text:
nedlagt følgende påstande :
 ( Sag T- 196/95 )
 — Det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet. ( 95/C 333/40 )
 — Subsidiært fastslås det i medfør af traktatens artikel 215 ,
 at Kommissionen herved over for sagsøgeren har på (Processprog: fransk)
 draget sig et ansvar uden for kontraktforhold, og
 det pålægges Kommissionen at betale selskabet Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 1 577 188,53 ffr . i erstatning. den 17. oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af » H «, Bruxelles, ved advoka
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin terne Pierre-Paul van Gehuchten og Jacques Sambon,
 ger . Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Louis Schiltz, 2 , rue du Fort Rheinsheim .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er forhandler af biler af mærket Nissan i henhold Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 til en aftale med Nissan France, der importerer disse biler og
 er datterselskab af den japanske fabrikant . Sagsøgeren — Det fastslås, at Invaliditetsudvalgets konklusioner ikke
 anfægter Kommissionens afslag på at behandle den klage er udarbejdet efter en forskriftsmæssig sagsbehandling
 over Nissan France, selskabet har indgivet, og som går ud og er en nullitet.
 på , at eneforhandlingsaftalen ikke er forenelig med EF
 traktatens artikel 85 og forordning ( EØF ) nr . 123/85 . — Kommissionens afgørelse af 27. september 1994, hvor
 ved sagsøgeren blev pensioneret og tilkendt en invalide
 Selv om Kommissionen ganske vist kan foretage en priori pension i overensstemmelse med vedtægtens artikel 78 ,
 tering af de sager, der forelægges den, er den dog forpligtet stk . 3 , annulleres .
 ---pagebreak--- Nr . C 333/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin fremskaffede, at udlede, at den sygdom, som medfører
 ger . ivaliditeten, er uhelbredelig, selv om der i sagsakterne findes
 en række lægeerklæringer, hvoraf fremgår, at sagsøgeren er
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter rask .
 Sagsøgeren anfører for det første, at Kommissionen ikke Endelig påberåber sagsøgeren sig vedtægtens artikel 25 .
 meddelte hende, at den havde anmodet Domstolens præsi
 dent om i henhold til artikel 7 i bilag II til tjenestemands
 vedtægten at udpege den tredje af de læger, der skulle
 udgøre Invaliditetsudvalget, eller orienteret hende om den
 beslutning, som herefter var truffet. Endvidere anfører
 sagsøgeren, at den læge, som blev udpeget til at repræsentere
 hende, ikke orienterede hende om udpegelsen og heller ikke Slettelse af sag T-389/94 ( )
 om, hvad der var hans opgave . Den procedure, hvorved det ( 95/C 333/41 )
 tredje medlem af Invaliditetsudvalget blev udpeget og dets
 arbejde igangsat, er således behæftet med en alvorlig fejl .
 (Processprog: fransk)
 Herudover anfører sagsøgeren, at da hun ikke havde
 kendskab til Invaliditetsudvalgets arbejde, kunne hun ikke
 Ved kendelse af 18 . oktober 1995 har formanden for Tredje
 udnytte den ret, hun havde i henhold til artikel 9 i bilag II til
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 vedtægten, nemlig at forelægge udvalget erklæringer


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale ordinario di Cagliari (Italien) den 9. december 2013 — straffesag mod Mirko Saba
 (Sag C-652/13)
 2014/C 112/27
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale ordinario di Cagliari
 Tiltalt i straffesagen
 Mirko Saba
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 49 TEUF ff. og artikel 56 TEUF ff. samt principperne i EU-Domstolens dom af 16. februar 2012 [i de forenede sager C-72/10 og C-77/10] fortolkes således, at de er til hinder for, at der udbydes koncessioner med en kortere varighed end de tidligere udstedte koncessioner, såfremt det omhandlede udbud er blevet afholdt for at afhjælpe konsekvenserne af, at en række erhvervsdrivende ulovligt er blevet udelukket fra udbudsrunderne?
 2)
 Skal artikel 49 TEUF ff. og artikel 56 TEUF ff. samt principperne i EU-Domstolens nævnte dom af 16. februar 2012 [i de forenede sager C-72/10 og C-77/10] fortolkes således, at de er til hinder for, at behovet for omorganisering af systemet, således at udløbstidspunktet for alle koncessioner synkroniseres, kan begrunde, at koncessionerne i udbud har en kortere varighed end de tidligere tildelte koncessioner?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/82
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 16. oktober 2006 — Kat m.fl. mod Rådet og Kommissionen
 (Forenede sager T-530/93, T-531/93, T-533/93, T-1/94, T-3/94, T-4/94, T-11/94, T-53/94, T-71/94, T-73/94, T-87/94, T-91/94, T-102/94, T-103/94, T-106/94, T 120/94, T-121/94, T-123/94, T-124/94, T-253/94 og T-372/94) (1)
 (2006/C 326/166)
 Processprog: nederlandsk
 Formanden for Femte Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 334 af 9.12.2003.


text:
26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- forordning (EØF) nr. 2241/87 (3) og artikel 2, artikel 21,
 se afsagt den 17. december 2002 af Bundesgerichtshof i stk. 1 og 2, samt artikel 31 i forordning (EØF) nr. 2847/
 en sag anlagt af Pharmacia & Upjohn SpA 93 ( 4), idet det ikke inden for den fastsatte frist:
 (Sag C-31/03) — har fastsat de nærmere betingelser for udnyttelse af
 de fiskekvoter, som det blev tildelt i fangstårene
 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996 og
 (2003/C 101/28) 1997
 — har sikret overholdelse af Fællesskabets bestemmel-
 ser om bevaring af bestandene gennem en tilstrække-
 Ved kendelse afsagt den 17. december 2002, indgået til lig kontrol af fiskeriaktiviterne ved passende inspek-
 Domstolens Justitskontor den 27. januar 2003, har Bundesge- tion af fiskerflåden, af landinger og registrering af
 richtshof i en sag anlagt af Pharmacia & Upjohn SpA forelagt fangster i fangstårene 1990, 1991, 1992, 1993,
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om 1994, 1995, 1996 og 1997
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 — midlertidigt fastsatte et fangstforbud for fiskerfartø-
 Er den omstændighed, at der før den i beskyttelsescertifikatfor- jer, der fører spansk flag, eller som er registreret i
 ordningens artikel 19, stk. 1, fastsatte skæringsdato er udstedt Spanien, da det viste sig, at de kvoter, det var tildelt
 en tilladelse til at markedsføre det pågældende produkt som for fangstårene 1990, 1991, 1992, 1993, 1994,
 veterinærlægemiddel i en EF-medlemsstat, til hinder for udste- 1995, 1996 og 1997, ville blive nået, og idet det
 delse af et supplerende beskyttelsescertifikat i en anden EF- ikke fastsatte et endeligt forbud, før kvoterne var
 medlemsstat på grundlag af et i denne medlemsstat godkendt overskredet
 humanmedicinsk lægemiddel, eller kommer det kun an på,
 hvornår produktet er blevet godkendt som humanmedicinsk
 — har indledt retlige eller administrative skridt mod
 lægemiddel i Fællesskabet?
 kaptajner eller andre, der måtte være ansvarlige for
 overfiskeriet i fangstårene 1990, 1991, 1992, 1993,
 1994, 1995, 1996 og 1997.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Sag anlagt den 4. februar 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-42/03)
 — Tilsidesættelse af artikel 5, stk. 2, i forordning (EØF)
 nr. 170/83 og artikel 9, stk. 2, i forordning (EØF)
 (2003/C 101/29) nr. 3760/92: i henhold til disse bestemmelser pålægges
 medlemsstaterne en generel forpligtelse til i overensstem-
 melse med de gældende fællesskabsbestemmelser at fast-
 sætte de nærmere bestemmelser for udnyttelse af de
 kvoter, som de er blevet tildelt. De oplysninger om
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. fe- overfiskeri, der er indeholdt i de begrundede udtalelser,
 bruar 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissio- der er fremsat over for Kongeriget Spanien, afspejler
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent overordnet set, at der er tale om gentagelsestilfælde, og at
 Thomas van Rijn og Sara Pardo Quintillán, Kommissionens overskridelserne er betragtelige (5). De viser, at Kongeriget
 Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg. Spanien ikke


text:
har været i stand til i overensstemmelse med
 de gældende fællesskabsbestemmelser at træffe passende
 og effektive foranstaltninger ved udnyttelsen af de fiske-
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: kvoter, som det blev tildelt for fangstårene 1990-1997.
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine — Tilsidesættelse af artikel 1, stk. 1, i forordning (EØF)
 forpligtelser i henhold til stk. 5, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2241/87 og artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2847/93:
 nr. 170/83 (1), artikel 9, stk. 2, i forordning (EØF) en korrekt forvaltning af fiskekvoterne kræver også en et
 nr. 3760/92 (2), artikel 1 og artikel 11, stk. 1 og 2, i dertil svarende opsyn og en kontrol, hvilket sikrer den


text:
16 . 3 . 96 'DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 77/9
 forordning ( EØF ) nr. 1408/71 med henblik på at Er Rådets forordning ( EØF ) nr. 1531 /88 af 31 . maj 1 988 ( 1 )
 anfægte en afgørelse om denne rets bortfald, hvilken gyldig ?
 alene begrundes med, at den pågældende er bosat i en
 anden medlemsstat ?
 (') Om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af
 kaliumpermanganat med oprindelse i Den Kinesiske Folkere
 publik ( EFT nr. L 138 af 3 . 6 . 1988 , s. 1 ).
 2 . Såfremt spørgsmål 1 . besvares bekræftende, ønskes det
 oplyst, hvorvidt Rådets forordning ( EØF ) nr. 1247/92
 falder inden for beføjelserne i henhold til Rom-trakta
 ten, herunder navnlig traktatens artikel 51 og 235 .
 (') Rådets forordning ( EØF ) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om
 anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og
 deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 ( EFT 1971 , II, s . 366 ). afsagt den 4 . oktober 1995 af Supremo Tribunal Admi
 ( 2 ) Rådets forordning ( EØF ) nr . 1247/92 af 30 . april 1992 om nistrativo (2a. Secção do Contencioso Tributário ) i sagen
 ændring af forordning ( EØF ) nr. 1408/71 om anvendelse af de Fazenda Pública mod Fricarnes SA
 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige ( Sag C-28/96 )
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 for Fællesskabet ( EFT nr . L 136 af 19 . 5 . 1992 , s . 1 ). ( 96/C 77/20 )
 Ved dom afsagt den 4 . oktober 1995 , indgået til Domstolens
 Justitskontor den 1 . februar 1996 , har Supremo Tribunal
 Administrativo (2a. Secção de Contencioso Tributário ) i
 sagen Fazenda Publica mod Fricarnes SA forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 ser afsagt den 10. januar 1996 af Pretura Circondariale di
 Roma — Tivoli — i straffesagerne mod Vittorio Iannilli og 1 ) Strider » afgifter «, som vedrører svinepest, drøvtyggere
 Francesco Cannizzaro og markedsføring af kød, mod Rom-traktatens arti
 ( Sag C-24/96 og sag C-25/96 ) kel 95 , stk . 1 og 2 ?
 ( 96/C 77/18 )
 2 ) Er de nævnte afgifter afgifter med tilsvarende virkning
 som told, der er forbudt i medfør af samme traktats
 Ved kendelser afsagt den 10 . januar 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 11 . januar 1996 , har Pretura artikel 9 og 12 ?
 Circondariale di Roma — Tivoli — anmodet De Europæiske
 Fællesskabers Domstol om en præjudiciel afgørelse af 3 ) Udgør de omsætningsafgifter i den forstand udtrykket
 spørgsmål, der er identiske med spørgsmålene i de forenede er anvendt i artikel 33 i direktiv 77/388/EØF ('), jf. dog
 sager C-58/95 m.fl . (*). eventuelt artikel 378 i akten vedrørende Portugals
 tiltrædelse ( 2 ) eller andre fællesskabsretlige bestemmel
 (') EFT


text:
nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 6 . ser ?
 (') EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s. 1 .
 ( 2 ) EFT nr . L 302 af 15 . 11 . 1985 , s . 135 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 10. januar 1996 af Finanzgericht Hamburg i
 sagen Firma Rotexchmie International Handels GmbH &
 Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Waltershof Slettelse af sag C-263/94 ( 1 )
 ( Sag C-26/96 ) 96/C 77/21 )
 ( 96/C 77/19 )
 Ved kendelse af 13 . november 1995 har præsidenten for De
 Ved kendelser afsagt den 10 . januar 1996, indgået til Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 Domstolens Justitskontor den 30 . januar 1996 , har Finanz 263/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 gericht Hamburg — Hamburgs fællesafdeling for delsta mod Kongeriget Nederlandene, skal slettes af registeret.
 terne, Fjerde Afdeling — i sagen Firma Rotexchmie Inter
 national Handels GmbH & Co . mod Hauptzollamt Ham (') EFT nr . C 304 af 29 . 10 . 1994 .
 burg-Waltershof forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål :


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/42
 Sag anlagt den 15. november 2010 — Truvo Belgium mod KHIM — AOL (TRUVO)
 (Sag T-528/10)
 ()
 2011/C 30/76
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Truvo Belgium (Antwerpen, Belgien) (ved advokat O. van Haperen)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: AOL LLC (Dulles, De Forenede Stater)
 Sagsøgerens/påstande
 —
 Afgørelse truffet den 31. august 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 893/2009-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Truvo Belgium
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »TRUVO« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 35, 38, og 41 — EF-varemærkeansøgning nr. 5632948
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: AOL LLC
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistrering nr. 4756169 af figurmærket »TRUVEO« for tjenesteydelser i klasse 42
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og afslag på EF-varemærkeansøgning for varer og tjenesteydelser for hele klasse 38
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret har foretaget en fejl (i), hvad angår den visuelle og fonetiske sammenligning af de omhandlede tegn, (ii) i forbindelse med dets sammenligning af tegnene, idet det nægtede at tillægge indsigerens varemærke nogen betydning, (iii) i forbindelse med dets sammenligning af tjenesteydelserne, (iv) ved dets bedømmelse af den relevante omsætningskreds.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/32
 Rettens dom af 8. juli 2010 — Kommissionen mod Putterie-De-Beukelaer
 (Sag T-160/08 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - førsteinstansens annullation af karriereudviklingsrapporten - bedømmelsesåret 2005 - de relevante forskrifter - rubrikken om potentiale - bedømmelsesprocedure - attestationsprocedure)
 2010/C 234/55
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og K. Hermann, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Bruxelles, Belgien) (ved avocat É. Boigelot)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 21. februar 2008 i sag F-31/07, Putterie-De-Beukelaer mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 21. februar 2008 i sag F-31/07, Putterie-De-Beukelaer mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til fornyet behandling for Personaleretten.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.


text:
C 246/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.8.1999
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter hvorefter det ved ethvert valg af tjenestemand skal tilstræbes,
 at institutionen sikres medarbejdere, der opfylder de højeste
 Sagen er anlagt i henhold til en voldgiftsbestemmelse og krav til kvalifikationer indsats og integritet.
 baseret på en rammekontrakt indgået i henhold til fransk ret.
 Appel iværksat den 31. maj 1999 af Kommissionen for
 Appel iværksat den 10. maj 1999 af Europa-Parlamentet De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt
 til prøvelse af dom afsagt den 9. marts 1999 af De den 25. marts 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-76/98, Claudine
 Afdeling) i sag T-273/97, Pierre Richard mod Europa- Hamptaux mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 Parlamentet skaber
 (Sag C-174/99 P) (Sag C-207/99 P)
 (1999/C 246/19) (1999/C 246/20)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. maj Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 31. maj
 1999 iværksat appel af Europa-Parlamentet ved João Sant’An- 1999 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske
 na, Parlamentets Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, bistå- Fællesskaber ved Christine Berardis-Kayser og F. Duvieusart-
 et af advokat Denis Waelbroeck, og med valgt adresse i Clotuche, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg-
 Luxembourg på Europa-Parlamentets Generalsekretariat, Afde- tiget, bistået af advokat Denis Waelbroeck, og med valgt
 lingen for Posttjeneste og Registrering, bâtiment Tour, kontor adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 017, til prøvelse af dom afsagt den 9. marts 1999 af De centret, Kirchberg, til prøvelse af dom afsagt den 25. marts
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 i sag T-273/97, Pierre Richard mod Europa-Parlamentet. (Fjerde Afdeling) i sag T-76/98, Claudine Hamptaux mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Ophævelse af den anfægtede afgørelse, Rettens dom afsagt Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 den 9. marts 1999 i sag T-273/97, Pierre Richard mod
 Europa-Parlamentet. — Appellen antages til realitetsbehandling og kendes be-
 grundet.
 — Hjemvisning til Retten af den af sagsøgeren anlagte sag.
 — Følgelig ophæves den anfægtede dom og appellanten
 — Afgørelsen af sagens omkostninger udsættes indtil den frifindes.
 endelige afgørelse.
 — Subsidiært henvises sagen til Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter — Afgørelsen af sagens omkostninger udsættes.
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, navnlig artikel 29 i tjeneste-
 mandsvedtægten: Retten har i den anfægtede dom foretaget en Anbringender og væsentligste argumenter
 fundamental ændring af fortolkningen af vedtægtens arti-
 kel 29, stk. 1. Retten har i stedet for at anse bestemmelsen for Modsigende begrundelse og retsvildfarelse med hensyn til den
 at angive en procedure til besættelse af en ledig stilling ved anvendte forfremmelsesprocedure ved Kommissionen: Retten
 forskellige fremgangsmåder, hvorved ansættelsesmyndigheden har med urette — og i strid med sin egen fastlæggelse af de
 har mulighed for efterfølgende at finde frem til den mest faktiske omstændigheder — fastslået, at den af Kommissionen
 egnede person, anlagt den fortolkning, hvorefter artikel 29 anvendte forfremmelsesprocedure indebærer, at de tjeneste-
 snarere inholder fire


text:
separate og efterfølgende stadier eller mænd, som allerede figurerede på listen over de mest forfrem-
 faser, som hver formelt skal indledes og afsluttes, inden melsesværdige i det foregående år uden dog at være forfrem-
 ansættelsesmyndigheden kan gå videre til næste fase. Retten met, fortsat forbliver på listen over de mest forfremmelsesvær-
 fastslog således, at når der på den første fase af artikel 29 dige tjenestemænd. Det fremgår imidlertid af de af Retten
 foreligger en kvalificeret ansøger, er institutionen afskåret fra fastlagte omstændigheder, at disse tjenestemænd ikke automa-
 at udvide sine valgmuligheder ved at gennemgå de muligheder, tisk figurerer på denne liste og heller ikke automatisk forfrem-
 som de i vedtægtens artikel 29, stk. 1, andre fremgangsmåder mes, eftersom Kommissionen i hvert tilfælde efterprøver, om
 efterfølgende angiver. Retten har herved i den anfægtede dom de fortsat bør opføres på listen, altså om de fortsat skal
 ikke taget hensyn til to fundamentale princippet, som skal indstilles til forfremmelse, hvilket nødvendigvis indebærer en
 overholdes ved enhver ansættelse af tjenestemænd i en stilling. sammenligning af deres fortjenester.
 Først princippet i vedtægtens artikel 7, stk. 1, hvorefter der
 ved udnævnelse udelukkende skal tages hensyn til tjenstlige
 synspunkter, og endvidere princippet i vedtægtens artikel 27,


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 15. juli 2005 af Centrale Raad van Beroep i sagen D.P.W. Hendrix mod Raad van bestuur van het uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 (Sag C-287/05)
 (2005/C 296/18)
 Processprog: nederlandsk
 Ved kendelse afsagt den 15. juli 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 18. juli 2005, har Centrale Raad van Beroep i sagen D.P.W. Hendrix mod Raad van bestuur van het uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Skal en ydelse i henhold til Wajong, der er anført i bilag IIa til forordning nr. 1408/71 (1), anses for en særlig ikke bidragspligtig ydelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordningens artikel 4, stk. 2a, således at det i forhold til personer som sagsøgeren i hovedsagen udelukkende er koordineringsreglen i forordningens artikel 10a, der finder anvendelse? Gør det en forskel for besvarelsen af dette spørgsmål, om den pågældende oprindeligt modtog en (bidragsfinansieret) AAW-ydelse for unge handicappede, som pr. 1. januar 1998 i retlig henseende blev omlagt til en ydelse i henhold til Wajong?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvaret bekræftende: Kan en arbejdstager påberåbe sig artikel 39 EF, således som den er præciseret i artikel 7 i forordning nr. 1612/68 (2), over for den medlemsstat, hvori han er statsborger, hvis han udelukkende har arbejdet i denne samme medlemsstat, men er bosat på en anden medlemsstats område?
 3)
 Såfremt det første og det andet spørgsmål besvares bekræftende: Skal artikel 39, således som den er præciseret i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68, fortolkes således, at den ikke er til hinder for en bestemmelse i en lovgivning, som gør tilkendelse eller fortsat udbetaling af en ydelse afhængig af, at den pågældende er bosat på den medlemsstats område, hvis lovgivning finder anvendelse, når denne lovgivning fastsætter en særlig ikke bidragspligtig ydelse som omhandlet i artikel 4, stk. 2a, i forordning nr. 1408/71 og er anført i bilag IIa til denne forordning?
 4)
 Såfremt det første og det andet spørgsmål besvares bekræftende og det tredje spørgsmål benægtende: Skal fællesskabsretten (herunder navnlig artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 og artikel 39 EF samt artikel 12 og 18 EF) fortolkes således, at Wajong-ydelsen efter sin art udgør en tilstrækkelig begrundelse for at gøre bopælskravet gældende over for en unionsborger, som udøver fuldtidsbeskæftigelse i Nederlandene og for så vidt udelukkende er omfattet af nederlandsk lovgivning?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).
 (2) Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15.10.1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968, s. 467).


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/15
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 27. oktober 2010 — REWE-Zentral AG mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG
 (Sag C-22/10 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket Clina - det ældre EF-ordmærke CLINAIR - afslag på registrering - relativ registreringshindring - vurdering af risikoen for forveksling - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 8, stk. 1, litra b))
 2011/C 63/27
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: REWE-Zentral AG (ved advokaterne M. Kinkeldey og A. Bognár)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved R. Pethke, som befuldmægtiget) og Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (ved advokat N. Lützenrath)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Sjette Afdeling) den 11. november 2009 i sag T-150/08, REWE Zentral mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i en sag, hvori der var nedlagt påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. februar 2008 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret vedrørende afslag på registreringen af ordmærket »Clina« som EF-varemærke for visse varer i klasse 3 og 21, idet den indsigelse, som indehaveren af det ældre EF-ordmærke »CLINAIR« havde rejst, blev taget til følge — risiko for forveksling mellem to varemærker — undladelse af at foretage en helhedsvurdering af de relevante faktorer i forbindelse med vurderingen af risikoen for forveksling — tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 REWE-Zentral AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/15
 Sag anlagt den 21. januar 2014 — Pfizer mod Kommissionen og EMA
 (Sag T-48/14)
 2014/C 78/30
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Pfizer Ltd (Sandwich, Det Forenede Kongerige) (ved barristers K. Bacon og M. Schaefer, og solicitors I. Dodds-Smith, C. Stothers og J. Mulryne)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Kommissionens og EMA’s afgørelse om ikke at udstede overensstemmelseserklæring, der er indeholdt i skrivelser af 11. november 2013 og 15. november 2013, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen og EMA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et enkelt anbringende og har herved gjort gældende, at EMA har foretaget en fejlagtig fortolkning af artikel 28, stk. 3, i forordningen om pædiatriske lægemidler (1), idet EMA har påstået, at overensstemmelseserklæringen for sagsøgerens markedsføringstilladelse for lægemidlet Vfend ikke kan udstedes, før de undersøgelser, der er omhandlet i den pædiatriske undersøgelsesplan, er blevet vurderet med henblik på den nye profylaktiske indikation.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1901/2006 af 12.12.2006 om lægemidler til pædiatrisk brug og om ændring af forordning (EØF) nr. 1768/92, direktiv 2001/20/EF, direktiv 2001/83/EF og forordning (EF) nr. 726/2004 (EUT L 378, s. 1).


text:
7.11.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 340/23
 ciano Corchete Vicente, Antonio Oliva EspanÄol, Miguel har denne hverken vñret reel eller effektiv, da der stadig
 Alay Marcos, Geraldine O'Shea, Ana Luisa Muller, ikke efter tolv års forhandlinger er opnået enighed om ind-
 Alfonso Novoa Diz, Ernesto PeÂrez Carbonell, Alfredo holdet af det pågñldende kongelige dekret.
 Escribano Martínez, Soledad Blanco Mangudo, Enrique
 Rojas de Montis, Joan Antoni Salmurri Trintxet, Federica Sagsùgerne finder desuden, at Kommissionen går for vidt,
 Burel Louberry, Elena Frutos Zamarrón, Rafael Aguirre når den afslår at yde dem den vedtagne ùkonomiske
 Unceta, Manuel Parejo Pagador, Pablo Pardo Ortiz, San- bistand vel vidende, at sagsùgerne fùrer en sag ved de
 tiago Vazquez Souto, Concepción Sanmartin Quintela, spanske domstole, som langt fra er tilendebragt. I den for-
 Saturnino DuraÂn Vidal, Luis Guembe Casi og Alfonso bindelse anfùrer de, at selv om ansñttelsesmyndigheden i
 Ruiz de AzuÂa CastanÄo, med valgt adresse i Bruxelles og sin afgùrelse har erklñret, at afslaget på at yde bistand
 Luxembourg, ved advokaterne Antonio Creus og BegonÄa ikke er ensbetydende med, at Kommissionen opgiver de
 Uriarte Valiente, Barcelona og Madrid, og med valgt initiativer, den har taget, har afslaget i praksis denne virk-
 adresse i Bruxelles, 78, Avenue d'Auderghem. ning, da det berùver sagsùgerne muligheden for at opnå
 teknisk bistand fra deres institution.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Endelig anfùrer sagsùgerne, at Kommissionen har tilsidesat
 sin begrundelsespligt.
 Ð Kommissionens afgùrelse af 10. november 1997 annul-
 leres i det omfang, den indeholder et afslag på at yde
 sagsùgerne ùkonomisk og teknisk bistand i sagen om
 overfùrsel af deres pensionsrettigheder i henhold til
 den spanske pensionsordning, tillige med annullation
 af afgùrelsen af 19. juni 1998 om afvisning af sagsù- Sag anlagt den 23. juli 1998 af JoseÂ M.a Olivares Ramos,
 gernes klage. Angel VinÄas Martin, Paloma Díez Pardo, Carlos Gil
 Renaux, JoseÂ Luis Roselló López, Rosario DomeÂnech
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Cobo, Miguel Lobato GonzaÂlez, Eduardo PenÄa Abizanda,
 Manuel de Lucas Casas, Eduardo Sorribes Manzana,
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Ricardo Puente Sala, JoseÂ M.a Plaza SaÂnchez, JoseÂ Ramón
 Borrell Nivera, Francisco FernaÂndez Ruiz, Rafael García
 Sagsùgerne, som er tjenestemñnd ved Kommissionen, Palencia, Antonio Espino Morcillo, Bonifacio Marín
 anfñgter ansñttelsesmyndighedens afslag på at yde dem PeÂrez, Teresa de la Mora, Pablo Amor Echeverri, Luis
 ùkonomisk og teknisk bistand under de sager, som de har Montoya Morón, Amador Rodríguez Prieto, Marco Mar-
 rejst for de nationale domstole som fùlge af, at der ikke cos Rodríguez, Emilio López Menchero, Leopoldo Fabra
 findes nogen bestemmelser i spansk ret, som gùr det Utray, Gonzalo Molina Igartua, Gonzalo GimeÂnez AndreÂs,
 muligt at overfùre de pensionsrettigheder, som er erhvervet Pedro Tarno FernaÂndez, Manuel Rodríguez Alonso, Ana
 i henhold til en spansk pensionsordning, til EF-institutio- María Cobos Aguirre, Fernando Truyols Zaforteza, Isbel
 nernes pensionsordning. I den ovennñvnte afgùrelse af de Eguía Antolín, Victor Pou Serradell, Lucía Ramón
 10. november 1997 angav Kommissionen som begrundelse Amat, Joaquín FerraÂn PeÂrez-Portabella, JesuÂs SuaÂrez Avila,
 for sit afslag, at dens forhandlinger med den spanske stat Pablo JimeÂnez FernaÂndez,


text:
Rosa Quevedo Díez, Angeles
 med henblik på vedtagelsen af et kongeligt dekret til udfyl- Santos Asenjo, Francisco de Vicente, Carlos Arroyos,
 delse af den retlige lakune på området, befandt sig i slutfa- Antonio Lopez PenÄa, Valeriano Díaz García, Alfonso Gon-
 sen, og at Domstolen allerede havde domfñldt Kongeriget zaÂlez Finat, Antonio FernaÂndez AvileÂs, Miguel AbellaÂn
 Spanien i en traktatbrudssag vedrùrende det samme López, Angel GonzaÂlez Leiro, Fernando Aragón Morales,
 spùrgsmål. Rafael Valls i Pursals, JesuÂs Garijo, Alexandre Checci
 Lang, Rafael Cepas Palanca, Eduardo de la PenÄa Vega,
 Sagen stùttes på, at der er sket en tilsidesñttelse af ligheds- Antonio Alonso Madero, Jaime Díez-Canseco, Enrique
 princippet, idet sagsùgerne er blevet diskrimineret såvel i Juaristi Martínez og Pablo Benavides mod Kommissionen
 forhold til andre spanske statsborgere, som Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 nogle måneder tidligere havde ydet ùkonomisk bistand i (Sag T-115/98)
 en helt identisk sag, som i forhold til andre tjenestemñnd,
 (98/C 340/46)
 der også havde modtaget bistand fra deres institution i
 tilsvarende sager. (Processprog: spansk)
 Endvidere anfùrer sagsùgerne, at Kommissionen har anta- Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 get, at dens »tekniske bistand« til sagsùgerne i det forelig- der den 23. juli 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 gende tilfñlde bestod i dens incitament til fremme af for- De Europñiske Fñllesskaber af JoseÂ M.a Olivares Ramos,
 handlingerne med den spanske stat. Efter sagsùgernes Angel VinÄas Martin, Paloma Díez Pardo, Carlos Gil
 opfattelse kan forhandlinger med de nationale myndighe- Renaux, JoseÂ Luis Roselló López, Rosario DomeÂnech
 der om en bestemmelse, som gùr det muligt at overfùre Cobo, Miguel Lobato GonzaÂlez, Eduardo PenÄa Abizanda,
 pensionsrettigheder, imidlertid ikke betragtes som en »tek- Manuel de Lucas Casas, Eduardo Sorribes Manzana,
 nisk bistand« i vedtñgtens artikel 24's forstand, da Ricardo Puente Sala, JoseÂ M.a Plaza SaÂnchez, JoseÂ Ramón
 sådanne forhandlinger finder sted inden for rammerne af Borrell Nivera, Francisco FernaÂndez Ruiz, Rafael García
 de forpligtelser, som påhviler Kommissionen efter trakta- Palencia, Antonio Espino Morcillo, Bonifacio Marín PeÂrez,
 tens artikel 155. Selv om Kommissionens incitament til Teresa de la Mora, Pablo Amor Echeverri, Luis Montoya
 forhandlingerne ikke desto mindre i modsñtning til sag- Morón, Amador Rodríguez Prieto, Marco Marcos Rodrí-
 sùgernes opfattelse måtte anses for en »teknisk bistand«, guez, Emilio López Menchero, Leopoldo Fabra Utray,
 ---pagebreak--- C 340/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.11.98
 Gonzalo Molina Igartua, Gonzalo GimeÂnez AndreÂs, Pedro Ð Kommissionen tilpligtes at betale samtlige CompanÄia
 Tarno FernaÂndez, Manuel Rodríguez Alonso, Ana María TrasmediterraÂnea SA's sagsomkostninger.
 Cobos Aguirre, Fernando Truyols Zaforteza, Isbel de
 Eguía Antolín, Victor Pou Serradell, Lucía Ramón Amat,
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Joaquín FerraÂn PeÂrez-Portabella, JesuÂs SuaÂrez Avila, Pablo
 JimeÂnez FernaÂndez, Rosa Quevedo Díez, Angeles Santos
 Asenjo, Francisco de Vicente, Carlos Arroyos, Antonio Sagsùgeren, som er et selskab, der efter offentligt udbud
 Lopez PenÄa, Valeriano Díaz García, Alfonso GonzaÂlez har fået tilslag på at levere offentlig sùtransport mellem
 Finat, Antonio FernaÂndez AvileÂs, Miguel AbellaÂn López, havne på det spanske fastland og havne på Balearerne, De
 Angel GonzaÂlez Leiro, Fernando Aragón Morales, Rafael Kanariske éer, Ceuta og Melilla, anfñgter


text:
Kommissionens
 Valls i Pursals, JesuÂs Garijo, Alexandre Checci Lang, beslutning om at indlede proceduren i EF-traktatens
 Rafael Cepas Palanca, Eduardo de la PenÄa Vega, Antonio artikel 93, stk. 2, med den begrundelse, at den modydelse,
 Alonso Madero, Jaime Díez-Canseco, Enrique Juaristi der oppebñres af staten for leveringen af de af tilslaget
 Martínez og Pablo Benavides med valgt adresse i Bruxelles omfattede ydelser, kan udgùre en statsstùtte i traktatens
 og Luxembourg, ved advokaterne Antonio Creus og artikel 92's forstand.
 BegonÄa Uriarte Valiente, Barcelona og Madrid, og med
 valgt adresse i Bruxelles, 78, Avenue d'Auderghem.
 Sagsùgeren gùr for det fùrste gñldende, at Kommissionen
 har anlagt en forkert fortolkning af det fñllesskabsretlige
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 begreb statsstùtte. Efter selskabets opfattelse er betingelsen
 om påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne
 Ð Kommissionens afgùrelser af 13. og 19. november ikke opfyldt i det foreliggende tilfñlde, idet det fremgår af
 1997 annulleres i det omfang, de indeholder et afslag artikel 6 i Rådets forordning (EéF) nr. 3577/92 af
 på at yde sagsùgerne ùkonomisk bistand i sagen om 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri
 overfùrsel af deres pensionsrettigheder i henhold til udveksling af tjenesteydelser inden for sùtransport i med-
 den spanske pensionsordning, tillige med annullation lemsstaterne (1), at ù-cabotage for Spaniens vedkommende
 af ansñttelsesmyndighedens afgùrelse af 19. juni 1998 fùrst åbnes for konkurrence fra den 1. januar 1999. Sag-
 om afvisning af sagsùgernes klage. sùgeren har herved rejst det spùrgsmål, hvorledes en stat
 kan tilsidesñtte en forordning, som ikke gñlder for den.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsùgeren har for det andet anfùrt, at Kommissionen har
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: anlagt en forkert fortolkning af EF-retningslinjerne for
 statsstùtte til sùtransportsektoren (2), idet den som grund-
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til lag for at betragte den omhandlede kontrakt som stats-
 de i sag T-114/98, Rodríguez PeÂrez m.fl. mod Kommissio- stùtte i det vñsentlige stùtter sig til, at kontrakten skal
 nen, anfùrte. vñre indgået for en for lang periode, og at udbuddet ikke
 er blevet offentliggjort på passende vis. Efter selskabets
 opfattelse er der i retningslinjerne ikke engang tale om
 nogen egentlig forpligtelse til at gennemfùre et offentligt
 udbud for at kunne tildele en kontrakt om offentlig tjene-
 ste på sùtransportområdet, hvorfor det alene tilkommer
 Sag anlagt den 23. juli 1998 af CompanÄia TrasmediterraÂ- den pågñldende stat at vñlge, efter hvilken metode man
 nea SA mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- vil tildele et selskab kontrakten. Ifùlge sagsùgeren må
 skaber offentliggùrelsen af den omhandlede kontrakt anses for
 (Sag T-116/98) passende, idet den er sket i overensstemmelse med gene-
 relle regler, som er tilstrñkkelige og ens for alle tilbudsgi-
 (98/C 340/47) vere, i henhold til den spanske lovgivning, der overholder
 de fñllesskabsretlige principper, der er fastlagt ved direkti-
 (Processprog: spansk) verne om indgåelse af offentlige aftaler. Endvidere finder
 sagsùgeren med hensyn til kontraktperioden, at de spanske
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er myndigheder har overholdt den periode på fem år, som er
 der den 23. juli 1998 anlagt sag


text:
mod Kommissionen for nñvnt i retningslinjerne som en rent vejledende grñnse,
 De Europñiske Fñllesskaber af CompanÄia TrasmediterraÂ- idet kontrakten ikke i det fùrste år af sin gyldighedsperi-
 nea SA, Madrid, ved advokat Antonio Creus, Barcelona, ode vil vñre omfattet af forordning (EéF) nr. 3577/92,
 og advokat BegonÄa Uriarte, Madrid, og med valgt adresse hvorfor perioden på seks år i realiteten må betragtes som
 i Bruxelles, 78, Avenue d'Auderghem. en fùrste periode på et år og en ny periode på fem år.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sagsùgeren har til stùtte for påstanden om annullation
 endvidere gjort gñldende, at der er sket en tilsidesñttelse
 Ð Kommissionens beslutning af 18. februar 1998 om at af traktatens artikel 90, stk. 2, idet den statsstùtte, der
 indlede proceduren for undersùgelse af statsstùtte i hñvdes at vñre tale om i det foreliggende tilfñlde, må
 traktatens artikel 93, stk. 2, som offentliggjort ved betragtes som kompensation for, at sagsùgeren leverer en
 meddelelse til medlemsstaterne og andre interesserede offentlig service i sin egenskab af en virksomhed, der har
 parter i De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 147 fået overdraget at udfùre en tjenesteydelse af almindelige
 af 13. maj 1998, annulleres. ùkonomisk interesse, nemlig sùtransport af passagerer til


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/45
 Det i indsigelsessagen påbe- Figurmærket »GESINMAR« (æld- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 råbte varemærke eller tegn: re varemærke nr. 1.975.912 for
 Ansøger om EF-varemær- Sagsøgeren.
 tjenesteydelser i klasse 36).
 ket:
 Indsigelsesafdelingens afgø- Indsigelsen tages til følge for EF-varemærket, der søges Ordmærket »ENZO FUSCO« —
 relse: alle tjenesteydelser i klasse 36. registreret: ansøgning nr. 726735 for varer
 i klasse 3, 9, 18, 24 og 25
 (varer, for hvilke stil- og mode-
 skabere sædvanligvis anmelder
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvises. et varemærke).
 Indehaver af det i indsigel- Antonio Fusco International
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8, sessagen påberåbte vare- S.A., Luxembourg.
 stk. 1, litra b), i forordning (EF) mærke eller tegn:
 nr. 40/94 (risiko for forveks-
 ling).
 Det i indsigelsessagen påbe- EF-ordmærket »ANTONIO FUS-
 råbte varemærke eller tegn: CO« (ansøgning nr. 654059) for
 varer, der i det væsentlige er
 identiske med de varer, som
 sagsøgeren har ansøgt om.
 Sag anlagt den 27. maj 2003 af Vincenzo Fusco mod
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 mærker og Design) Indsigelsesafdelingens afgø- Indsigelsen blev taget til følge
 relse: og registreringen afslået.
 (Sag T-185/03)
 (2003/C 184/99)
 Appelkammerets afgørelse: Klagen blev afvist.
 (Processprog: italiensk)
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 den 25. maj 2003 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering nr. 40/94 (risiko for forveks-
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Vincenzo Fusco ling).
 ved avvocato Barbara Saguatti.
 Den anden part i sagen for appelkammeret var Antonio Fusco
 International S.A.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 27. maj 2003 af Joëlle Hivonnet mod Rådet
 for Den Europæiske Union
 — Principalt, at de anfægtede afgørelser fra Appelkammeret (Sag T-188/03)
 annulleres, for så vidt de fastslår, at der er risiko for
 forveksling mellem varemærkerne Antonio Fusco og (2003/C 184/100)
 Enzo Fusco.
 (Processprog: fransk)
 — Subsidiært, såfremt Retten træffer den afgørelse, at der er
 risiko for forveksling mellem varemærkerne Antonio
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Fusco og Enzo Fusco, fastlægges afgørelsens territoriale
 den 27. maj 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 anvendelsesområde præcist.
 Union af Joëlle Hivonnet, New York (De Forenede Stater), ved
 — Principalt, at det fastslås, at selv om det drejer sig om en avocats Georges Vandersanden og Me Laure Levi.
 indsigelse, der er støttet på et ældre varemærke, er over- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 gangsproceduren ikke udelukket, bortset fra det område,
 hvor risikoen for forveksling i givet fald er udtrykkkelig — Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 23. juli 2002 om
 anerkendt. afvisning af sagsøgerens ansøgning om udbetaling af
 uddannelsestillæg til dennes datter Eponine for skoleårene
 — Indsigeren/sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostning- 1999-2000 og 2000-2001 og om kun undtagelsesvist at
 er, subsidiært bestemmes i betragtning af de behandlede udbetale uddannelsestillæg for skoleåret 2001-2002 i
 spørgsmåls komplicerede og vanskelige karakter, at sagens henhold til princippet om kontinuitet i uddannelsen
 omkostninger ophæves. annulleres.


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/45
 Sag anlagt den 16. juni 2014 — LS Cable & System mod Kommissionen
 (Sag T-439/14)
 2014/C 282/59
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: LS Cable & System Ltd (Anyang, Republikken Korea) (ved S. Kinsella og solicitor S. Spinks)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 11, og artikel 2, litra t), i Kommissionens afgørelse K(2014) 2139 af 2. april 2014 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 i sag AT.39610 — elektriske kabler (»Afgørelsen«) annulleres, for så vidt som den er rettet til sagsøgeren.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der blev pålagt sagsøgeren i afgørelsens artikel 2, litra t), betydeligt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres gældende, at afgørelsen ikke indeholder beviser, der retligt fyldestgørende godtgør sagsøgerens deltagelse i den samlede, vedvarende overtrædelse, idet afgørelsen er støttet på en fejlagtig argumentation og fremlægger utilstrækkeligt bevis for sagsøgerens deltagelse i overtrædelsen i strid med artikel 101, stk. 1, TEUF, artikel 2 i forordning nr. 1/2003 og princippet om uskyldsformodning.
 2.
 Med det andet anbringende gøres gældende, at afgørelsens anvendelse af retningslinjernes punkt 18 er i strid med retningslinjerne for bøder og tilsidesætter proportionalitetsprincippet, ligebehandlingsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet
 —
 afgørelsen ikke iagttager retningslinjerne for bøder uden en objektiv begrundelse ved at behandle UG og SM elektriske kabler separat med henblik på fordelingen af salg på EØS-markedet til sagsøgeren og ved ikke i tilstrækkelig grad at afspejle sagsøgerens relative vægt i forbindelse med overtrædelsen;
 —
 den giver producenter (herunder sagsøgeren), der kun producerede UG el-kabler, en diskriminerende fordel, og
 —
 den fører til en uforholdsmæssig stor fordeling af salget på EØS-markedet til sagsøgeren.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at afgørelsen tilsidesætter artikel 23 i forordning (EF) 1/2002, punkt 20 i retningslinjerne for bøder og proportionalitetsprincippet ved ikke at tage behørigt hensyn til overtrædelsens grovhed ved fastsættelsen af sagsøgerens del af bøden, idet den ikke tager hensyn til:
 —
 den omstændighed, at sagsøgeren kun producerede UG-el-kabler;
 —
 sagsøgerens manglende viden om SM-delen og visse centrale elementer af UG-delen af overtrædelsen, og
 —
 sagsøgerens konkurrencemæssige adfærd i EØS og på eksportområderne og dens ophør med at deltage i kartellets UG-del.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres gældende, at afgørelsen tilsidesætter proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet ved ikke at indrømme sagsøgeren en bødenedsættelse på mere end 11 % under hensyn til formildende omstændigheder.


text:
4.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/53
 Sag anlagt den 7. oktober 2010 — Melli Bank mod Rådet
 (Sag T-492/10)
 ()
 2010/C 328/82
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Melli Bank plc (London, Det Forenede Kongerige) (ved solicitors S. Gadhia og S. Ashley, D. Anderson, QC, samt barrister R. Blakeley)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Punkt 5 i afsnit II, del B, i bilaget til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP (1) annulleres, for så vidt som det vedrører sagsøgeren.
 —
 Punkt 3 i afsnit I, del B, i bilaget til Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 (2) annulleres, for så vidt som det vedrører sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at artikel 7, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 423/2007 (3) ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I denne sag har sagsøgeren nedlagt påstand om delvis annullation af Rådets gennemførelsesforordning nr. 668/2010 og Rådets afgørelse 2010/413/FUSP, for så vidt som sagsøgerens navn er optaget på listen over fysiske og juridiske personer, enheder og organer, hvis pengemidler og økonomiske ressourcer indefryses i medfør heraf. Sagsøgeren har endvidere i medfør af artikel 277 TEUF nedlagt påstand om, at det fastslås, at artikel 7, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 423/2007 ikke finder anvendelse.
 Sagsøgeren har til støtte herfor fremsat følgende søgsmålsgrunde.
 For det første har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede forordning og den anfægtede afgørelse blev vedtaget under tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar og til en effektiv domstolsbeskyttelse, idet Rådets begrundelse ikke er tilstrækkelig til, at sagsøgeren kan forstå grundlaget for, at denne er blevet udpeget og derfor har fået sine aktiver indefrosset.
 Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet har undladt at tilstille denne det bevismateriale og/eller de dokumenter, som Rådet har lagt til grund, og at sagsøgeren følgelig ikke har haft mulighed for at fremsætte fyldestgørende synspunkter vedrørende udpegelsen.
 For det andet har sagsøgeren anført, at de materielle betingelser for udpegelsen ikke er opfyldt, og/eller at Rådet udøvede et åbenbart urigtigt skøn ved afgørelsen af, om betingelserne var opfyldt. Sagsøgeren har anført, at denne ikke »ejes eller kontrolleres« af en enhed, der er involveret i, har direkte tilknytning til eller yder støtte til Irans hævdede spredningsfølsomme nukleare aktiviteter eller udvikling af fremføringssystemer til kernevåben i den forstand, hvori udtrykket »ejes eller kontrolleres« er anvendt i Rettens dom i sagen Melli Bank mod Rådet (sag T-246/08) (4).
 For det tredje har sagsøgeren anført, at artikel 7, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 423/2007 og/eller artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP er ulovlige, for så vidt som de er bindende og pålægger Rådet at udpege alle datterselskaber til et udpeget moderselskab.
 For det fjerde har sagsøgeren anført, at de materielle betingelser for at udpege dennes moderselskab, og dermed sagsøgeren, ikke er opfyldt, og/eller at Rådet udøvede et åbenbart urigtigt skøn ved afgørelsen af, om betingelserne herfor var opfyldt. Sagsøgeren har anført, at for så vidt


text:
som dens moderselskab får medhold i de søgsmål, det har anlagt til prøvelse af Rådets forordning (EF) nr. 1100/2009 (5) (sag T-35/10) (6) og Rådets afgørelse 2008/475/EF (7) (sag T-390/08) (8), må Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 og Rådets afgørelse 2010/413/FUSP annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 For det femte har sagsøgeren gjort gældende, at udpegelsen af denne og indefrysningen af alle dennes aktiver på verdensplan ikke har nogen rationel forbindelse med det formål, som forfølges af Rådet, og tilsidesætter dennes ejendomsret. Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at de pålagte restriktive foranstaltninger er uforholdsmæssige, idet de er til betydelig skade for sagsøgeren og ikke er de mindst indgribende midler, der kunne have været anvendt.
 (1) Rådets afgørelse af 26.7.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP, EUT L 195, s. 39.
 (2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26.7.2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran, EUT L 195, s. 25.
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 423/2007 af 19.4.2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran, EUT L 103, s. 1.
 (4) Forenede sager T-246/08 og T-332/08, Melli Bank mod Rådet, Sml. 2009 II, s. 2629, der er under appel for Domstolen som sag C-380/09 P, Melli Bank mod Rådet, EUT 2009 C 282, s. 30.
 (5) Rådets forordning (EF) nr. 1100/2009 af 17.11.2009 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af afgørelse 2008/475/EF, EUT L 303, s. 31.
 (6) Sag T-35/10, Bank Melli Iran mod Rådet, EUT 2010 C 100, s. 47.
 (7) Rådets afgørelse af 23.6.2008 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran, EUT L 163, s. 29.
 (8) Sag T-390/08, Bank Melli Iran mod Rådet, Sml. 2009 II, s. 3967, der er under appel for Domstolen som sag C-548/09 P, Bank Melli Iran mod Rådet, EUT 2010 C 80, s. 10.


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. marts 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-38/06) (1)
 (Traktatbrud - toldfritagelse for indførsel af varer, der er bestemt specielt til militært brug)
 2010/C 113/02
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Wilms og M. Afonso, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, Â. Seiça Neves, J. Gomes og C. Guerra Santos, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Danmark (ved Jørgen Molde, som befuldmægtiget), Den Hellenske Republik (ved E.-M. Mamouna og K. Boskovits, som befuldmægtigede), Den Italienske Republik (ved I. Bruni, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato G. De Bellis), Republikken Finland (ved A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, 9, 10 og 11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1) og, for tidsrummet efter den 31. maj 2000, af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1) — indførsel under toldfritagelse af krigsmateriel og goder, der kan anvendes både til militære og civile formål
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til henholdsvis artikel 2 og 9-11 i Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter, som ændret ved Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 1355/96 af 8. juli 1996, for perioden fra den 1. januar 1998 til den 30. maj 2000 og samme artikler i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter for perioden fra den 31. maj 2000 til den 31. december 2002, idet den har afvist at fastlægge egne indtægter for perioden fra den 1. januar 1998 til den 31. december 2002 i forbindelse med indførsel af materiel og varer, der er bestemt specielt til militært brug, og stille disse indtægter til rådighed for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, og idet den har afvist at betale morarenter af de nævnte egne indtægter.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Danmark, Den Hellenske Republik, Den Italienske Republik og Republikken Finland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 74 af 25.3.2006.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/15
 Domstolens kendelse af 29. oktober 2009 — Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-85/09 P) (1)
 (Appel - ansvar uden for kontraktforhold - erstatning for tab lidt som følge af Kommissionens forskellige undladelser ved anvendelsen af direktiv 93/42/EØF - manglende årsagsforbindelse mellem de påståede undladelser og det tab, som sagsøgeren har lidt ved markedsføringen af defekte digitale termometre - appel åbenbart ugrundet)
 2010/C 51/24
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Appellant: Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (ved avocat C. Mourato)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima og P. Guerra e Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) den 17. december 2008 i sag T-137/07, Portela mod Kommissionen, hvorved Retten, idet den fandt, dels at sagen måtte afvises, dels at sagen var åbenbart ugrundet, frifandt Kommissionen for en påstand principalt om, at Kommissionen pålægges en forpligtelse til at handle i overensstemmelse med artikel 14b i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinske anordninger (EFT L 169, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/79/EF af 27. oktober 1998 om medicinsk udstyr til in vitro-diagnostik (EFT L 331, s. 1), ved via Forbundsrepublikken Tyskland at pålægge certificeringsvirksomheden TÜV Rheinland Product Safety GmbH til fordel for sagsøgeren at anvende den obligatoriske civilretlige ansvarsforsikring, der er omhandlet i punkt 6 i bilag XI til direktiv 93/42, som den nævnte virksomhed har tegnet, og, hvis det lidte tab ikke kan dækkes via den principale påstand, subsidiært om erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af Kommissionens forskellige undladelser
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 102 af 1.5.2009.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/40
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Roquette Frères mod Kommissionen
 (Sag T-322/01) (1)
 (Konkurrence - karteller - natriumgluconat - artikel 81 EF - bøde - artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 - retningslinjer for beregning af bøder - samarbejdsmeddelelse - proportionalitetsprincippet - ligebehandling - princippet ne bis in idem)
 (2006/C 294/84)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Roquette Frères (Lestrem, Frankrig) (ved avocats O. Prost, D. Voillemot og A. Choffel)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved A. Bouquet, W. Wils, A. Whelan og F. Lelièvre, derefter ved A. Bouquet, W. Wils og A. Whelan, som befuldmægtigede, bistået af avocats A. Condomines og J. Liygonie)
 Sagens genstand
 For det første en påstand om annullation af artikel 1 og 3 i beslutning K(2001) 2931 endelig udg. af 2. oktober 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag nr. COMP/E-1/36.756 — Natriumgluconat), for så vidt som sagsøgeren ved disse bestemmelser blev pålagt en bøde, for det andet en påstand om nedsættelse af bøden og for det tredje en påstand om tilbagebetaling til sagsøgeren af de ulovligt opkrævede beløb.
 Konklusion
 1)
 Roquette Frères SA's bøde fastsættes til 8 105 000 EUR.
 2)
 Beslutning K(2001) 2931, endelig udg. af 2. oktober 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag nr. COMP/E-1/36.756 — Natriumgluconat) ændres, for så vidt den er i strid med domskonklusionens punkt 1.
 3)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 4)
 Roquette Frères SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 68 af 16.3.2002.


text:
15.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/43
 Sag anlagt den 20. marts 2017 — EKETA mod Kommissionen
 (Sag T-189/17)
 (2017/C 151/55)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Thessaloniki, Grækenland) (ved advokaterne V. Christianos og S. Paliou)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Europa-Kommissionens anmodning til EKETA om tilbagebetaling af et beløb på 64 720,19 EUR af den betaling, som virksomheden har modtaget for HUMABIO-projektet, hvilken anmodning er fremsat ved debetnota 3241615288/29.11.2016, er ugrundet for så vidt angår beløbet på 27 830,27 EUR.
 —
 Det fastslås, at beløbet på 27 830,27 EUR udgør støtteberettigede omkostninger, og at EKETA ikke er forpligtet til at tilbagebetale dette beløb til Europa-Kommissionen.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) har med dette søgsmål anfægtet Kommissionens anmodning, der er fremsat ved Kommissionens debetnota 3241615288/29.11.2016, vedrørende deltagelse i HUMABIO-projektet. Kommissionen har ved denne debetnota anmodet EKETA om at tilbagebetale en del af den betaling, som virksomheden har modtaget for HUMABIO-projektet, nemlig et beløb på 64 720,19 EUR. Anmodningen blev fremsat efter en revision på stedet, som Europa-Kommissionen foretog i sagsøgerens lokaler.
 2.
 Sagsøgeren har i denne sammenhæg gjort gældende, at Den Europæiske Unions Domstol på grundlag af artikel 272 TEUF bør fastslå, at ud af det ovenstående beløb, som er anført i debetnotaen, udgør 27 830,27 EUR støtteberettigede omkostninger, og at EKETA ikke er forpligtet til at tilbagebetale dette beløb til Kommissionen.
 3.
 EKETA har anført, at ovenstående beløb på 27 830,27 EUR udgør støtteberettigede personaleomkostninger og indirekte omkostninger, som Kommissionen med urette har afvist som ikke-støtteberettigede. Den omstændighed, at sagsøgerens omkostninger er støtteberettigede, er godtgjort af den dokumentation, som virksomheden forelagde for Europa-Kommissionen ved revisionen på stedet og i den efterfølgende korrespondance, og som den har fremlagt for Domstolen.


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. april 2008 — Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars mod Willem Van Leuken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van koophandel Hasselt — Belgien)
 (Sag C-197/06) (1)
 (Anerkendelse af eksamensbeviser - direktiv 89/48/EF - ejendomsmæglere)
 (2008/C 142/04)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van koophandel Hasselt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Confederatie van immobiliën-beroepen België, Beroepsinstituut van vastgoedmakelaars
 Sagsøgt: Willem Van Leuken
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank van koophandel te Hasselt — fortolkning af artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed (EUT L 19, s. 16) — forpligtelse for en ejendomsmægler med hjemsted i en medlemsstat, der udøver formidlingsvirksomhed i en anden medlemsstat, til at opfylde betingelserne for udøvelse af dette erhverv i henhold til lovgivningen i sidstnævnte medlemsstat til gennemførelse af direktivet — krav, uanset at der foreligger en samarbejdsaftale mellem ejendomsmægleren og en ejendomsmægler, som er autoriseret i den omhandlede medlemsstat.
 Konklusion
 Artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/19/EF af 14. maj 2001, er til hinder for en ordning i en medlemsstat, hvorefter en tjenesteyder, der er etableret i en anden medlemsstat, og som befinder sig i en situation som den, sagsøgte i hovedsagen befinder sig i, for at kunne udøve den i hovedsagen omhandlede form for virksomhed på medlemsstatens område skal indhente en tilladelse, hvis udstedelse er underlagt krav om bestået juridisk egnethedsprøve.
 (1) EUT C 165 af 15.7.2006.


text:
26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/31
 Slettelse af sag C-331/02 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (2003/C 101/53)
 (1 ) EFT C 305 af 7.12.2002.
 Ved kendelse af 31. januar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-331/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 af registeret.
 Slettelse af sag C-344/02 ( 1)
 ( 1) EFT C 274 af 9.11.2002.
 (2003/C 101/55)
 Slettelse af sag C-339/02 (1) Ved kendelse af 6. februar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-344/02,
 (2003/C 101/54) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 13. februar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-339/02, (1 ) EFT C 261 af 26.10.2002.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/35
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Contencioso-Administrativo Tarragona (Spanien) den 19. juni 2015 — Correos y Telégrafos S.A. mod Ayuntamiento de Vila Seca
 (Sag C-302/15)
 (2015/C 294/45)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Contencioso-Administrativo Tarragona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Correos y Telégrafos S.A.
 Sagsøgt: Ayuntamiento de Vila Seca
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF (1) af 20. februar 2008 om ændring af direktiv 97/67/EF (2) med henblik på fuld realisering af det indre marked for posttjenester i Fællesskabet i strid med en national lovgivning, der som middel til finansiering af postbefordringspligten indrømmer en fritagelse for afgifter, der er forbundet med denne pligt?
 (1) EUT L 52, s. 3.
 (2) EFT L 15, s. 14.


text:
13.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 135/31
 — Fællesskaberne tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Der anordnes sådanne andre foranstaltninger og forholds- — Principalt: »Steering Committee«’s afgørelse af 28. januar
 regler, som Retten af billighedsgrunde måtte finde rimelige. 2000, som indeholdt i notat fra I. Boag, om forflyttelse af
 sagsøgeren til Bruxelles til det generaldirektorat, han er
 udsendt fra, annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Subsidiært: Sagsøgeren tildeles erstatning for sit ikke-
 økonomiske tab, der foreløbig ex aequo et bono fastsættes
 Sagsøgerne i den foreliggende sag, som driver virksomhed med til 1 EUR.
 akkumulatorer og akkumulatorer til eldrift, som de eksporterer
 til Forenede Stater, kræver erstatning for det tab, de hævder at — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 have lidt som følge af, at De Forenede Stater har truffet
 gengældelsesforanstaltninger, som har ramt ovennævnte sek-
 tor. Sagsøgerne har i den forbindelse påpeget, at Den Stående Søgsmålsgrunde og væsentlige argumenter
 Appelinstans under WTO den 9. September 1997 traf afgørel-
 se om, at en række bestemmelser i EF-ordningen om indførsel Sagsøgeren, der har tjenestested ved Kommissionens delega-
 af bananer var i strid med GATT-aftalen af 1994 og med tion i Rumænien, anfægter beslutningen om, at han i forbindel-
 GATS, og instansen henstillede samtidig til Fællesskaberne, se med gennemførelsen af turnusordningen for 2000 på ny
 at bestemmelserne blev bragt i overeensstemmelse med de skal have tjenestested ved hjemstedet i Bruxelles. Han gør
 forpligtelser, der følger af de nævnte aftaler. Som følge af gældende, at den pågældende afgørelse er ulovlig i flere
 afgørelsen har De Forenede Stater med virkning fra den henseender, idet
 3. Marts 1999 opkrævet en told på 100 % ved indførsel af
 stationære akkumulatorer. — afgørelsen ikke er begrundet,
 — afgørelsen er blevet truffet i strid med den procedure, der
 Til støtte for påstandene har sagsøgerne gjort gældende,
 finder anvendelse for afgørelser om turnus, og
 — at de pågældende gengældelsesforanstaltninger er en direk- — afgørelsen har tilsidesat hans ret til forudgående at blive
 te følge af, at der er opretholdt en ordning, som WTO informeret og hørt.
 allerede har erklæret retsstridig, og
 — at der i den foreliggende sag er tale om en kvalificeret
 overtrædelse af trinhøjere retsregler til beskyttelse af priva-
 te, som f.eks. princippet »pacta sunt servanda«, princippet
 om beskyttelse af den berettigede forventning, retssikker-
 hedsprincippet, princippet om ejendomsrettens ukrænke-
 lighed og om retten til fri erhvervsudøvelse samt princippet Sag anlagt den 31. marts 2000 af Augusto Fichtner mod
 om god forvaltningsskik. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-75/00)
 (2000/C 135/55)
 (Processprog: italiensk)
 Sag anlagt den 28. marts 2000 af Steffen Skovmand mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 31. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Augusto Fichtner, ved advokat
 (Sag T-72/00) Vincenzo Salvatore, Pavia.
 (2000/C 135/54) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den anfægtede afgørelse erklæres ugyldig og annulleres,
 (Processprog: fransk) idet den er åbenbart ugrundet, såvel faktisk som retligt.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren


text:
erstatning for
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der det økonomiske tab samt godtgørelse for den ideelle skade,
 den 28. marts 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De sagsøgeren har lidt. Beløbet kan foreløbigt opgøres til
 Europæiske Fællesskaber af Steffen Skovmand, Bukarest, ved mindst 50 000 EUR, men det overlades til Retten at
 advokat Georges Vandersanden, Bruxelles. fastsætte beløbet.
 ---pagebreak--- C 135/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.5.2000
 — Det fastslås, at Kommissionen er pligtig at tage sagsøgerens — Magtfordrejning.
 retsstilling op til fornyet overvejelse.
 — Manglende eller selvmodsigende begrundelse i den anfæg-
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. tede afgørelse.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anlagt sag til prøvelse af Kommissionens
 afgørelse af 30. september 1999, hvorefter »sagsøgeren fjernes
 fra tjenesten, men opretholder sine pensionsrettigheder«. Det Slettelse af sag T-116/99 (1)
 er lagt til grund for afgørelsen, at sagsøgeren i vidt omfang har
 udført arbejde uden for institutionen, uden at han forud havde (2000/C 135/56)
 opnået tilladelse hertil. Ifølge Kommissionen var det nævnte
 arbejde blevet sagsøgerens hovedbeskæftigelse, hvilket var til (Processprog: finsk)
 skade for hans arbejde som EF-tjenestemand.
 Ved kendelse af 18. februar 2000 har formanden for Første
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren fremført følgende Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 anbringender: besluttet, at sag T-116/99, Ilmailulaitos mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 — Tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af tjenestemandsved-
 tægtens artikel 86 og 87 samt af proportionalitetsprin-
 cippet. (1) EFT C 226 af 7.8.1999.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court (Irland) den 30. maj 2017 — Eugen Bogatu mod Minister for Social Protection
 (Sag C-322/17)
 (2017/C 277/37)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court (Irland)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Eugen Bogatu
 Sagsøgt: Minister for Social Protection
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kræver forordning nr. 883/2004 (1), og særligt forordningens artikel 67, sammenholdt med dens artikel 11, stk. 2, at en person for at være berettiget til »familieydelse« som defineret i forordningens artikel 1, litra z), enten skal være arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende i den kompetente medlemsstat som defineret i forordningens artikel 1, litra s), eller modtage en kontantydelse i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i forordningens artikel 11, stk. 2?
 2)
 Skal henvisningen til »kontantydelser« i forordningens artikel 11, stk. 2, fortolkes således, at den alene omfatter en periode, i hvilken ansøgeren faktisk modtog kontantydelser, eller omfatter begrebet enhver periode, i hvilken en ansøger fremtidigt har ret til en kontantydelse, uanset om der er blevet gjort krav på denne ydelse på det tidspunkt, hvor ansøgningen om familieydelsen indgives?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT 2004, L 166, s. 1).


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Republikken Polen) den 4. juni 2010 — Kopalnia Odkrywkowa Polski Trawertyn P. Granatowicz, M. Wąsiewicz Spółka jawna mod Dyrektorowi Izby Skarbowej w Poznaniu
 (Sag C-280/10)
 ()
 2010/C 234/37
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Kopalnia Odkrywkowa Polski Trawertyn P. Granatowicz, M. Wąsiewicz Spółka jawna
 Sagsøgt: Dyrektorowi Izby Skarbowej w Poznaniu
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en personsammenslutning af fremtidige selskabsdeltagere, der afholder investeringsomkostninger, inden selskabet formelt er blevet indført i selskabsregisteret som handelsselskab og er blevet momsregistreret, berettiget til efter selskabs- og afgiftsregistrering i henhold til artikel 9, 168 og 169 Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) at fradrage betalt moms for de afholdte investeringsomkostninger vedrørende afgiftspligtig virksomhed i selskabet?
 2)
 Er en faktura, som godtgør de afholdte investeringsomkostninger, og som er udstedt til selskabsdeltagerne og ikke til selskabet, til hinder for, at der foretages fradrag af indgående moms, der er betalt for de afholdte investeringsomkostninger som beskrevet i spørgsmål 1?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
Nr . C 318 /24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 10 . 96
 — Sagsøgerens angivelse » rimeligt kendskab i stedet for Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 godt « for så vidt angår fransk er blot orienterende og
 vedrører ikke et krav for adgang til udvælgelsesprøven .
 Således er det i punkt VIII 3 i meddelelsen om udvæl Sagsøgerne er seks franske virksomheder, der udelukkende
 gelsesprøven angivet, at den tredje skriftlige prøve på basis af fåremælk fremstiller ost i saltlage, som de
 » består af en række spørgsmål, der skal gøre det muligt normalt afsætter under navnet » feta «, en betegnelse, som de
 at vurdere ansøgerens evne til at forstå en tekst affattet i øvrigt har indregistreret, og en brancheforening, der
 på ansøgerens andet sprog « (i dette tilfælde engelsk ), omfatter samtlige fåremælkeproducenter samt de mejerier,
 mens det i punkt IX 2 A er anført, at der » kun « ved den der fremstiller feta af deres mælk . Sagsøgerne anfægter
 mundtlige prøve tages hensyn til kendskabet til gyldigheden af Kommissionens forordning ( EF ) nr . 1107/96
 fransk . om registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbe
 tegnelser efter proceduren i artikel 17 i Rådets forordning
 ( EØF ) nr . 2081 /92, idet betegnelsen » feta « er optaget som
 Følgelig udgør angivelsen i rubrikken udfor udtrykkene en kontrolleret oprindelsesbetegnelse, der er reserveret den
 » godt « og » rimeligt « ikke det afgørende krav for at få græske stat.
 adgang til udvælgelsesprøven, men blot et orienterende
 kriterium, som der skal tages hensyn til ved bedømmelsen af
 kendskabet til fransk ved den mundtlige prøve . Meddelelsen Sagsøgerne har nærmere anført, at Kommissionen ikke
 om udvælgelsesprøven indeholder derfor intet krav om kunne anvende proceduren i forordningens artikel 17, som
 dokumentation af kendskabet til sprog, idet der derimod den har gjort, fordi den græske ansøgning ikke opfyldte de
 lægges til grund, at dette kendskab kun kan efterprøves ved betingelser, som artiklen stiller, idet ansøgningen støttede
 prøven . sig på en national beskyttelse, der kom for sent, idet den er
 senere end datoen for ikrafttrædelsen af Rådets forord
 ning.
 Sagsøgerne har herved tilføjet, at ud fra de faktiske
 omstændigheder, som de har kendskab til, opfylder » feta «
 ikke kravene til at kunne registreres som beskyttet oprin
 delsesbetegnelse . Dette skyldes følgende :
 Sag anlagt den 10. september 1996 af Société des Caves et
 des Producteurs Réunis de Roquefort m.fl. mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber — » Feta « er ikke et produkt, der har oprindelse i et bestemt
 ( Sag T- 140/96 ) område eller på et bestemt sted .
 ( 96/C 318/42 )
 — Produktion, forarbejdning og tilvirkning af » feta « sker
 ikke i et afgrænset geografisk område .
 (Processprog: fransk)
 — » Fetaens « egenskaber eller andre kendetegn kan ikke
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der hovedsageligt eller fuldstændigt tilskrives det geografi
 den 10 . september 1996 anlagt sag mod Kommissionen for ske miljø med dets naturbetingede og menneskelige


text:
De Europæiske Fællesskaber af Société des Caves et des faktorer .
 Producteurs Réunis de Roquefort, Roquefort-sur-Soulzon
 ( Frankrig ), société Fromagère Corse , Bastia ( Frankrig ),
 société pour la Valorisation du lait de Brebis du Grand — » Feta « er et navn, der er blevet til en artsbetegnelse, der
 Sud-Ouest, La Canourgue ( Frankrig ), Compagnie des Fro som sådan ikke kan beskyttes .
 mages, Vire ( Frankrig ), Fromager du Causse, Roquefort
 ( Frankrig ), Alliance Agro Alimentaire, Toulouse ( Frankrig )
 og Confédération Générale des Producteurs de Lait de Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at Kommissionen
 Brebis et des Industriels de Roquefort, Millau ( Frankrig ), ved at acceptere den græske ansøgning har tilsidesat de
 ved advokat Frédéric Ancel , Paris, og med valgt adresse i hovedhensyn, som det var blevet pålagt af Rådet, dvs . at
 Luxembourg hos advokat Pierrot Schiltz, 4, rue Beatrix de sørge for en bedre udvikling af den fælles landbrugspolitik i
 Bourbon . producenternes og forbrugernes fælles interesse . Såvel
 Frankrig, Tyskland, Danmark og Holland fremstiller og
 sælger ost under den omstridte betegnelse , og Grækenland
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande : tegner sig kun for halvdelen af Fællesskabets produktion .
 Endvidere er forbrugerne ikke bedre beskyttet, eftersom
 udtrykket » feta « omfatter ost, som er fremstillet på grund
 1 ) Kommissionens forordning ( EF ) nr. 1107/96 af 12 . juni lag af fåremælk , gedemælk eller komælk , eller en blanding
 1996 annulleres, for så vidt betegnelsen » feta « er af de tre .
 registeret som beskyttet oprindelsesbetegnelse .
 2 ) Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin
 ger .


text:
16.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 68/15
 Afgørelsen, der anfægtes Undersøgerens afvisning af regi- ninger med henblik på begrænsning af parallelhandelen,
 ved Appelkammeret: streringen begrænset leveringer til leasingfirmaer af personvogne på lager
 og deltaget i aftaler om begrænsning af ydelse af rabat i Belgien.
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — Ingen registreringshindrin- Sagsøgeren gør gældende, at Mercedes-Benz-agenterne er
 ger i henhold til artikel 7, integreret i Mercedes-Benz’ forhandlerorganisationen, og at
 stk. 1, litra e), i forordning aftalerne med handelsagenterne og kommissionsagenterne er
 (EF) nr. 40/94 (1) egentlige handelsagentaftaler, som kartelforbuddet i artikel 81,
 stk. 1, EF, ikke finder anvendelse på. Sagsøgeren gør endvidere
 — Fornødent særpræg efter ar- gældende, at alt det, som Kommissionen foreholder Mercedes-
 tikel 7, stk. 1, litra b), i Benz vedrørende eksporthindringen ud af Tyskland, ikke
 forordning (EF) nr. 40/94. opfylder betingelserne i artikel 81, stk. 1, EF. Mercedes-Benz
 kan fastsætte retningslinjer vedrørende salg til udenlandske
 personer for sine handelsagenter og sine afdelinger. Derudover
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær- godtgør bevisdokumenterne ikke, at Mercedes-Benz forhindrer
 ker (EFT 1994 L 11, s. 1). salg over grænserne til udenlandske endelige forbrugere.
 Mercedes-Benz har kun været interesseret i at begrænse
 forretninger med ikke-autoriserede videresælgere.
 Med hensyn til anvisningen til agenterne om at forlange en
 udbetaling på 15 % ved salg til udenlandske kunder, gør
 Sag anlagt den 20. december 2001 af DaimlerChrysler AG sagsøgeren gældende, at denne anvisning ikke er indgået i
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber konkurrencebegrænsende aftaler mellem Mercedes-Benz og
 agenterne. Anvisningen har formindsket Mercedes-Benz’ risiko
 og har vedrørt betingelserne om kontrakter vedrørende nye
 (Sag T-325/01) køretøjer, som agenten alene formidlede, og som han ikke var
 part i. Derudover er det sagligt berettiget at kræve en udbetaling
 (2002/C 68/27) fra udenlandske kunder.
 (Processprog: tysk)
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at begrænsningerne for
 de tyske agenter ved formidlingen af salg af nye køretøjer til
 leasingfirmaer ikke er i strid med artikel 81, stk. 1, EF, da der
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der er tale om lovlige anvisninger for handelsagenter. Selv hvis det
 den 20. december 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De antoges, at artikel 81, stk. 1, EF, var blevet tilsidesat, ville
 Europæiske Fællesskaber af DaimlerChrysler AG, Stuttgart denne tilsidesættelse under alle omstændigheder være fritaget i
 (Tyskland), ved Rechtsanwälte R. Bechtold og W. Bosch. henhold til artikel 81, stk. 3, jf. forordning nr. 1475/95 (1).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren gør derudover gældende, at Mercedes-Benz ikke
 — Kommissionens beslutning af 10. oktober 2001 (sag har foretaget nogen »salgsprisfastsættelse« i Belgien, der kan
 COMP/36.246 — Mercedes Benz) annulleres. tilregnes selskabet, eller har medvirket dertil. Endelig gør
 sagsøgeren gældende, at pålæggelse af en bøde på grund af de
 — Subsidiært nedsættes den bøde, der er pålagt ved beslut- »tyske« forhold allerede på grund af handelsagentprivilegiet
 ningens artikel 3. ikke kommer i betragtning, og at selskabet i hvert fald på
 grundlag af Kommissionens tidligere tilkendegivelser kunne gå
 ud fra, at dets hidtidige praksis ikke var i


text:
strid med artikel 81,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkost- stk. 1, EF. Hvis anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF, ikke af
 ninger.
 retlige grunde er udelukket, er bøden i hvert fald alt for høj.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 1475/95 af 28.6.1995 om
 anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs-
 og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (EFT L 145, s. 25).
 Ved den anfægtede beslutning har Kommissionen pålagt
 sagsøgeren en bøde på 71 825 mio. EUR for tre tilsidesættelser
 af artikel 81, stk. 1, EF. Kommissionen har fastslået, at
 sagsøgeren og dennes retlige forgængere har truffet foranstalt-


text:
12.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 92/49
 Sag anlagt den 10. december 2007 — Van Arum mod Parlamentet
 (Sag F-139/07)
 (2008/C 92/99)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Rinse van Arum (Winksele, Belgien) (ved avocat W. van den Muijsenbergh)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Sagsøgeren har dels nedlagt påstand om ændring af bedømmelsesrapporten, dels subsidiært ophævelse heraf. Mere subsidiært har sagsøgeren nedlagt påstand om, at det pålægges, at han skal gives adgang til samtlige beviser på grundlag af visse omtvistede bemærkninger, der indeholdes i bedømmelsesrapporten vedrørende ham, og at der træffes afgørelse vedrørende de omtvistede omstændigheder og bedømmelser. Dels har sagsøgeren nedlagt påstand om, at ansættelsesmyndigheden tilpligtes at betale en symbolsk erstatning på 1 EUR.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ændring af bedømmelsesrapporten.
 —
 Subsidiært; fuldstændig ophævelse af bedømmelsesrapporten.
 —
 Mere subsidiært; det pålægges, at han skal gives adgang til samtlige beviser på grundlag af visse omtvistede bemærkninger, der indeholdes i bedømmelsesrapporten vedrørende ham, og at der træffes afgørelse vedrørende de omtvistede omstændigheder og bedømmelser.
 —
 Ansættelsesmyndigheden tilpligtes at betale en symbolsk erstatning på 1 EUR.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af cour d'appel de Paris (Frankrig) den 29. april 2015 — Granarolo SpA mod Ambrosi Emmi France SA
 (Sag C-196/15)
 (2015/C 213/29)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Paris
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Granarolo SpA
 Sagsøgt: Ambrosi Emmi France SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 (1) fortolkes således, at erstatningssøgsmål for afbrydelse af handelsforbindelser vedrørende levering af varer, der har bestået i adskillige år uden rammekontrakt eller eneretsaftale, vedrører erstatning uden for kontrakt?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, finder denne forordnings artikel 5, nr. 1), litra b), så anvendelse på fastlæggelsen af opfyldelsesstedet for den forpligtelse, der ligger til grund for det første spørgsmål?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22.12.2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT L 12, s. 1).


text:
Nr . C 158/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 . 6 . 96
 ophavsrettighederne i forhold til de andre medlemssta strid med denne bestemmelse ensidigt at træffe bestem
 ter i Den Europæiske Union ? melse om en bestemt prøve som kriterium for at fastslå,
 at der er en udtalt kønslig lugt. Dette fører til systematisk
 (') Società Italiana Autori ed Editori ( en ophavsretlig organisa afvisning af indførsler fra Danmark, hvor de kompetente
 tion ). myndigheder accepterer, at prøven foretages ved hjælp
 af den såkaldte » skatolmetode «. De tyske myndigheder
 har med urette påberåbt sig direktivets artikel 7, stk . 1 ,
 litra b ), idet den tyske praksis ikke tager sigte på at føre
 stikprøvekontrol med overholdelsen af fællesskabsbes
 temmelserne, men på systematisk at gennemføre brugen
 af en metode, som af Tyskland anerkendes som den
 eneste pålidelige .
 Sag anlagt den 27. marts 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk
 land — Tilsidesættelse af de fællesskabsretlige betingelser med
 hensyn til en erklæring i henhold til artikel 5 i direktiv
 ( Sag C- 1 02/96 ) 64/433/EØF, som affattet ved direktiv 91 /497/EØF, om,
 ( 96/C 158/07) at kød er uegnet til menneskeføde : I forbindelse med
 stikprøvekontrollen kan bestemmelseslandet ganske vist
 anvende en egnet metode efter eget valg, men det er ikke
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 beføjet til på dette grundlag at nægte at anerkende
 27 . marts 1996 anlagt sag mod Forbundsrepublikken egnetheden af samtlige kødleverancer, der i oprindelses
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska landet er fundet egnede til menneskeføde . Dette ville
 ber ved dr. Klaus-Dieter Borchardt, Kommissionens Juridi
 hverken være foreneligt med princippet om det indre
 ske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i marked eller med artikel 8 i direktiv 89/662/EØF, der
 Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens fastsætter en form for forligsprocedure, hvor Kommis
 Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret C 254 , Kirchberg. sionen spiller en vigtig rolle .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Denne procedure har netop ført til en anerkendelse af
 den skatolmetode, der anvendes i Danmark, og som også
 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har Frankrig havde betvivlet pålideligheden af. I modsæt
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 , stk . 1 , ning til de franske myndigheder nægter de tyske myn
 litra b ), og artikel 5 , stk . 1 , litra o ), i direktiv digheder at respektere dette resultat.
 64/433/EØF ('), som affattet ved direktiv 91 /497/
 EØF ( 2 ), sammenholdt med artikel 5 , stk . 1 , artikel 7 og — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 30 : Forbundsre
 8 i direktiv 89/662/EØF ( 3 ), samt i henhold til EF geringen har med urette påberåbt sig tvingende hensyn
 traktatens artikel 30, idet den til forbrugerbeskyttelse . Kravene med hensyn til produk
 tion og afsætning af fersk kød til menneskeføde er
 — lader den særlige pligt i direktivets artikel 6 , stk . 1 , fuldstændigt harmoniseret ved


text:
direktiv 64/433/EØF
 litra b ), til at mærke og varmebehandle slagtekroppe ( som affattet ved direktiv 91 /497/EØF ) og 89/662/EØF.
 af ukastrerede svin indtræde netop, når ornekødet Rådets og Kommissionens erklæring til protokollen
 uanset dyrenes kropsvægt ved anvendelse af den vedrørende orneproblematikken i anledning af vedtagel
 modificierede immunoenzymtest ifølge professor sen af direktiv 91 /497 har kun en præciserende funktion
 Claus udviser et androstenonindhold på over 0,5 og kan ikke fortolkes på en måde, der er uforenelig med
 mikrogram/g direktivets ordlyd.
 og
 (M EFT 1963-1964, s . 175 .
 — anser kød for at havde en udtalt kønslig lugt ved ( 2 ) EFT 1991 L 268 , s . 69 .
 overskridelse af grænseværdien på 0,5 mikrogram/g ( 3 ) EFT 1989 L 395 , s . 13 .
 androstenon, hvilket i henhold til direktivets arti
 kel 5 , stk . 1 , litra o ), medfører, at kødet anses for at
 være uegnet til menneskeføde .
 2 ) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anmodning ora préjudiciel afgorelse forelagt ved dom
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: afsagt den 19. marts 1996 af tribunal d'instance, Lille, i
 sagen Directeur général des douanes et droits indirects mod
 — Tilsidesættelse af de fællesskabsretlige betingelser for at Eridania Beghin-Say SA
 pålægge en særlig pligt til mærkning og varmebehand ( Sag C-103/96 )
 ling i medfør af artikel 6 i direktiv 64/433/EØF, som 96/C 158/08
 affattet ved direktiv 91/497/EØF : De tyske myndighe
 ders krav om, at også slagtekroppe på under 80 kg skal
 mærkes og varmebehandles, er i direkte modstrid med Ved dom afsagt den 19 . marts 1996 , indgået til Domstolens
 direktivets artikel 6 , stk . 1 , litra b ). Det er endvidere i Justitskontor den 28 . marts 1996 , har tribunal d'instance,


text:
5.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/12
 Rettens dom af 16. december 2010 — Rådet mod Stols
 (Sag T-175/09 P) (1)
 (Appel - personalesag - forfremmelse - sammenligning af fortjenester - åbenbart urigtigt skøn - beviserne gengivet urigtigt)
 2011/C 38/20
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og G. Kimberley, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Willem Stols (Halsteren, Nederlandene) (ved advokaterne S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Personaleretten (FørsteAfdeling) den 17. februar 2009 i sag F-51/08, Stols mod Rådet (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Dommen afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 17. februar 2009 i sag F-51/08, Stols mod Rådet (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
18.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 309/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesarbeitsgericht Hamm (Tyskland) den 29. maj 2017 — Surjit Singh Bedi mod Forbundsrepublikken Tyskland og Forbundsrepublikken Tyskland på vegne af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-312/17)
 (2017/C 309/28)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesarbeitsgericht Hamm
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Surjit Singh Bedi
 Sagsøgte: Forbundsrepublikken Tyskland og Forbundsrepublikken Tyskland på vegne af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 2, stk. 2, i direktiv 2000/78/EF (1) om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv fortolkes således, at den er til hinder for en ordning i en kollektiv overenskomst, hvorefter retten til en overgangshjælp (»Überbrückungsbeihilfe«), som tildeles med det formål at sikre arbejdstagere, der har mistet deres arbejde, en passende forsørgelse på grundlag af den overenskomstfastsatte grundløn, indtil der opnås økonomisk sikring ved retten til pension fra den lovpligtige pensionsforsikring, ophører, når retten til førtidig alderspension (»vorgezogenes Altersruhegeld«) indtræder, og hvis anvendelse tager udgangspunkt i muligheden for at modtage førtidspension på grund af handicap (»vorzeitige Altersrente wegen Behinderung«)?
 (1) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16).


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/12
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 15. juli 2004
 i sag C-139/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 (Traktatbrud - manglende gennemførelse af direktiv 2000/38/EF)
 (2004/C 228/23)
 Processprog: tysk
 I sag C-139/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J.C. Schieferer og H. Støvlbæk) mod Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtiget: A. Tiemann), angående en påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/38/EF af 5. juni 2000 om ændring af kapitel Va, lægemiddelovervågning, i Rådets direktiv 75/319/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om lægemidler (EFT L 139, s. 28), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller ikke har givet Kommissionen meddelelse herom, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og dommerne J.N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász og M. Ilešič; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 15. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/38/EF af 5. juni 2000 om ændring af kapitel Va, lægemiddelovervågning, i Rådets direktiv 75/319/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om lægemidler, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2.
 Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 146 af 21.6.2003.


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/21
 Rettens kendelse af 13. januar 2014 — Lebedef mod Kommissionen
 (Forenede sager T-116/13 P og T-117/13 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesår 2008 og 2009 - tjenestefrihed på halv tid med henblik på faglig repræsentation - bedømmelsesrapport, som dækker det udførte arbejde i den tjenestegren, tjenestemanden er tilknyttet - faglig udpegning - frifindelse i førsteinstansen - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 (2014/C 71/39)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembourg) (ved advokat F. Frabetti)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmægtigede, bistået af advokat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 To appeller af kendelser afsagt af EU-Personaleretten (Tredje Afdeling) den 12. december 2012, Lebedef mod Kommissionen (sag F-70/11 og F-109/11, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) med påstand om annullation af disse kendelser
 Konklusion
 1)
 Appellerne forkastes.
 2)
 Giorgio Lebedef bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger i forbindelse med den foreliggende sag.
 (1) EUT C 147 af 25.5.2013.


text:
30.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/45
 Rettens dom af 13. december 2016 — Guiral Broto mod EUIPO — Gastro & Soul (Café del Sol)
 (Sag T-548/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket Café del Sol - det ældre nationale figurmærke Café del Sol - manglende fremlæggelse af beviser på sagsbehandlingssproget i indsigelsessagen - artikel 75 og 76 i forordning (EF) nr. 207/2009 - regel 19 og 20 i forordning (EF) nr. 2868/95 - ret til forsvar))
 (2017/C 030/49)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ramón Guiral Broto (Marbella, Spanien) (ved advokat J.L. de Castro Hermida)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved H. O’Neill, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Tyskland)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. juli 2015 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2755/2014–5) vedrørende en indsigelsessag mellem M. Guiral Broto og Gastro & Soul.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 16. juli 2015 af Fjerde Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (sag R 2755/2014–5) vedrørende en indsigelsessag mellem Ramón Guiral Broto og Gastro & Soul GmbH annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes EUIPO.
 3)
 EUIPO og Guiral Broto bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 398 af 30.11.2015.


text:
13.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/8
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. december 2016 — Loterie Nationale — Nationale Loterij NV van publiek recht mod Paul Adriaensen, Werner De Kesel og The Right Frequency VZW (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Antwerpen — Belgien)
 (Sag C-667/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2005/29/EF - virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne - vildledende handelspraksis - salgsfremmende pyramideordning - vederlag, der betales af nye deltagere, og kompensation, der modtages af eksisterende deltagere - indirekte finansiel sammenhæng))
 (2017/C 046/11)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Loterie Nationale — Nationale Loterij NV van publiek recht
 Sagsøgte: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW
 Konklusion
 Punkt 14 i bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (»direktivet om urimelig handelspraksis«) skal fortolkes således, at denne bestemmelse giver mulighed for at betegne en handelspraksis som »salgsfremmende pyramideordning« selv i det tilfælde, hvor der kun foreligger en indirekte sammenhæng mellem de vederlag, der betales af nye deltagere i et sådan system, og den kompensation, der udbetales til eksisterende deltagere.
 (1) EUT C 106 af 21.3.2016.