagsøgeren har gjort gældende,
 at den anfægtede beslutning er tilblevet uden partshøring (Processprog: fransk)
 og at den er utilstrækkeligt begrundet.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den beretti-
 den 24. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 gede forventning.
 De Europæiske Fællesskaber af selskabet Calberson G.E., Paris,
 ved avocat Thierry Gallois.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 21. september 2001 af Laboratoire Moni- — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø-
 que Remy mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- relse svarende til beløbene for følgende fakturaer:
 skaber
 — 135 963 BRU, svarende til 82 991,96 DEM, for
 (Sag T-218/01) ekstraomkostninger til indladning
 (2001/C 317/68) — 135 098 BRU, svarende til 900 DEM for bøder, som
 er betalt til de polske myndigheder
 (Processprog: fransk)
 — 135 099 BRU, svarende til 6 960 DEM, for bøder
 betalt til de polske myndigheder
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 21. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 — 135 964 BRU, svarende til 16 050 DEM, for udgifter
 De Europæiske Fællesskaber af Laboratoire Monique Remy,
 Grasse (Frankrig), ved advokat Jean-Félix Pupel. til de af lagerets forvalter krævede plasticemballager.
 — Det fastslås, at der skal betales renter af godtgørelsen fra
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand: Sagsøgeren har den ottende dag efter udstedelsen af de ubetalte fakturaer
 anfægtet Kommissionens beslutning K(2000) 1380 af 2. juli
 2001 om bortfald af den finansielle støtte, som sagsøgeren, i — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88, som led i ninger.
 projekt nr. 93.FR.06.027 med titlen: »Pilot- og demonstrations-
 projekt vedrørende middelhavsplanten Iris’ anvendelsesmulig-
 heder i parfume- og levnedsmiddelduftindustrien (Frankrig,
 Spanien og Grækenland)« blev tildelt i henhold til Kommissio- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 nens beslutning K(93) 3185 af 10. november 1993 om
 tildeling af finansiel støtte fra EUFGL, Udviklingssektionen.
 Den foreliggende sag vedrører forsendelsen af parti


text:
5 og 7
 som omhandlet i forordning nr. 1799/1999 om transport af
 oksekød fra interventionslageret i Tyskland til Rusland. Ifølge
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter denne forordning skulle sagsøgeren varetage ladningen af
 transportmidlerne. Sagsøgeren fakturerede interventionsorga-
 Sagsøgeren har gjort gældende, at beslutningen ikke overholder net disse ydelser i overensstemmelse med de tariffer, selskabet
 princippet om god forvaltningsskik, eftersom den ikke indehol- havde modtaget af interventionsorganet, der igen havde mod-
 der oplysninger om mulighederne for at klage over den taget dem af det selskab, som administrerede oplagringen.
 ---pagebreak--- C 317/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.11.2001
 Ifølge sagsøgeren udførte det administrerende selskab sine tildelte sagsøgeren kontrakten vedrørende parti nr. 5 om
 ydelser i forbindelse med ladningen utilfredsstillende, og det transport af 6 500 tons skummetmælkspulver fra Irland til
 polske politi pålagde sagsøgeren bøder efter at have konstateret Rusland.
 tilfælde af overvægt. Endvidere rejste det administrerende
 selskab krav om forudbetaling af ekstraomkostningerne i Department of Agriculture, Food and Rural Development
 forbindelse med ladningen. (D.A.F.) overgav imidlertid sagsøgeren varerne med betydelig
 forsinkelse, hvilket tvang selskabet til at betale rederen omkost-
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at ningerne som følge af, at det af selskabet fragtede skib lå stille.
 Kommissionen er ansvarlig såvel inden som uden for kontrakt-
 forhold. Til støtte for sine påstande om erstatning af det lidte tab gør
 sagsøgeren gældende, at Kommissionen ifalder ansvar inden
 Sagsøgeren fremfører herved de samme argumenter som i sag for, subsidiært uden for kontraktforhold. Til støtte herfor
 T-215/01 og gør gældende, at ekstraomkostningerne i den fremfører sagsøgeren tilsvarende anbringender og argumenter
 foreliggende sag blev forvoldt af den handlemåde, som blev som i sag T-215/01.
 fulgt af interventionsorganets lager, der krævede forudbetaling
 af et pristillæg for frigivelse og ladning af varerne, og som
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1815/1999 af 18.8.1999 om
 udførte transaktionerne i forbindelse hermed utilfredsstillende, levering af skummetmælkspulver til Rusland (EFT L 220, s. 13).
 hvorved sagsøgeren pådrog sig bøder.
 Slettelse af sag T-42/00 (1)
 Sag anlagt den 24. september 2001 af Calberson G.E. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (2001/C 317/71)
 (Sag T-221/01) (Processprog: tysk)
 (2001/C 317/70) Ved kendelse af 5. juni 2001 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (Processprog: fransk) besluttet, at sag T-42/00, City-Broker Deutschland GmbH mod
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der og Design), skal slettes af registeret.
 den 24. september 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af selskabet Calberson G.E., Paris,
 ved avocat Thierry Gallois. (1) EFT C 135 af 13.5.2000.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø-
 relse svarende til fakturabeløbene på 114 4316 BRU
 Slettelse af sag T-359/00 (1)
 (25 761,11 USD) og 413 1828 BRU (23 115,49 EUR).
 — Det fastslås, at der skal betales legale renter af godtgørel- (2001/C 317/72)
 sen fra den ottende dag efter udstedelsen af de ubetalte
 fakturaer (Processprog: spansk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost- Ved kendelse af 21.


text:
juni 2001 har formanden for Fjerde
 ninger. Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-359/00, Organización de Productores
 Asociados de Grandes Atuneros Congeladores (OPAGAC) y
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Empresarios Asociados mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 Sagsøgeren har forklaret, at Kommissionen ved beslutning af
 23. september 1999 i henhold til forordning nr. 1815/1999 (1) (1) EFT C 45 af 10.2.2001.


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Milano (Italien) den 26. juli 2012 — Nintendo Co., Ltd m.fl. mod PC Box Srl og 9Net Srl
 (Sag C-355/12)
 2012/C 295/41
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Milano
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Nintendo Co., Ltd, Nintendo of America Inc. og Nintendo of Europe GmbH
 Sagsøgte: PC Box Srl og 9Net Srl
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 6 i direktiv 2001/29/EF (1), herunder også i lyset af 48. betragtning til samme direktiv, fortolkes således, at tekniske foranstaltninger til beskyttelse af ophavsretligt beskyttede værker eller andre frembringelser kan udvides til ligeledes at omfatte et system, der er produceret og markedsført af den samme virksomhed, hvori der i hardwaren installeres en anordning, som på et separat medie, der indeholder de beskyttede værker (videospil produceret af samme virksomhed samt af tredjemand, der ejer de beskyttede værker), kan genkende en identificeringskode, uden hvilken de pågældende værker ikke kan vises og bruges i dette system, hvorved det pågældende udstyr således omfatter et system, der ikke er interoperabelt med komplementerende udstyr eller produkter, som ikke stammer fra den virksomhed, der producerer selve systemet?
 2)
 Såfremt det er nødvendigt at tage stilling til, om brugen af et produkt eller en komponent, hvis formål er at omgå en teknisk beskyttelsesforanstaltning, vejer tungere end andre kommercielt relevante formål og brug, kan artikel 6 i direktiv 2001/29/EF, herunder også i lyset af 48. betragtning til samme direktiv, da fortolkes således, at den nationale retsinstans ved vurderingen af dette spørgsmål, skal anvende kriterier, hvorved det særlige formål som rettighedsindehaverne har tiltænkt det produkt, hvori det beskyttede indhold indsættes, tillægges særlig vægt, eller alternativt — eller i tillæg hertil — kvantitative kriterier vedrørende omfanget af de sammenlignede former for brug, eller kvalitative kriterier, dvs. kriterier vedrørende arten og vigtigheden af de pågældende former for brug?
 (1) EFT L 167, s. 10.


text:
6.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/4
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 23. februar 2016 — Francisca Garzón Ramos og José Javier Ramos Martín mod Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA og Intercotrans SL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de les Illes Balears — Spanien)
 (Sag C-380/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - procedure med henblik på realisering af pant i fast ejendom - kompetencen for den nationale ret, der skal påkende et anerkendelsessøgsmål - ingen gennemførelse af EU-retten - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - Domstolen åbenbart inkompetent))
 (2016/C 200/05)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de les Illes Balears
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Francisca Garzón Ramos og José Javier Ramos Martín
 Sagsøgte: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA og Intercotrans SL
 Konklusion
 Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke er kompetent til at besvare de spørgsmål, som Audiencia Provincial de les Illes Balears (provinsdomstolen på de Baleariske øer) har forelagt ved afgørelse af 1. juli 2015.
 (1) EUT C 354 af 26.10.2015.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/33
 Rettens kendelse af 27. november 2013 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-203/13 P) (1)
 (Appel - personalesag - afvisning af sagen i første instans som åbenbart ugrundet - stævning indgivet pr. fax inden for søgsmålsfristen og underskrevet ved hjælp af et stempel, som gengav advokatens underskrift - indgivelse af originalen efter fristens udløb - sagen anlagt for sent - appel åbenbart ugrundet)
 2014/C 45/55
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 28. januar 2013 i sag F-92/12, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, Marcuccio mod Kommissionen, med påstand om ophævelse af denne kendelse.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger inden for rammerne af den foreliggende sag.
 (1) EUT C 156 af 1.6.2013.


text:
17.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 409/48
 Sag anlagt den 10. august 2014 — Pro Asyl mod EASO
 (Sag T-617/14)
 2014/C 409/68
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Pro Asyl Bundesweite Arbeitsgemeinschaft für Flüchtlinge e.V. (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokat S. Hilbrans)
 Sagsøgt: Det Europæiske Asylstøttekontor (EASO)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgtes afgørelse af 10. juni 2014 — EASO/ED/2014/34 annulleres, for så vidt som der herved nægtes aktindsigt i beredskabsplanen for indsættelse af asylstøttehold til Bulgarien (»Operating Plan on Bulgaria«) og ikke gives adgang til sagsøgtes dokumentregister i henhold til artikel 11 i forordning (EF) nr. 1049/2001.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til aktindsigt
 Sagsøgeren gør gældende, at der for så vidt angår den omtvistede »Operating Plan on Bulgaria« ikke foreligger en undtagelse til sagsøgers generelle ret til aktindsigt i henhold til artikel 4 i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1).
 Sagsøgeren har i denne forbindelse anført, at afslaget på aktindsigt navnlig ikke kunne begrundes i beskyttelsen af drøftelserne under dokumentets udarbejdelse i henhold til artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001, idet beredskabsplanen var færdigudarbejdet.
 Desuden er »Operating Plan on Bulgaria« ikke et dokument fra tredjemand i henhold til artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1049/2001, da sagsøgte og Republikken Bulgarien har underskrevet planen i fællesskab. Beredskabsplanen hidrører derfor heller ikke fra denne medlemsstat som omhandlet i artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 1049/2001.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af registeraktindsigt
 Sagsøgeren gør desuden gældende, at den anfægtede afgørelse også skal annulleres, for så vidt som sagsøgeren nægtes aktindsigt i det elektroniske dokumentregister i henhold til artikel 11 i forordning nr. 1049/2001 og artikel 11 i EASO’s bestyrelses afgørelse nr. 6.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43)


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 8. juni 2006 — Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH mod Ulrich Deppe, Hanne-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (født Deppe) (C-7/05), Siegfried Hennings (C-8/05), Hartmut Lübbe (C-9/05) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof (Tyskland))
 (Forenede sager C-7/05 — C-9/05) (1)
 (Sortsbeskyttelse - størrelsen af et rimeligt vederlag til indehaveren af en EF-sortsbeskyttelse - artikel 5, stk. 2, 4 og 5 i forordning (EF) nr. 1768/95 ændret ved forordning (EF) nr. 2605/98 - begrebet vederlag, som skal være betydeligt lavere end det beløb, der opkræves for en licens til produktion af formeringsmateriale)
 (2006/C 178/07)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof (Tyskland)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
 Sagsøgte: Ulrich Deppe, Hanne-Rose Deppe, Thomas Deppe, Matthias Deppe, Christine Urban (født Deppe) (C-7/05), Siegfried Hennings (C-8/05), Hartmut Lübbe (C-9/05)
 Sagens genstand
 Præjudiciel — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 5, stk. 2, 4 og 5, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1768/95 af 24. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende landbrugsundtagelsen i artikel 14, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 om EF-sortsbeskyttelse (EFT L 173, s. 14), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2605/98 af 3. december 1998 (EFT L 328, s. 6) — størrelsen af det rimelige vederlag, der skal betales til indehaveren af fællesskabsbeskyttelsen — begrebet »betydeligt lavere« end det beløb, der opkræves for en licens til produktion af formeringsmateriale — vederlag på 80 % af beløbet for produktion på licens
 Konklusion
 1)
 Et vederlag på 80 % af det beløb, der i samme område opkræves for en licens til produktion af formeringsmateriale af den laveste kategori, der officielt kan certificeres, af samme sort ved anvendelse af landbrugsundtagelsen i artikel 14, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 af 27. juli 1994 om EF-sortsbeskyttelse opfylder ikke betingelsen, hvorefter nævnte vederlag skal være »betydeligt lavere« end det beløb, der opkræves for en licens til produktion af formeringsmateriale som omhandlet i artikel 5, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1768/95 af 24. juli 1995 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende landbrugsundtagelsen i artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 2100/94, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2605/98 af 3. december 1998, med forbehold af den nationale rets vurdering af de øvrige relevante omstændigheder i hver enkelt hovedsag.
 2)
 Kriterierne for fastlæggelse af vederlaget for indehaveren af en EF-sortsbeskyttelse er fastsat i artikel 5, stk. 4 og 5, i forordning nr. 1768/95, som ændret ved forordning nr. 2605/98. Disse kriterier har ikke tilbagevirkende kraft, men kan anvendes som retningslinjer ved beregningen af vederlaget for så vidt angår udsåninger, der har fundet sted inden ikrafttrædelsen af forordning nr. 2605/98.
 3)
 En aftale mellem sammenslutninger af indehavere og landbrugere som omhandlet i artikel 5, stk. 4, i forordning nr. 1768/95, som ændret ved forordning nr. 2605/98, kan kun anvendes som retningslinje for de samlede beregningsparametre, såfremt aftalen er blevet meddelt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og offentliggjort i Sortsmyndighedens Tidende, også selv om aftalen er indgået inden ikrafttrædelsen af forordning nr. 2605/98. En sådan


text:
aftale kan fastlægge en vederlagssats, der er forskellig fra den, der subsidiært er fastsat i artikel 5, stk. 5, i forordning nr. 1768/95, som ændret ved forordning nr. 2605/98.
 4)
 Når der ikke foreligger nogen aftaler mellem sammenslutninger af indehavere og landbrugere, skal vederlaget for indehaveren af en EF-sortsbeskyttelse fastsættes i henhold til artikel 5, stk. 5, i forordning nr. 1768/95, som ændret ved forordning nr. 2605/98, til et fast beløb, som hverken udgør en øvre eller en nedre grænse.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005.


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/34
 Sag anlagt den 31. maj 2016 — Atlas Copco Airpower og Atlas Copco mod Kommissionen
 (Sag T-278/16)
 (2016/C 279/49)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Atlas Copco Airpower (Antwerpen, Belgien) og Atlas Copco AB (Nacka, Sverige) (ved advokaterne A. von Bonin, A. Haelterman og O. Brouwer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 11. januar 2016 om skattefritagelse for overskydende fortjeneste, statsstøtteordning SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om en retlig fejl og et åbenbart urigtigt skøn ved fastlæggelsen af den angivelige statsstøtteforanstaltning og dens kvalificering som statsstøtte som omhandlet i artikel 1, litra d), i Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og i artikel 107 TEUF.
 2.
 Andet anbringende om en retlig fejl og en urigtig anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet det blev fastslået, at ordningen med justeringer for overskydende fortjeneste udgør statsstøtte.
 3.
 Tredje anbringende om et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med udpegningen af modtagerne af den angivelige støtte, manglende konsekvens ved udpegningen af multinationale koncerner som støttemodtagere og tilsidesættelse af legalitetsprincippet og artikel 16, stk. 1, i Rådets forordning (EU) 2015/1589 af 13. juli 2015 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 4.
 Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af principperne om retssikkerhed, beskyttelse af den berettigede forventning og god forvaltning.


text:
18.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 16/32
 Rettens dom af 25. november 2015 — Masafi mod KHIM — Hd1 (masafi)
 (Sag T-249/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket masafi - det ældre nationale ordmærke masafi - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 016/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Masafi Co. LLC (Dubai, De Forenede Arabiske Emirater) (ved advokat G. Hinarejos Mulliez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Hd1 Ltd (Huddersfield, Det Forenede Kongerige)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 17. februar 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1131/2013-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Hd1 Ltd og Masafi Co. LLC.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Masafi Co. LLC bærer sine egne omkostninger og betaler de af Harmoniseringskontoret afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. oktober 2008 — Straffesag anlagt af Győrgy Katz mod István Roland Sós (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Bíróság — Republikken Ungarn)
 (Sag C-404/07) (1)
 (Politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager - rammeafgørelse 2001/220/RIA - ofres stilling i forbindelse med straffesager - subsidiært privat påtaleberettiget, som overtager påtalen fra statsadvokaten - vidneforklaring fra offeret)
 (2008/C 301/20)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Győrgy Katz/István Roland Sós
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Fővárosi Bíróság — fortolkning af artikel 2 og 3 i Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15. marts 2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager (EFT L 82, s. 1) — national lovgivning, der udelukker muligheden for vidneforklaring fra den, der er offer i en straffesag, og som har indledt denne som subsidiært privat påtaleberettiget
 Konklusion
 Artikel 2 og 3 i Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15. marts 2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager skal fortolkes således, at de ikke indeholder nogen forpligtelse for en national domstol til at tillade et offer for et strafbart forhold at afgive forklaring som vidne i forbindelse med en subsidiær privat påtale som den i hovedsagen omhandlede. I mangel af en sådan mulighed skal offeret imidlertid have tilladelse til at afgive et udsagn, der kan indgå som bevis i sagen.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/17
 Domstolens kendelse (Femte) af 11. december 2014 — Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) mod Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 (Sag C-99/14 P) (1)
 ((Appel - statsstøtte - afgørelse 2010/787/EU - Statsstøtte til fremme af lukning af urentable kulminer - betingelser for at anse denne støtte for forenelig med det indre marked - Domstolens procesreglement artikel 181))
 (2015/C 065/24)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (ved solicitor K. Dasai og abogada S. Cisnal de Ugarte)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved F. Florindo Gijón og P. Mahnič Bruni, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved L. Flynn, É. Gippini Fournier og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) betaler appelsagens omkostninger.
 (1) EUT C 112 af 14.4.2014.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/38
 Sag anlagt den 14. marts 2017 — Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità mod Kommissionen
 (Sag T-163/17)
 (2017/C 129/58)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Consorzio di Garanzia dell'Olio Extra Vergine di Oliva di Qualità (Rom, Italien) (ved advokaterne A. Fratini og G. Pandolfi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Der gives sagsøgeren medhold, hvorved Kommissionen pålægges ansvar uden for kontraktforhold i henhold til artikel 268 og artikel 340, stk. 2, TEUF.
 —
 Sagsøgeren tilkendes erstatning for den materielle skade (lidt tab og tabt fortjeneste) og immateriel skade (på ry og omdømme), som er påført sagsøgeren.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale renter og morarenter.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i nærværende sag tilsigter erstatning for det tab, konsortiet har lidt, dels som følge Kommissionens ukoordinerede forvaltning af EU-programmerne for fremme af olivenolie i tredjelande, dels som følge af Kommissionens manglende ophævelse af de skadelige og konkurrenceforvridende virkninger, der blev skabt ved de to programmers ukoordinerede overlapning.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om de ulovligheder, som Kommissionen har begået, vedrører en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling som omhandlet i artikel 18 TEUF og artikel 21 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet Kommissionen ikke sikrede en sammenhængende koordination af EU-programmerne for fremme af olivenolie i tredjelande, samt tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og retten til god forvaltning som omhandlet i artikel 41, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet Kommissionen ifølge sagsøgeren ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger, efter at den blev oplyst om de konkurrencebegrænsende virkninger, der fulgte af den manglende koordination af de to reklamekampagner.
 2.
 Andet anbringende om, at der foreligger et faktisk og reelt tab, vedrører den omstændighed, at Kommissionen ved at tilsidesætte sine forpligtelser har forvoldt sagsøgeren betydelig skade (lidt tab, tabt fortjeneste og immaterielt tab).
 3.
 Tredje anbringende om, at der foreligger årsagsforbindelse, vedrører den omstændighed, at der, eftersom det lidte tab er en tilstrækkeligt direkte og umiddelbar følge af den upassende forvaltning af programmerne for fremme af olivenolie i tredjelande, er en direkte årsagsforbindelse mellem Kommissionens adfærd og det påståede tab, som skal erstattes i henhold til artikel 340, stk. 2, TEUF.


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/34
 Sag anlagt den 19. november 2010 — Cocchi og Falcione mod Kommissionen
 (Sag F-122/10)
 2011/C 63/62
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgien) og Nicola Falcione (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Orlandi og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om tilbagetrækning af et forslag vedrørende overførsel af sagsøgernes pensionsrettigheder, som allerede var accepteret af disse.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 12. februar 2010 om »annullation« af forslaget af 16. september 2009, som var accepteret af Nicola Falcione den 9. oktober 2009, vedrørende overførsel, i henhold til artikel 11, stk. 2, i vedtægten, af hans pensionsrettigheder.
 —
 Annullation af afgørelsen af 23. februar 2010 om »annullation« af forslaget af 13. oktober 2009, som var accepteret af Giorgio Cocchi den 10. november 2010, vedrørende overførsel, i henhold til artikel 11, stk. 2, i vedtægten, af hans pensionsrettigheder
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale 200 000 EUR til Nicola Falcione og 50 000 EUR til Giorgio Cocchi.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/12
 Sag anlagt den 21. september 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-345/05)
 (2005/C 281/22)
 Processprog: portugisisk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. september 2005 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Lyal og M. Afonso, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 18 EF, 39 EF, 43 EF og 56, stk. 1, EF samt artikel 28, 31 og 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet den har opretholdt skattebestemmelser, hvorefter det for fritagelse for beskatning af fortjeneste ved afståelse mod vederlag af fast ejendom bestemt til vedvarende beboelse for den skattepligtige person eller dennes husstand som omhandlet i artikel 10, stk. 5, i Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (den portugisiske lov om indkomstskat for personer) i bestemmelsens litra a) opstilles som betingelse, at fortjenesten geninvesteres i erhvervelse af fast ejendom beliggende i Portugal.
 2.
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 En betingelse om geninvestering af fortjeneste fra salg af en fast ejendom, der er bestemt til vedvarende beboelse for en skattepligtig person eller dennes husstand, i erhvervelse af en anden fast ejendom beliggende i Portugal udgør klart en hindring for udøvelsen af de grundlæggende friheder, der er sikret ved EF-traktaten og ved EØS-aftalen.
 De af Den Portugisiske Republik fremførte forklaringer og begrundelser for denne betingelse kan ikke godtages.


text:
1.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 61/21
 Sag anlagt den 7. januar 2014 — Banco Popular Español mod Kommissionen
 (Sag T-31/14)
 2014/C 61/38
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Banco Popular Español, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero og G. Canalejo Lasarte)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres i henhold til artikel 263 TEUF, for så vidt som den fastslår, at der foreligger statsstøtte og anordner tilbagesøgning heraf fra investorerne.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 1, artikel 2 og artikel 4, stk. 1, i det omfang den identificerer investorerne som modtagere, som skal tilbagebetale den angivelige støtte.
 —
 Subsidiært gøres påbuddet om tilbagesøgning af støtten fra investorerne i artikel 4, stk. 1, in fine, uvirksomt, idet det er i strid med retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, eftersom der ikke kan anordnes tilbagesøgning på et tidspunkt, der ligger forud for offentliggørelsen af afgørelsen om at indlede proceduren.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 2, og metoden til fastlæggelse af den angivelige fordel, som investorerne skal tilbagebetale, erklæres for uforenelig med lovgivningen.
 —
 Det fastslås, at afgørelsens artikel 4, stk. 1, vedrørende forbuddet mod at »overføre tilbagebetalingsforpligtelsen til andre personer« er en nullitet, eller denne bestemmelse annulleres delvis, for så vidt som den indebærer en stillingtagen til forbuddet mod eller den angivelige ugyldighed af kontraktvilkår om regres over for tredjeparter for de beløb, som investorerne skal tilbagebetale til den spanske stat.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den afgørelse, der anfægtes i den foreliggende sag, er den samme som i sag T-29/14 Taetel mod Kommissionen.
 Der påberåbes lignende søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter som dem, der er gjort gældende i denne sag.


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Craiova (Rumænien) den 6. juli 2010 — Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu og Administrația Fondului pentru Mediu mod Claudia Norica Vijulan
 (Sag C-335/10)
 ()
 2010/C 274/10
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Craiova
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Târgu-Jiu og Administrația Fondului pentru Mediu
 Sagsøgt: Claudia Norica Vijulan
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 110, stk. 1, TEUF (tidligere artikel 90 EF) fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at indføre en afgift, som har samme kendetegn som miljøafgiften indeholdt i hastedekret nr. 50/2008, som ændret ved hastedekret nr. 218/2008, for hvilken M1 motorkøretøjer, som opfylder forureningsstandard Euro 4, og med en cylindervolumen, som ikke overstiger 2 000 cm3, og alle N1 motorkøretøjer, som opfylder forureningsstandard Euro 4, og som indregistreres for første gang i Rumænien eller i en anden medlemsstat i perioden mellem den 15. december 2008 og den 31. december 2009, er fritaget, men som finder anvendelse på lignende eller konkurrerende brugte motorkøretøjer fra andre medlemsstater, som er blevet indregistreret før den 15. december 2008, idet en sådan afgift kan udgøre en intern afgift på varer fra andre medlemsstater, som udgør indirekte forskelsbehandling i forhold til beskatningen af indenlandske varer for at beskytte den indenlandske produktion af nye motorkøretøjer?
 2)
 Skal artikel 110, stk. 1, TEUF (tidligere artikel 90 EF) fortolkes således, at den forbyder en medlemsstat at indføre en afgift, som har samme kendetegn som miljøafgiften indeholdt i hastedekret nr. 50/2008, som ændret ved hastedekret nr. 218/2008, for hvilken M1 motorkøretøjer, som opfylder forureningsstandard Euro 4, og med en cylindervolumen, som ikke overstiger 2 000 cm3, og alle N1 motorkøretøjer, som opfylder forureningsstandard Euro 4, og som indregistreres for første gang i Rumænien eller i en anden medlemsstat i perioden mellem den 15. december 2008 og den 31. december 2009, er fritaget, men som finder anvendelse på motorkøretøjer med andre tekniske kendetegn end de angivne, som er blevet indregistreret i den samme periode i andre medlemsstater, idet en sådan afgift kan udgøre en intern afgift på varer fra andre medlemsstater, som udgør indirekte forskelsbehandling i forhold til beskatningen af indenlandske varer for at beskytte den indenlandske produktion af nye motorkøretøjer?


text:
C 318/34 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 10 . 97
 De Europæiske Fællesskaber af Comunidad Autónoma de Sag anlagt den 8. september 1997 af C. mod Kommissio
 Cantabria, Spanien, ved advokat Juan Ignacio Sáez Bere nen for De Europæiske Fællesskaber
 ciartu, Cantabria. ( Sag T-248/97)
 ( 97/C 318/65 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Henvisningen
 til Astander i den ellevte betragtning til Rådets forordning (Processprog: spansk)
 ( EF) nr. 1013/97 annulleres, og det bestemmes, at den i
 artikel 1 og 2 omhandlede støtte ikke er betinget af Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 begrænsningen af virksomheden med ombygning af skibe der den 8 . september 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 på det nævnte skibsværft. for De Europæiske Fællesskaber af C. ved advokat Valeri
 ano Hernandez Martin, calle Conde de la Cimera 2, Ma
 drid .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren gør indsigelse mod, at Rådets forordning ( EF) — Det fastslås, at Europa-Kommissionens ansættelses
 nr. 1013/97 af 2 . juni 1997 om støtte til bestemte skibs myndigheds afgørelse af 30 . marts 1992, hvorved den
 værfter, der er under omstrukturering ( ] ), i den ellevte accepterede C. 's afskedsbegæring og anså denne for
 betragtning indeholder den udtalelse, at der ikke vil blive endelig, er absolut ugyldig eller en nullitet.
 foretaget ombygning af skibe på skibsværftet i Astander.
 Det gøres herved gældende, at selv om det er klart, at den
 nævnte udtalelse ikke gengives udtrykkeligt i den nævnte — Det fastslås, at sagsøgeren fortsat er tjenestemand ved
 forordnings artikler, står det fast, at den udgør en betin Kommissionen, og a ) Kommissionen tilpligtes at betale
 gelse for opnåelsen af den støtte, der undtagelsesvis hjem ham den løn, der er optjent, men ikke modtaget af
 les i forordningens artikel 1 og 2 . I artikel 1 , stk . 4, næv sagsøgeren siden 1 . april 1992, eller b) det fastslås, at
 nes således muligheden for, at støtte til omstrukturering af den invalidepension, der vil skulle tildeles C. , efter
 de statsejede værfter i Spanien kan erklæres forenelig med gennemførelsen af de nødvendige formaliteter skal
 fællesmarkedet op til et beløb og på vilkår, som fastsættes udbetales med virkning fra den 1 . april 1992 .
 nærmere i samme bestemmelse, men i den betragtning, der
 umiddelbart anfægtes, gøres den nævnte støtte betinget af, — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 at der ikke foretages ombygning af skibe på skibsværftet i
 Astander, så længe det er statsejet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren anfører, at henvisningen til Astander i den Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-27/97, C. mod Kommissionen, anførte ( J ).
 anfægtede forordning er i strid med den materielle betin
 gelse i Rom-traktatens artikel 189, i det omfang præamb
 len til en forordning indeholder en regulær beslutning, (') EFT C 181 at 14 . 6 . 1997, s . 15 .
 som burde være kommet til udtryk i selvstændige bestem
 melser og ikke være indeholdt


text:
uden nærmere angivelse i
 en generel bestemmelse . Rådet har anvendt forordningsfor
 men, men har gjort forordningens effektive virkning
 afhængig af, at en beslutning efterkommes, som også er
 bindende, men som berører konkrete adressater. Sag anlagt den 8 . september 1997 af C. mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-249/97)
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at pligten til at
 begrunde retsakter er tilsidesat, da det efter sagsøgerens ( 97/C 318/66 )
 opfattelse ikke er muligt at forstå, hvorfor en generel støt
 teregulering gøres betinget af, at en begrænsning, der (Processprog: spansk)
 påhviler et nærmere angivet skibsværft, overholdes; der er
 ingen hjemmel herfor i et samtykke eller en tiltrædelse,
 som må kræves ved indførelse af en så indgribende beslut Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 ning, såvel for det berørte skibsværft som for det omkring der den 8 . september 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 liggende område, der er nærmest ved det sted, hvor skibs for De Europæiske Fællesskaber af C. ved advokat Valeri
 værftet er beliggende. ano Hernåndez Martin, calle Conde de la Cimera 2, Ma
 drid.
 (M EFT L 148 af 6 . 6 . 1997, s. 1 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Der gives sag
 søgeren medhold, og der tilkendes ham følgelig en invali
 depension på de i stævningen angivne vilkår. Sagsøgte til
 pligtes at betale sagens omkostninger.


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/24
 Sag anlagt den 4. oktober 2011 — Maxima Grupė mod KHIM — Bodegas Maximo (MAXIMA PREMIUM)
 (Sag T-523/11)
 2011/C 355/44
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Maxima Grupė, UAB (Vilnius, Litauen) (ved advokaterne R. Žabolienė og E. Saukalas)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bodegas Maximo, SL (Oyón, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 2. august 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1584/2010-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Maxima Grupė, UAB
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »MAXIMA PREMIUM«, for varer i klasse 3, 5, 16, 29, 30, 31, 32 og 33 — EF-varemærkeansøgning nr. 6981443
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Bodegas Maximo, SL
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 6642284 af ordmærket »MAXIMO«, for varer i klasse 33
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen for alle de anfægtede varer
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fastslog, at der var risiko for forveksling uden at tage hensyn til alle relevante aspekter i nærværende sag, herunder at »MAXIMO/MAXIMA« i sig selv har en svag grad af særpræg, lighed mellem tegnene og den omstændighed, at den relevante kundekreds er meget opmærksom og velinformeret.


text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/12
 Kendelse afsagt af Domstolen (Syvende Afdeling) den 28. september 2016 — straffesag mod Angela Manzo (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Italien)
 (Sag C-542/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - enslydende præjudicielle spørgsmål - artikel 49 TEUF og 56 TEUF - etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - hasardspil - restriktioner - tvingende almene hensyn - proportionalitet - offentlige kontrakter - betingelser for deltagelse i et udbud og vurdering af den økonomiske og finansielle formåen - udelukkelse af tilbudsgiveren på grund af manglende fremlæggelse af attester af dennes økonomiske og finansielle formåen fra to særskilte bankinstitutter - direktiv 2004/18/EF - artikel 47 - anvendelighed))
 (2016/C 454/23)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Santa Maria Capua Vetere
 Tiltalt i straffesagen
 Angela Manzo
 Konklusion
 1)
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, der pålægger de erhvervsdrivende, som ønsker at deltage i et udbud vedrørende tildelingen af koncessioner på området for spil og væddemål, en pligt til at føre bevis for deres økonomiske og finansielle formåen ved erklæringer fra mindst to banker, uden at åbne op for muligheden for, at denne formåen ligeledes kan godtgøres på anden vis, for så vidt som en sådan bestemmelse kan opfylde de i Domstolens praksis fastsatte betingelser om forholdsmæssighed, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, navnlig direktivets artikel 47, skal fortolkes således, at en national lovgivning om tildeling af koncessioner på hasardspilsområdet som den i hovedsagen omhandlede ikke er omfattet af dets anvendelsesområde.
 (1) EUT C 16 af 18.1.2016.


text:
C 366/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.12.1999
 Slettelse af sag C-92/99 (1) Slettelse af sag C-185/99 (1)
 (1999/C 366/43)
 (1999/C 366/47)
 Ved kendelse af 24. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-92/99, Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-185/99,
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret. Riksskatteverket mod X, Y og Z (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Regeringsrätten), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999.
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 Slettelse af sag C-151/99 (1)
 (1999/C 366/44)
 Ved kendelse af 28. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-151/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland, Slettelse af sag C-186/99 (1)
 skal slettes af registeret.
 (1999/C 366/48)
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-186/99,
 Riksskatteverket mod X (anmodning om præjudiciel afgørelse
 fra Regeringsrätten), skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-31/99 (1)
 (1999/C 366/45) (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-31/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 Slettelse af sag C-210/99 (1)
 (1999/C 366/49)
 Slettelse af sag C-32/99 (1)
 Ved kendelse af 30. september 1999 har præsidenten for De
 (1999/C 366/46) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-210/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher-
 Ved kendelse af 29. september 1999 har præsidenten for De tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-32/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher-
 tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 204 af 17.7.1999.
 (1) EFT C 86 af 27.3.1999.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 8. juli 2004
 i sag T-203/02, The Sunrider Corp. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ældre ordmærke VITAFRUT - ansøgning om VITAFRUIT som EF-ordmærke - reel brug af det ældre varemærke - varer af lignende art - artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 15 og artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2004/C 239/39)
 Processprog: engelsk
 I sag T-203/02, The Sunrider Corp., Torrance, Californien (De Forenede Stater), ved avocat A. Kockläuner, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: S. Laitinen), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) var Juan Espadafor Caba, Granada (Spanien), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 8. april 2002 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1046/2000-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Juan Espadafor Caba og The Sunrider Corp., har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne A.W.H. Meij og N.J. Forwood; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 233 AF 28.9.2002.


text:
28.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 126/22
 Appel iværksat den 28. februar 2012 af Willem Stols til prøvelse af Personalerettens dom af 13. december 2011 i sag F-51/08 RENV, Stols mod Rådet
 (Sag T-95/12 P)
 2012/C 126/43
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Willem Stols (Halsteren, Nederlandene) (ved advokaterne S. Rodrigues, A. Blot og C. Bernard-Glanz)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 Appellantens påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling.
 —
 Dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 13. december 2011 i sag F-51/08 RENV ophæves.
 —
 Der gives appellanten medhold i de påstande, som han nedlagde i førsteinstans.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne ved begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat følgende anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende den omstændighed, at Personaleretten ved gennemgangen af det første anbringende, som han havde fremsat i første instans vedrørende en tilsidesættelse af artikel 45, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union og vedrørende et åbenbart fejlskøn, tilsidesatte EU-retten, idet den
 —
 anvendte et kriterium, der ikke er fastsat i vedtægtens artikel 45, stk. 1 (jf. den appellerede doms præmis 46 og 47)
 —
 begrundede dommen på en utilstrækkelig måde og rejste tvivl om inddelingen i to ansættelsesgrupper som omhandlet i vedtægtens artikel 5 (jf. den appellerede doms præmis 52-54) og
 —
 behæftede sin begrundelse med en materiel unøjagtighed og misforstod sprogkriteriet i vedtægtens artikel 45, stk. 1 (jf. den appellerede doms præmis 50 og 51).
 2)
 Andet anbringende vedrørende den omstændighed, at Personaleretten ved gennemgangen af det andet anbringende vedrørende en tilsidesættelse af vedtægtens artikel 59, stk. 1, og princippet om forbud mod forskelsbehandling drog en konklusion, der nødvendigvis hvilede på en retlig fejl, for så vidt som den forkastede det andet anbringende som irrelevant, fordi der ikke var ført bevis for det første anbringende, selv om den havde begået flere retlige fejl, da den konkluderede, at der ikke var ført bevis for det første anbringende (jf. den appellerede doms præmis 59 og 60).


text:
C 397/14 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 gangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydel- rende fortolkningen af Rådets forordning (EéF) nr. 1785/
 sesaftaler skal fortolkes således, at lovgiver har sondret 81 af 30. juni 1981 om den fñlles markedsordning for
 mellem på den ene side almenhedens behov, dog ikke sukker (EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4) og af Rådets forord-
 på det erhvervs- eller forretningsmñssige område, og ning (EéF) nr. 2225/86 af 15. juli 1986 om fastsñttelse af
 på den anden side almenhedens behov på det erhvervs- foranstaltninger til afsñtning af sukker produceret i de
 eller forretningsmñssige område. franske oversùiske områder og om udligning af prisforskel-
 len mellem dette sukker og prñferencesukker (EFT L 194
 af 17.7.1986, s. 7), har Domstolen (Fjerde Afdeling) sam-
 2) Begrebet almenhedens behov, dog ikke på det mensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn, og dom-
 erhvervs- eller forretningsmñssige område, udelukker merne H. Ragnemalm og K. M. Ioannou (refererende
 ikke behov, som ligeledes imùdekommes eller kunne dommer); generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretñr: R.
 imùdekommes af private virksomheder. Grass, den 12. november 1998 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 3) Spùrgsmålet, om der er tale om et offentligretligt
 organ, afhñnger ikke af, hvilket omfang imùdekom-
 I et industrielt kompleks, som omfatter
 melsen af almenhedens behov, dog ikke på det
 erhvervs- eller forretningsmñssige område, har inden
 for det pågñldende organs virksomhed. Det er ligele- Ð installationer, som i et fùrste produktionsled behandler
 des uden betydning, at den erhvervsmñssige virksom- sukkerroer og udvinder sukkersaft deraf, og
 hed udùves af en sñrskilt juridisk person, som tilhùrer
 samme gruppe eller »koncern« som dette.
 Ð installationer, som i et efterfùlgende produktionsled
 forarbejder denne saft og sirup til hvidt sukker, der
 4) Artikel 1, litra b), andet afsnit, i direktiv 92/50/EéF beriges ved tilsñtning af råsukker af sukkerrùr hidrù-
 skal fortolkes således, at spùrgsmålet, om der er tale rende fra OSD
 om almenhedens behov, dog ikke på det erhvervs- eller
 forretningsmñssige område, skal vurderes objektivt,
 således at det herved er uden betydning, hvilken retlig kan de sidstnñvnte installationer, med hensyn til behand-
 form de bestemmelser har, hvori disse behov omhand- lingen af råsukkeret af sukkerrùr hidrùrende fra OSD,
 les. hverken permanent eller i perioder anses for et anlñg eller
 for et raffinaderi i den betydning, der forudsñttes i
 (1) EFT C 388 af 21.12.1996. artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i Rådets forordning (EéF)
 nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fñlles markedsord-
 ning for sukker, som ñndret ved Rådets forordning (EéF)
 nr. 1482/85 af 23. maj 1985.
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 12. november 1998
 i sag C-269/96, Sucreries et Raffineries d'Erstein SA mod
 Fonds d'intervention et de reÂgularisation du marcheÂ du DOMSTOLENS DOM
 sucre (FIRS) (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tri- (Sjette Afdeling)
 bunal administratif de Paris) (1)
 af 12. november 1998
 (Rådets forordning (EéF) nr. 1785/81 og (EéF) nr. 2225/
 86 Ð stùtte til afsñtning af rùrsukker produceret i OSD i sag C-352/96, Den Italienske Republik mod Rådet for
 Ð begrebet


text:
raffinaderi) Den Europñiske Union (1)
 (98/C 397/22) (Annullationssùgsmål Ð forordning (EF) nr. 1522/96 Ð
 åbning og forvaltning af visse toldkontingenter for indfùr-
 sel af ris og brudris)
 (Processprog: fransk)
 (98/C 397/23)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) (Processprog: italiensk)
 I sag C-269/96, angående en anmodning, som Tribunal (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 administratif de Paris (Frankrig) i medfùr af EF-traktatens offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 ret verserende sag, Sucreries et Raffineries d'Erstein SA
 mod Fonds d'intervention et de reÂgularisation du marcheÂ I sag C-352/96, Den Italienske Republik (befuldmñgtiget:
 du sucre (FIRS), at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù- Umberto Leanza, bistået af Danilo Del Gaizo) mod Rådet


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/27
 Sag anlagt den 29. august 2005 — Rath/KHIM
 (Sag T-326/05)
 (2005/C 281/50)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger(e): Matthias Rath (Cape Town, Sydafrika) [ved: Rechtsanwälte S. Ziegler, C. Kleiner og F. Dehn]
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Andre parter i appelsagen: AstraZeneca AB (Södertälje, Sverige)
 Sagsøgerens/sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. maj 2005 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre marked (Varemærker og Design) (KHIM) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: AstraZeneca AB
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »VIXACOR« for varer i klasse 5 (ansøgning nr. 1 739 697).
 Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Matthias Rath (Sagsøgeren)
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: EF-varemærket »Vitacor« for varer og tjenesteydelser i klasse 5, 16 og 41 (nr. 689 018), EF-varemærket »Vitacor Plus« for varer i klasse 5, 16 og 32 (nr. 1 668 565), og det tyske varemærke »Vitacor Plus« for varer i klasse 5, 16 og 31 (nr. 399 65 690).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94, eftersom der er risiko for forveksling mellem det ansøgte varemærke og de i indsigelsessagen påberåbte varemærker.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/31
 Sag anlagt den 22. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-545/09)
 2010/C 63/51
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 12, stk. 4, litra a), i aftale om vedtægten for Europaskolerne (1) skal fortolkes og anvendes således, at det sikres, at lærere, der er udstationeret af en medlemsstat, under deres udstationering har adgang til den samme stigning i rang og løn, som de lærere, der er ansat i denne medlemsstat, og at udelukkelsen af visse lærere udstationeret af Det Forenede Kongerige, under deres udstationering, fra adgang til forbedrede lønskalaer (kendt under forskellige betegnelser såsom »threshold pay [tærskel-løn]«, »excellent teacher system [system for fremragende lærere]«, »advanced skills teachers [lærere med videregående kvalifikationer]«) og fra adgang til andre løntillæg (såsom »teaching and learning responsibility payments [vederlag for ansvarlighed i undervisning og læring]«), såvel som fra stigning efter de eksisterende lønskalaer for lærere, der er ansat ved offentligt støttede skoler i England og Wales, er uforenelig med aftalens artikel 12, stk. 4, litra a), og artikel 25, stk. 1.
 —
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette er en anmodning i henhold til artikel 26 i aftale om vedtægten for Europaskolerne (herefter »aftalen«) om en afgørelse vedrørende fortolkningen og anvendelsen af artikel 12, stk. 4, litra a), og artikel 25, stk. 1, i aftalen.
 I henhold til aftalen udstationeres lærere ved Europaskolerne af deres oprindelsesmedlemsstat. Artikel 12, stk. 4, litra a), bestemmer, at udstationerede lærere »bevarer de rettigheder med hensyn til forfremmelse og pensionering, som de har i deres eget land«. Ikke desto mindre er de af Det Forenede Kongerige udstationerede læreres løn »fastfrosset« under deres udstationering. Lærere, der er udstationeret til Europaskolerne, er således udelukkede fra adgang til forbedrede lønskalaer (kendt under forskellige betegnelser såsom »threshold pay [tærskel-løn]«, »excellent teacher system [system for fremragende lærere]«, »advanced skills teachers [lærere med videregående kvalifikationer]«) og fra adgang til andre løntillæg (såsom »teaching and learning responsibility payments [vederlag for ansvarlighed i undervisning og læring]«), såvel som fra stigning efter de eksisterende lønskalaer for lærere, der er ansat ved offentligt støttede skoler i England og Wales.
 Denne praksis er i modstrid med ordlyden og formålet med aftalens artikel 12, stk. 4, litra a). Den reducerer de omhandlede læreres pension, samt deres karrieremuligheder ved deres hjemvenden til Det Forenede Kongerige. Det påvirker endvidere Unionens budget negativt, da dette må bære forskellen mellem en lavere national løn og Fællesskabets supplement til udstationerede lærere.
 Aftalens artikel 12, stk. 4, litra a), og som en konsekvens heraf artikel 25, stk. 1, skal derfor fortolkes og anvendes således, at de udstationerede lærere sikres fuld adgang til forbedrede lønskalaer, stigning efter de nuværende lønskalaer samt andre ydelser.
 (1) EFT L 212 af 17.8.1994, s. 3.