text:
C 79/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.3.2000
 4. Ved den anfægtede dom har Retten endvidere tilsidesat Sag anlagt den 22. december 1999 af Kommissionen for
 fællesskabsretten, idet den har foretaget en fejlagtig anven- De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 delse af proportionalitetsprincippet og fejlagtigt vurderet
 Kommissionens skøn, og idet den har tilsidesat reglen om
 (Sag C-502/99)
 præjudikaters bindende virkning.
 (2000/C 79/19)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. de-
 cember 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Christo-
 pher Van der Hauwaert, Juridisk Tjeneste, som befuldmægtiget,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 Cruz, samme tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sag anlagt den 22. december 1999 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 (Sag C-501/99)
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 (2000/C 79/18) forpligtelser, der påhviler den i henhold til traktaten, idet
 den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love
 og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. de- efterkomme bestemmelserne i Rådets direktiv 97/61/EF af
 cember 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af 20. oktober 1997 om ændring af bilaget til direktiv
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Christo- 91/492/EØF om sundhedsmæssige betingelser for produk-
 pher Van der Hauwaert, Juridisk Tjeneste, som befuldmægtiget, tion og afsætning af levende toskallede bløddyr (1).
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 Cruz, samme tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg. — Den Franske Republik tilpligtes at betales sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 forpligtelser, der påhviler den i henhold til traktaten, idet Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter svarer til de i sag
 den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love C-495/99 (2) anførte; den frist, der er fastsat i artikel 2 i direktiv
 og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at 97/61/EF, udløb den 1. juli 1998.
 efterkomme bestemmelserne i Rådets direktiv 95/69/EF af
 22. december 1995 om betingelser og bestemmelser for
 (1) EFT L 295 af 29.01.1997, s. 35.
 godkendelse og registrering af visse foderstofvirksomheder (2) EFT C 63 af 4.3.2000, s. 16.
 og mellemhandlere og om ændring af direktiv
 70/524/EØF, 74/63/EØF, 79/373/EØF og 82/471/EØF (1).
 — Den Franske Republik tilpligtes at betales sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 22. december 1999 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter svarer til de i sag (Sag C-503/99)
 C-495/99 (2) anførte; den frist, der er fastsat i artikel 21 i
 direktiv 95/69/EF, udløb den 1. april 1998.
 (2000/C 79/20)
 (1) EFT L 332 af 30.12.1995, s. 15. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. de-
 (2) EFT C 63 af 4.3.2000, s. 16. cember 1999 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 19. marts 2009 — Mitsui & Co. Deutschland GmbH mod Hauptzollamt Düsseldorf (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Düsseldorf — Tyskland)
 (Sag C-256/07) (1)
 (EF-toldkodeks - godtgørelse af told - artikel 29, stk. 1, og artikel 29, stk. 3, litra a) - toldværdi - forordning (EØF) nr. 2454/93 - artikel 145, stk. 2 og 3 - hensyntagen, i forbindelse med fastsættelse af toldværdien, til betalinger erlagt af sælger i medfør af en kontraktlig forpligtelse til at yde garanti i henhold til købsaftalen - tidsmæssig anvendelse - materielle regler - procedureregler - tilbagevirkende kraft af en regel - gyldighed)
 2009/C 113/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mitsui & Co. Deutschland GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Düsseldorf
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Düsseldorf — fortolkning af artikel 29, stk. 1 og 3, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), samt af artikel 145, stk. 2 og 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (EFT L 253, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 444/2002 af 11. marts 2002 (EFT L 68, s. 11) — spørgsmålet, om disse sidste bestemmelser er gyldige i det omfang de med tilbagevirkende gyldighed også finder anvendelse på indførsler, for hvilke toldangivelserne var antaget, før Kommissionens forordning (EF) nr. 444/2002 trådte i kraft — spørgsmålet, om der ved fastsættelse af toldværdien skal tages hensyn til betalinger fra sælger til køber i henhold til en garanti ifølge købekontrakten til godtgørelse af garantiydelser, som er blevet faktureret til køberen og dennes aftager på grund af mangler ved varerne
 Konklusion
 1)
 Artikel 29, stk. 1, og artikel 29, stk. 3, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks og artikel 145, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 444/2002 af 11. marts 2002, skal fortolkes således, at når mangler ved varer — som opdages, efter at varerne er bragt i fri omsætning, men som kan dokumenteres at have eksisteret forud herfor — i medfør af en kontraktlig forpligtelse til at yde garanti giver anledning til, at sælger/producent yder køber en efterfølgende godtgørelse, der svarer til de udgifter til reparation, som købers forhandlere har faktureret, kan sådanne godtgørelser medføre en nedsættelse af varernes transaktionsværdi og dermed af den toldværdi, der blev angivet på grundlag af den pris, som oprindeligt blev aftalt mellem sælger/producent og køber.
 2)
 Artikel 145, stk. 2 og 3, i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 444/2002, finder ikke anvendelse på indførsler, for hvilke toldangivelserne er blevet antaget før den 19. marts 2002.
 (1) EUT C 183 af 4.8.2007.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
9.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/34
 Sag anlagt den 9. maj 2005 af Teletech Holdings Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-194/05)
 (2005/C 171/56)
 Det sprog, stævningen er affattet på: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 9. maj 2005 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Teletech Holdings Inc., Englewood, Colorado (USA) ved solicitor A.M. Gould. Den anden part i sagen for appelkammeret var Teletech International S.A., Paris (Frankrig).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelse truffet den 3. marts 2005 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 497/2004-1 annulleres.
 —
 Sagen hjemvises til Indsigelsesafdelingen med henblik på, at den skal tage stilling til og træffe afgørelse om Teletech USA's indsigelse mod EF-varemærke nr. 2 168 409 på vegne af Teletech International SA, støttet på selskabets EF-varemærke nr. 134 908 TELETECH GLOBAL VENTURES.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale Teletech USA's omkostninger såvel i forbindelse med sagen for Retten som sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ansøger om EF-varemærket:
 TELETECH INTERENATIONAL S.A.
 EF-varemærket, der søges registreret:
 Ordmærket TELETECH INTERNATIONAL for tjenesteydelser i klasse 35, 38 og 42.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Sagsøgeren.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn:
 Det nationale varemærke »TELETECH« og EF-varemærket »TELETECH GLOBAL VENTURES«.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse:
 Afslag på registrering.
 Appelkammerets afgørelse:
 Afvisning af klagen.
 Søgsmålsgrunde:
 Sagsøgeren har anført, at Rettens dom af 16. september 2004 i sag T-342/02, Metro-Goldwyn-Mayer Lion mod KHIM, hvorved en klage, der var indgivet under lignende omstændigheder, blev afvist, er fejlagtig. Subsidiært har sagsøgeren gjort gældende, at der kan ses bort fra denne dom. Endelig har sagsøgeren anført, at Indsigelsesafdelingens afgørelse har været til stor skade for selskabets stilling i USA, og at selskabets klage over denne afgørelse derfor skulle have været antaget til realitetsbehandling.


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/42
 Sag anlagt den 10. oktober 2011 — Belgien mod Kommissionen
 (Sag T-538/11)
 2011/C 347/75
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Belgien (ved C. Pochet og J. Halleux, som befuldmægtigede, bistået af advokat L. Van den Hende)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens afgørelse af 27. juli 2011 om Belgiens statsstøtte til finansiering af screening for overførbare spongiforme encephalopatier (TSE) hos kvæg (statsstøtte C 44/08 (ex NN 45/04)) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ét anbringende.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF.
 —
 De af Belgien trufne foranstaltninger indeholder ingen selektiv fordel for landmænd, slagterier og virksomheder, som forarbejder, håndterer, sælger eller markedsfører produkter fra kvæg underkastet obligatorisk BSE-tests i henhold til den gældende lovgivning.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/38
 Appel iværksat den 27. juli 2011 af Livio Missir Mamachi di Lusignano til prøvelse af Personalerettens dom af 12. maj 2011 i sag F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano mod Kommissionen
 (Sag T-401/11 P)
 2011/C 282/73
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgien) (ved advokaterne F. Di Gianni, R. Antonini, G. Coppo og A. Scalini)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af Personalerettens dom af 12. maj 2011 i sag F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano mod Europa-Kommissionen, hvorved Kommissionen blev frifundet i det søgsmål, som appellanten havde anlagt i medfør af artikel 236 EF og artikel 90, stk. 2 i tjenestemandsvedtægten med påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 3. februar 2009 og om, at Kommissionen tilpligtedes at betale erstatning for økonomisk og ikke-økonomiske skade som følge af mordet på Alessandro Missir Mamachi di Lusignano og dennes ægtefælle.
 —
 Kommissionen tilpligtes til appellanten og til arvingerne efter Alessandro Missir Mamachi di Lusignano, der ligeledes repræsenteres af appellanten, at betale et pengebeløb i erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, som de har lidt, og for den ikke-økonomiske skade, som ofret led før sin død.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat tre anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører den omstændighed, at Personaleretten fejlagtigt forkastede appellantens påstand om erstatning for den ikke-økonomiske skade, som han selv, Alessandro Missir og dennes arvinger havde lidt.
 Til støtte for dette anbringende har appellanten for det første gjort gældende, at Personaleretten anvendte den såkaldte regel om overensstemmelse, der indebærer, at der udelukkende skal være identitet mellem årsag og formål mellem den klage, der er indgivet i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 2, og det søgsmål, der anlægges i medfør af vedtægtens artikel 91, og ikke mellem ansøgningen i medfør af vedtægtens artikel 90, stk. 1, og klagen efter artikel 90, stk. 2, på en ulogisk, fejlagtig og diskriminerende måde. For det andet har appellanten gjort gældende, at Personalerettens fortolkning af reglen om overensstemmelse indebærer en begrænsning for udøvelsen af den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse, bl.a. i henhold til artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 2)
 Andet anbringende vedrører den omstændighed, at Personaleretten fejlagtigt lagde til grund, at Kommissionen kun er ansvarlig for den forvoldte skade i størrelsesordenen 40 %.
 Til støtte for dette anbringende har appellanten gjort gældende, at Personaleretten fejlagtigt vurderede forholdet mellem Kommissionens retsstridige adfærd og de mulige følger af denne adfærd, der er karakteriseret ved undladelser, eftersom den skade, der er forvoldt tjenestemanden, er en direkte og forudsigelig følge af institutionens forsømmelige adfærd. Appellanten er desuden af den opfattelse, at selv om skaden skyldtes forskellige indbyrdes forbundne årsager, bør Kommissionen anse sig for solidarisk erstatningsansvarlig sammen med morderen. Appellantens erstatningskrav overfor Kommissionen bør derfor anerkendes fuldt ud.
 3)
 Tredje anbringende vedrører den omstændighed, at Personaleretten fejlagtigt lagde til grund, at Kommissionen fuldt ud havde erstattet den skade, som den


text:
var ansvarlig for, som følge af de vedtægtsmæssige ydelser, der allerede var udbetalt til arvingerne efter Alessandro Missir.
 Til støtte for dette anbringende har appellanten gjort gældende, at det fremgår af Unionens retsinstansers faste praksis, at andre vedtægtsmæssige ydelser end dem, der er omhandlet i artikel 73, ikke kan bidrage til at yde erstatning for skaden, for så vidt som der er tale om ydelser, der adskiller sig fra skadeserstatning uden for kontrakt på grund af deres årsag, deres forudsætninger eller deres formål. Da Kommissionen følgelig ikke fuldt ud har ydet erstatning for den skade, som den er ansvarlig for, bør den tilpligtes at betale appellanten beløb, der er tilstrækkelige til at sikre fuld erstatning for den skade, der er forvoldt den myrdede tjenestemand og dennes arvinger.


text:
C 161/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.6.2001
 Sag anlagt den 22. marts 2001 af Kommissionen for Sag anlagt den 22. marts 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 Tyskland Tyskland
 (Sag C-134/01) (Sag C-135/01)
 (2001/C 161/18) (2001/C 161/19)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. marts Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. marts
 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom- 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, bistået af juridisk konsulent Kommissionens Juridiske Tjeneste, bistået af juridisk konsulent
 Gérard Berscheid, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner- Gérard Berscheid, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-
 centret, Kirchberg, Luxembourg. centret, Kirchberg, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside- 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets
 direktiv 98/57/EF af 20. juli 1998 om bekæmpelse af direktiv 98/56/EF af 20. juli 1998 om afsætning af
 Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al. (1), idet prydplanteformeringsmateriale (1), idet den ikke har ved-
 den ikke har vedtaget de love eller administrative bestem- taget de love eller administrative bestemmelser, der er
 melser, der er nødvendige for at omsætte direktivet til nødvendige for at omsætte direktivet til national ret.
 national ret.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentlige argumenter svarer til dem, der
 Søgsmålsgrunde og væsentlige argumenter svarer til dem, der
 er gjort gældende i sag C-134/01 (2). Den fastsatte frist i
 er gjort gældende i sag C-132/01 (2). Den fastsatte frist i
 direktivets artikel 19, stk. 1, er udløbet den 1. juli 1999.
 direktivets artikel 12, stk. 1, er udløbet den 21. august 1999.
 (1) EFT L 235, 1998, s. 1. (1) EFT L 226, 1998, s. 16.
 (2) Jf. s. 9 i dette nummer af Tidende. (2) Jf. s. 10 i dette nummer af Tidende.


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/28
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 12. december 2013 — Hall mod Kommissionen og CEPOL
 (Sag F-22/12) (1)
 (Personalesag - vederlag - familietillæg - tildeling af tilskud til børn, over for hvem der består forsørgerpligt - uddannelsestillæg - sagsøgerens hustrus børn, der ikke bor på parrets bopæl - støttebetingelser)
 2014/C 39/50
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mark Hall (Petersfield, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne L. Levi og M. Vandenbussche)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede) og Det Europæiske Politiakademi (CEPOL) (ved F. Bánfi, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelserne om afslag på sagsøgerens ansøgning om tildeling af tilskud til børn, over for hvem der består forsørgerpligt, og af uddannelsestillæg til hans hustrus tre børn i den periode, hvor de fortsat boede i Filippinerne.
 Konklusion
 1)
 Søgsmålet afvises i det omfang det er rettet mod Det Europæiske Politiakademi.
 2)
 Den stiltiende afgørelse af 25. marts 2011 og den udtrykkelige afgørelse truffet af Europa-Kommissionen den 11. juli 2011 om afslag på ansøgningen om tildeling af tilskud til børn, over for hvem der består forsørgerpligt, og af uddannelsestillæg til Mark Halls hustrus tre børn i den periode, hvor de fortsat boede i Filippinerne, annulleres.
 3)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 4)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Mark Hall afholdte omkostninger.
 5)
 Mark Hall betaler de omkostninger, der er afholdt af Det Europæiske Politiakademi.
 (1) EUT C 138 af 12.05.2012, s. 35.


text:
14.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 302/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 6. juli 2015 — María Pilar Planes Bresco mod Comunidad Autónoma de Aragón
 (Sag C-333/15)
 (2015/C 302/26)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: María Pilar Planes Bresco
 Sagsøgt: Comunidad Autónoma de Aragón
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 og 44 i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 (1) af 29. september 2003 fortolkes således, at bestemmelserne er til hinder for en national ordning, hvorefter samtlige permanente græsarealer, som angives af en landbruger, og som overstiger de arealer, der i sin tid blev lagt til grund for fastsættelsen af de normale rettigheder, som tilfaldt vedkommende, udelukkes fra at have karakter af støtteberettigede hektar, idet det stilles som betingelse for medregningen af disse arealer, og dermed for udskiftningen af agerbrugsjord med græsarealer, at sidstnævnte arealer effektivt anvendes til kvægbrug i det konkrete regnskabsår, hvor den pågældende landbruger ønsker at udnytte betalingsrettighederne?«
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
 2)
 »Skal artikel 29 i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003, for så vidt som bestemmelsen udelukker betalinger i henhold til støtteordningerne til de modtagere, »om hvem det konstateres, at de kunstigt har skabt betingelser for modtagelse af sådanne betalinger for at få en fordel i strid med den pågældende støtteordnings mål«, fortolkes således, at det ikke er tilladt for medlemsstaterne at vedtage generelle bestemmelser, som reducerer antallet af »støtteberettigede hektar« (af permanente græsarealer), under henvisning til generelle tilfælde, hvor det formodes, at støttemodtageren kunstigt har skabt betingelser for modtagelse af betalingen, uden at det konkret og i forbindelse med en specifik landbruger er konstateret, at den pågældende landbruger har foretaget en sådan aktivitet og udvist en sådan adfærd?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29.9.2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT L 270, s. 1).


text:
15.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 28. november 2016 — Giovanna Judith Kerr mod Fazenda Pública
 (Sag C-615/16)
 (2017/C 151/19)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Giovanna Judith Kerr
 Sagsøgt: Fazenda Pública
 Præjudicielt spørgsmål
 [Skal] artikel 135, stk. 1, litra f), og artikel 15, stk. 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF (1) ... fortolkes således, at de kun omfatter parterne i aftaler om salg af brugsrettigheder til fast ejendom, der bliver indgået, eller om de også kan fortolkes således, at de ligeledes omfatter appellantens aktivitet, der består i at hverve kunder og fremme salget af tjenesteydelser og herved sikre, at den virksomhed, der udbyder disse tjenesteydelser, gennemfører salget heraf, i overensstemmelse med på forhånd opstillede retningslinjer og fastlagte grænser for så vidt angår nedslag i prisen og salgsfremmende gaver?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/30
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 5. juni 2012 — Cantisani mod Kommissionen
 (Sag F-71/10) (1)
 (Personalesag - kontraktansatte - konferencetolk - vedtægtens artikel 12a og 24 - psykisk chikane - interessekonflikt - erstatningspåstand)
 2012/C 217/63
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Nicola Cantisani (Bruxelles, Belgien) (ved advokat S. de Lannoy)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afslag på den anmodning om bistand, som sagsøgeren havde indgivet vedrørende psykisk chikane og en påstand om erstatning for den lidte skade.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Nicola Cantisani bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 317 af 20.11.2010, s. 49.


text:
9.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/20
 Sag anlagt den 17. november 2016 af DB Schenker mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-14/11 COSTS)
 (2017/C 73/10)
 Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS (under ét »DB Schenker«) har ved advokat Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norge, som befuldmægtiget den 17. november 2016 anlagt sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden ved EFTA-Domstolen.
 Sagsøger anmoder om, at Domstolen afsiger følgende kendelse:
 1.
 Det udestående beløb, som EFTA-Tilsynsmyndigheden skal betale til Schenker North AB, Schenker Privpak AB, og Schenker Privpak AS fastsættes til 183 951 EUR.
 2.
 Dette beløb pålægges morarenter fra den dato denne kendelse forkyndes for parterne og indtil datoen for den faktiske betaling. Den rentesats, der skal anvendes, skal beregnes på grundlag af den sats, som Den Europæiske Centralbank anvender på sine vigtigste refinansieringstransaktioner den første kalenderdag i forfaldsmåneden, forhøjet med 3,5 procentpoint.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Sagsøgerne, under ét »DB Schenker«, driver koncernens aktiviteter til lands, til søs og ad jernbane i Norge, Sverige og Danmark. DB Schenker var sagsøger i sag E-14/11 anlagt ved EFTA-Domstolen mod EFTA-Tilsynsmyndigheden.
 —
 Artikel 70, stk. 1, i procesreglementet for EFTA-Domstolen lyder.
 »Opstår der tvist om, hvilke udgifter der kan kræves erstattet, træffer Retten efter begæring af en part og efter at have hørt den anden part ved kendelse afgørelse herom.«
 —
 I dommen i sag E-14/11 pålagde EFTA-Domstolen EFTA-Tilsynsmyndigheden at betale sagsøgers omkostninger.


text:
17.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/29
 Sag anlagt den 21. maj 2010 — Couture Tech Limited mod KHIM (gengivelse af et våbenskjold med jordkloden, en stjerne, hammer og segl)
 (Sag T-232/10)
 2010/C 195/46
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Couture Tech Ltd (Tortola, De Britiske Jomfruøer) (ved barrister B. Whyatt)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. marts 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag 1509/2008-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke i farver, der gengiver et våbenskjold med jordkloden, en stjerne, hammer og segl for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 14, 18, 23, 26 og 43 — EF-varemærkeansøgning nr. 5585898
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen om registrering af et EF-varemærke
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har fremført to søgsmålsgrunde til støtte for søgsmålet.
 Vedrørende den første søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 7, stk. 1 og 2, i forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret med urette anvendte disse artikler på ansøgningen om registrering af EF-varemærket.
 Med sin anden søgsmålsgrund har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede beslutning har tilsidesat almindelige regler om ret og billighed, eftersom sagsøgerens berettigede forventning om, at EF-varemærket ville blive registreret, ikke blev imødekommet.


text:
2.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 23. december 2004 af Arbeidshof te Brussel i sagen Rijksdienst voor Sociale Zekerheid mod aktieselskabet Herbosch Kiere
 (Sag C-2/05)
 (2005/C 82/14)
 Processprog: nederlandsk
 Ved dom afsagt den 23. december 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 5. januar 2005, har Arbeidshof te Brussel i sagen Rijksdienst voor Sociale Zekerheid mod aktieselskabet Herbosch Kiere forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Kan en domstol i en værtsmedlemsstat efterprøve, om der foreligger det organiske bånd mellem den virksomhed, der har udsendt en arbejdstager, og den udsendte arbejdstager, henset til at begrebet »virksomhed, hvortil han normalt er knyttet« i artikel 14, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1408/71 (1) – i overensstemmelse med afgørelse nr. 128 – kræver, at der består et organisk bånd under udstationeringsperioden?
 Kan en domstol i en anden medlemsstat end den, der har udstedt den ovennævnte attest (blanket E 101), tilsidesætte og/eller annullere den pågældende attest, hvis det af de faktiske omstændigheder, der forelægges den til bedømmelse, fremgår, at der mellem den virksomhed, der har udsendt en arbejdstager, og den udsendte arbejdstager ikke foreligger et organisk bånd under udstationeringsperioden?
 Er den kompetente institution i oprindelseslandet bundet af en afgørelse truffet af en domstol i værtsmedlemsstaten, som tilsidesætter og/eller annullerer den ovennævnte attest (blanket E 101), under omstændigheder som de ovenfor anførte?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2).


text:
23.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 182/17
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 26. maj 2005
 i sag C-249/04, José Allard mod Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (INASTI) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau) (1)
 (»EF-traktatens artikel 48 og 52 (efter ændring nu artikel 39 EF og 43 EF) - forordning (EØF) nr. 1408/71 - selvstændige erhvervsdrivende, der udøver deres virksomhed på to medlemsstaters område og er bosatte i en af medlemsstaterne - krav om et tilpasningsbidrag - beregningsgrundlag«)
 (2005/C 182/31)
 Processprog: fransk
 I sag C-249/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau (Belgien), ved afgørelse af 9. juni 2004, indgået til Domstolen den 11. juni 2004, i sagen José Allard mod Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, (INASTI), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, samt dommerne P. Kūris og J. Klučka (refererende dommer), generaladvokat: F.G. Jacobs, justitssekretær: R. Grass, den 26. maj 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 13 ff. i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, indebærer, at et bidrag — som det tilpasningsbidrag, der skal erlægges i henhold til kongelig anordning nr. 289 af 31. marts 1984 — fastsættes således, at de indtægter, der er erhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor den sociale lovgivning finder anvendelse, skal medregnes i erhvervsindtægten, skønt betalingen af dette bidrag ikke giver den selvstændige erhvervsdrivende ret til nogen form for sociale ydelser eller andre ydelser fra denne stat.
 2)
 EF-traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF) er ikke til hinder for, at et sådant bidrag, der skal erlægges i bopælsmedlemsstaten og beregnes ved medregningen af indtægter, der er opnået i en anden medlemsstat, pålægges selvstændige erhvervsdrivende, der udøver selvstændig virksomhed i begge medlemsstater.
 (1) EUT C 24.7.2004.


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/40
 Sag anlagt den 30. september 2010 — AK mod Kommissionen
 (Sag F-91/10)
 ()
 2011/C 13/79
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: AK (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen om afvisning af sagsøgerens ansøgning om erstatning for lidt skade som følge af manglende udfærdigelse af karriereudviklingsrapporter og om iværksættelse af en administrativ undersøgelse til fastlæggelse af chikane samt en påstand om erstatning for den lidte skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen om afvisning af den ansøgning, sagsøgeren indgav den 24. november 2009 om erstatning for lidt skade som følge af manglende udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapporter for perioderne 2001-2002, 2004, 2005 og 2008, samt om iværksættelse af en administrativ undersøgelse til fastlæggelse af chikane.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren for det første et beløb på 53 000 EUR for tabet af en mulighed for at blive forfremmet til lønklasse A5 i forfremmelsesåret 2003, foruden at berigtige hendes pensionsrettigheder ved betaling af de tilsvarende bidrag, for det andet et beløb på 400 EUR pr. måned (svarende til 70 % af forskellen mellem den invaliditetsydelse, hun modtager, og den, hun ville have modtaget, hvis hun var blevet forfremmet i 2003) og for det tredje et beløb på 35 000 EUR for den ikke-økonomiske skade, hun har lidt som følge af opretholdelsen af hendes ulovlige administrative situation, bl.a. på trods af Rettens domme af 20. april 2005 og af 6. oktober 2009 og af Personalerettens dom af 13. december 2007.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/15
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. april 2005
 i sag T-164/03, Ampafrance SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om et EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »monBeBé« - ældre ordmærker bebe - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2005/C 155/29)
 Processprog: fransk
 I sag T-164/03, Ampafrance SA, Cholet (Frankrig), ved advokat C. Bercial Arias, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. Rassat og A. Folliard-Monguiral), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Rette var Johnson & Johnson GmbH, Düsseldorf (Tyskland), ved advokat D. von Schultz, angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. marts 2003 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 220/2002-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Ampafrance SA og Johnson & Johnson GmbH, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne V. Tiili og O. Czúcz; justitssekretær: J. Plingers, den 21. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler de omkostninger, som Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) har afholdt.
 3)
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 2.8.2003.


text:
C 7/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.1.2004
 foranstaltninger med henblik på, at indehaveren af det eller offentlig indsamler eller til en virksomhed, der
 affald, der er oplagret eller deponeret i affaldsdepotet i varetager bortskaffelse af affald som nævnt i bilag II A
 Enichem-området i Manfredonia, og indehaveren af det eller II B til direktivet. Den Italienske Republik har således
 affald, som befinder sig i byzonedepotet Pariti I og Conte også tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivets
 di Troia, enten overlader dette affald til en privat eller artikel 8.
 offentlig indsamler eller til en virksomhed, der varetager
 bortskaffelse af affald som nævnt i bilag II A eller II B til
 direktivet eller selv sørger for dets nyttiggørelse eller
 bortskaffelse. (1) EFT L 194 af 27.7.1975, s. 39.
 (2) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Hvad angår det tidligere Enichem fabriksanlæg må det –
 henset til de oplysninger, som de italienske myndigheder Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 har forelagt, samt til disses efterfølgende totale tavshed – se afsagt den 15. oktober 2003 af Corte d’Appello di
 lægges til grund, at bortskaffelsen af det affald, der er Milano, Første Afdeling for Civile Sager, i sagen Servizi
 deponeret på karré 5, ikke som planlagt er blevet Aussiliari Dottori Commercialisti srl mod Notar Giuseppe
 gennemført inden december måned 2000, og at Enichem Calafiori, intervenient: det offentliges repræsentant ved
 ikke inden december 2002 havde fremlagt en plan for Corte d’Appello di Milano
 eliminering af det affald, der er deponeret på karré 12, 14
 og 17, hvilket affald derfor stadig ligger på det område,
 hvor det oprindeligt befandt sig, selv om det er hævet (Sag C-451/03)
 over enhver tvivl, at det er nødvendigt at bortfjerne dette
 affald. Med hensyn til affaldet på karré 16 findes der for
 nærværende kun en principplan, som endnu er langt fra
 (2004/C 7/33)
 sin gennemførelse.
 — For så vidt angår affaldsdepoterne Pariti I og Conte di
 Troia må det (derimod) lægges til grund, at den tekniske
 forundersøgelse, der skulle udføres af Miljøministeriet
 som led i planen for kortlægning af de omhandlede Ved kendelse afsagt den 15. oktober 2003, indgået til Domsto-
 områder — hvilken undersøgelse skulle have været lens Justitskontor den 27. oktober 2003, har Corte d’Appello
 gennemført i løbet af oktober måned 2002 — endnu di Milano, Første Afdeling for Civile Sager, i sagen Servizi
 ikke er blevet fuldført, og at situationen derfor i det hele Aussiliari Dottori Commercialisti srl mod Notar Giuseppe
 er uændret i forhold til den, der forelå, da den begrundede Calafiori, intervenient: det offentliges repræsentant ved Corte
 udtalelse blev afgivet. d’Appello di Milano, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:
 — Selv om det antages, at affaldsdepotet Conte di Troia ikke
 udgør nogen umiddelbar fare for miljøet, ændrer det ikke
 ved det faktum, at Den Italienske Republik som anført 1. Skal EF-traktatens artikel 4, 10, 82, 86 og 98 fortolkes
 ovenfor


text:
ikke har truffet nogen form for foranstaltning, således, at de antages at være til hinder for nationale
 der er egnet til at sikre, at det affald, som siden 1989 har bestemmelser — in casu lovdekret nr. 241 af 9. juli 1997,
 ligget i affaldsdepotet Pariti I og siden 1993 på Enichem- som ændret ved lovdekret nr. 490 af 28. december 1998,
 området i Manfredonia, nyttiggøres eller bortskaffes, uden jf. tillige bekendtgørelse af lov om indkomstskat (dekret
 at menneskets sundhed bringes i fare, og uden at der fra republikkens præsident nr. 917 af 22.12.1986) og lov
 anvendes fremgangsmåder eller metoder, som vil kunne nr. 413 af 30. december 1991 — som forbeholder
 skade miljøet. Den Italienske Republik har således ikke eneretten til at udøve visse aktiviteter med skatte- og
 opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 4. afgiftsrådgivning for en enkelt gruppe retssubjekter, Cen-
 tri di Assistenza Fiscale — C.A.F., hvorved andre af
 sektorens erhvervsdrivende afskæres fra — skønt de
 — Den Italienske Republik har undladt at træffe de nødven- er autoriseret til at udøve erhvervet som skatte- og
 dige foranstaltninger med henblik på, at indehaveren regnskabsrådgiver (økonomikonsulenter, bogholdere og
 af det affald, der befinder sig på Enichem-området i advokater samt arbejdskonsulenter) — på lige vilkår at
 Manfredonia samt det, der ligger i affaldsdepoterne Pariti I udøve de ovennævnte aktiviteter, der er forbeholdt Centri
 og Conte di Troia, enten overlader dette affald til en privat di Assistenza Fiscale?
 ---pagebreak--- 10.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 7/21
 2. Skal EF-traktatens artikel 43, 48 og 49 fortolkes således, og 2 i Rådets trettende direktiv 86/560/EØF (2) af 17. no-
 at de antages at være til hinder for nationale bestemmelser vember 1986 om harmonisering af medlemsstaternes
 — in casu lovdekret nr. 241 af 9. juli 1997, som ændret lovgivning om omsætningsafgifter — Foranstaltninger til
 ved lovdekret nr. 490 af 28. december 1998, jf. tillige tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige perso-
 bekendtgørelse af lov om indkomstskat (dekret fra repu- ner, der ikke er etableret på Fællesskabets område, samt
 blikkens præsident nr. 917 af 22.12.1986) og lov nr. 413 de generelle fællesskabsretlige principper:
 af 30. december 1991 — som forbeholder eneretten til
 at udøve visse aktiviteter med skatte- og afgiftsrådgivning
 for en enkelt gruppe retssubjekter, Centri di Assistenza
 1. Hvorledes skal begrebet »fast forretningssted« i
 Fiscale — C.A.F., hvorved andre af sektorens erhvervsdri-
 sjette direktivs artikel 9 fortolkes?
 vende afskæres fra — skønt de er autoriseret til at udøve
 erhvervet som skatte- og regnskabsrådgiver (økonomi-
 konsulenter, bogholdere og advokater samt arbejdskonsu-
 lenter) — på lige vilkår at udøve de ovennævnte aktivite- 2. Hvilke faktorer skal tages i betragtning med
 ter, der er forbeholdt Centri di Assistenza Fiscale? henblik på afgørelsen af, om levering af spilleau-
 tomatydelserne sker fra et selskabs etablerings-
 3. Skal EF-traktatens artikel 87 fortolkes således, at der sted (som CI’s etableringssted) eller fra ethvert
 antages at foreligge statsstøtte i forbindelse med en andet fast forretningssted som et selskab (som
 foranstaltning som indeholdt i reglerne i lovdekret nr. 241 CI) eventuelt råder


text:
over?
 af 9. juli 1997, navnlig dennes artikel 38, der til
 fordel for C.A.F. fastsætter betaling fra statskassen for de
 aktiviteter, der omhandles i artikel 34, stk. 4, og for de 3. Nærmere bestemt:
 aktiviteter, der omhandles i artikel 37, stk. 2, i lovdekret
 nr. 241?
 a) I tilfælde, hvor et selskabs virksomhed
 (selskab »A«) er struktureret på en sådan
 måde, som det er tilfældet i den foreliggen-
 de sag, således at et tilknyttet selskab
 (selskab »B«), hvis etableringssted findes
 uden for Fællesskabets område, leverer spil-
 leautomatydelserne, og det eneste formål
 med denne struktur er at undgå A’s pligt til
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- at svare moms i etableringsstaten:
 se afsagt den 17. oktober 2003 af High Court of Justice
 (England & Wales), Chancery Division, i sagen 1) RAL
 (Channel Islands) Ltd, 2) RAL Ltd, 3) RAL Services Ltd,
 i) kan spilleautomatydelserne da anses
 4) RAL Machines Ltd mod Commissioners of Customs
 som leveret fra et fast forretningssted
 and Excise
 i denne medlemsstat, og hvis dette
 besvares bekræftende:
 (Sag C-452/03)
 ii) skal spilleautomatydelserne anses
 (2004/C 7/34) som leveret fra det faste forretnings-
 sted, eller skal de anses som leveret
 fra det sted, hvor B har sit etablerings-
 sted?
 Ved kendelse afsagt den 17. oktober 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 27. oktober 2003, har High Court of
 Justice (England & Wales), Chancery Division, i sagen 1) RAL b) I tilfælde, hvor et selskabs virksomhed
 (Channel Islands) Ltd, 2) RAL Ltd, 3) RAL Services Ltd, 4) RAL (selskab »A«) af hensyn til reglerne om
 Machines Ltd mod Commissioners of Customs and Excise leveringssted, er struktureret på en sådan
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning måde, at et tilknyttet selskab (selskab »B«),
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: under omstændigheder som dem, der fore-
 ligger i denne sag, hævder at levere spilleau-
 tomatydelser fra et etableringssted uden for
 1. Under henvisning til de faktiske omstændigheder i den Fællesskabets område og ikke har noget
 foreliggende sag, og navnlig til: fast forretningssted, hvorfra disse tjeneste-
 ydelser leveres i den medlemsstat, hvor A
 2. artikel 2, 4 og 9 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (1) af har hjemsted, og det eneste formål med
 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes denne struktur er at undgå A’s pligt til at
 lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær- svare moms i denne stat af disse tjeneste-
 diafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, og artikel 1 ydelser:


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/56
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 8. oktober 2008 — Barbin mod Parlamentet
 (Sag F-44/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - tildelingsprocedure vedrørende point for fortjenester i Europa-Parlamentet - ulovlige retningslinjer i denne procedure - sammenligning af fortjeneste)
 (2008/C 313/101)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Florence Barbin (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved A. Lukošiūtė og R. Ignătescu, som befuldmægtigede, derefter ved C. Burgos, A. Lukošiūtė og R. Ignătescu, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af afgørelsen af 16. oktober 2006 om tildeling af et point for fortjeneste i forfremmelsesåret 2005, dels at det fastslås, at punkt I.2, litra c), i »Vejledning vedrørende proceduren for tildeling af fortjeneste — og forfremmelsespoints« af 10. maj 2006 er ugyldig.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 7.7.2007, s. 45.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/20
 Sag anlagt den 11. oktober 2006 — CESD-Communautaire mod Kommissionen
 (Sag T-289/06)
 (2006/C 310/41)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Centre Européen pour la Statistique et le Développement ASBL — CESD-Communautaire ASBL (Luxembourg, Storhertugdømmet Luxembourg) (ved avocats D. Grisay og D. Piccininno)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Stævningen med påstand om annullation med hjemmel i artikel 230 EF, der blev indgivet til prøvelse af Kommissionens beslutning af 11. august 2006, antages til behandling.
 —
 Stævningen fremmes til realitetsbehandling.
 —
 Principalt gives der sagsøgeren medhold i sagen, og det fastslås, at Kommissionens beslutning af 11. august 2006 er ugyldig, for så vidt som den er vedtaget som følge af magtfordrejning og/eller ikke er begrundet, og idet der foreligger et åbenbart fejlskøn.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I beslutning af 11. august 2006 fastslog Kommissionen, med henvisning til finansforordningens artikel 93, stk. 1, litra f) (1), at der fra sagsøgerens side forelå grov misligholdelse i forbindelse med gennemførelsen af tre kontrakter, der var indgået med Eurostat vedrørende det tekniske samarbejde på området for statistik (PHARE-programmet), hvilken misligholdelse angiveligt forelå på grund af sagsøgerens afvisning af at fremlægge oplysninger til Kommissionen, der gjorde det muligt at foretage en revision af gennemførelsen af de omhandlede kontrakter. Desuden er det i den anfægtede beslutning anført, at Kommissionen forbeholder sig ret til at forsøge at gennemføre de bestemmelser i kontrakten, der er tilsidesat, med alle passende midler, herunder ad rettens vej, og i givet fald at tilbagesøge de eventuelt skyldige beløb.
 Til støtte for påstanden om annullation af den anfægtede beslutning har sagsøgeren gjort tre anbringender gældende.
 Det første anbringende vedrører en angivelig magtfordrejning i form af en procedurefordrejning, for så vidt som den anfægtede beslutning omgår de særlige tvistbilæggelsesprocedurer, der er fastsat i hver kontrakt indgået mellem sagsøgeren og Kommissionen, og som har hjemmel i artikel 57 i finansforordning nr. 1605/2002, og erstatter dem med en ensidig procedure i form af en beslutning i medfør af samme forordnings artikel 93, stk. 1, litra f). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har anvendt proceduren i artikel 93, stk. 1, litra f), på en måde, der fordrejer procedurens primære formål, hvilket formål ifølge sagsøgeren er at udelukke bydende, der har begået grove misligholdelser i forbindelse med gennemførelsen af et tidligere udbud, fra deltagelse i en senere udbudsprocedure, med henblik på at ophæve kontrakter, der hver især indeholder forskellige tvistbilæggelsesprocedurer, idet de fastsætter de kompetente retsinstanser og den lovgivning, der herved finder anvendelse.
 Det andet anbringende, som sagsøgeren har gjort gældende, vedrører manglende begrundelse. Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede beslutning ikke er korrekt begrundet, hverken juridisk, da den inden for kontraktområdet anvender en bestemmelse, der vedrører den korrekte forvaltning af Fællesskabets udbud, eller faktuelt, da de punkter, Kommissionen har kritiseret sagsøgeren for er ugrundede, eftersom det var åbenbart, at sagsøgeren ønskede at samarbejde med Kommissionens revisionstjeneste.
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen har gjort sig skyldig


text:
i et åbenbart fejlskøn, for så vidt angår den anfægtede beslutnings beskrivelse af de faktiske omstændigheder, som sagsøgeren er kritiseret for, uden at disse først er kvalificeret som grov misligholdelse i overensstemmelse med de kontraktmæssige procedurer, der følger af artikel 57, stk. 2, i forordning nr. 1605/2002.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 248, s. 1).


text:
20.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 222/26
 Sag anlagt den 22. april 2016 – L’Oréal mod EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE)
 (Sag T-180/16)
 (2016/C 222/33)
 Stævningen affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: L’Oréal (Paris, Frankrig) (ved advokaterne T. de Haan og P. Péters)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Guinot SAS (Paris, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: L’Oréal
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »MASTER SHAPE« – registreringsansøgning nr. 11 566 262
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. februar 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2907/2014-5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er afholdt af sagsøgeren i forbindelse med sagen for Femte Appelkammer ved EUIPO.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/18
 Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 10. juni 2011 — Bibi Mohammad Imran mod Minister van Buitenlandse Zaken (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank ’s-Gravenhage — Nederlandene)
 (Sag C-155/11) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2011/C 269/30
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank ’s-Gravenhage
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bibi Mohammad Imran
 Sagsøgt: Minister van Buitenlandse Zaken
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank ’s-Gravenhage — fortolkning af artikel 7, stk. 2, i Rådets direktiv 2003/86/EF af 22. september 2003 om ret til familiesammenføring (EUT L 251, s. 12) — betingelser for udøvelsen af denne ret — national lovgivning, der fastsætter en pligt for et familiemedlem til en tredjelandsstatsborger med lovligt ophold i den berørte medlemsstat til at bestå en integrationstest for at kunne indrejse på det nationale område — det pågældende familiemedlem er en mor til otte børn heraf syv mindreårige, der har lovligt ophold i den berørte medlemsstat — mulighed for at følge undervisning på medlemsstatens sprog i den tredjestat, hvor den pågældende opholder sig — helbredsmæssige eller andre grunde, der forhindrer det berørte familiemedlem i indenfor en overskuelig tidsperiode at bestå integrationstesten
 Konklusion
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Rechtbank ’s-Gravenhage (Nederlandene) har fremsat ved afgørelse af 31. marts 2011.
 (1) EUT C 219 af 23.7.2011.


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/22
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. september 2007 — Olympiaki Aeroporia Ypiresies mod Kommissionen
 (Sag T-68/03) (1)
 (Statsstøtte - omstruktureringsstøtte ydet af Den Hellenske Republik til luftfartsselskabet Olympic Airways - beslutning, der erklærer en støtte uforenelig med fællesmarkedet og kræver tilbagesøgning af den - misbrug af støtten - ny støtte - bevisbyrde - ret til at blive hørt - test vedrørende privat kreditor - faktisk vildfarelse - åbenbart urigtig bedømmelse - begrundelse - artikel 87, stk. 1, og artikel 87, stk. 3, litra c), EF)
 (2007/C 247/32)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, tidligere Olympiaki Aeroporia AE (Athen, Grækenland) (først ved avocats D. Waelbroeck og E. Bourtzalas, solicitors J. Ellison og M. Hall, og avocats A. Kalogeropoulos og C. Tagaras, derefter ved avocat P. Anestis og solicitor T. Soames)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou og J.L. Buendía Sierra, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Oikonomou)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2003/372/EF af 11. december 2002 om støtte fra den græske stat til Olympic Airways (EUT 2003 L 132, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Artikel 2 og 3 i Kommissionens beslutning 2003/372/EF af 11. december 2002 om støtte fra den græske stat til Olympic Airways annulleres, for så vidt som de angår tolerancen af den vedvarende manglende betaling dels af lufthavnsafgifter, som Olympic Airways skulle betale til Athens internationale lufthavn, dels af den merværdiafgift, som Olympic Aviation skulle betale af brændstof og reservedele.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 3)
 Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE bærer 75 % af sine egne omkostninger og betaler 75 % af Kommissionens omkostninger. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer 25 % af sine egne omkostninger og af Olympiaki Aeroporia Ypiresies' omkostninger.
 (1) EUT C 112 af 10.5.2003.


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/3
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. november 2010 — Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG mod »Österreich«-Zeitungsverlag GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof (Østrig))
 (Sag C-540/08) (1)
 (Direktiv 2005/29/EF - urimelig handelspraksis - national lovgivning med principielt forbud mod en handelspraksis, som gør gavetilbud til forbrugerne betinget af erhvervelse af varer eller modtagelse af tjenesteydelser)
 2011/C 13/04
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG
 Sagsøgt:»Österreich«-Zeitungsverlag GmbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 3, stk. 1, og artikel 5, stk. 2 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 149, s. 22) — national lovgivning, hvorefter det er ulovligt for udgivere af periodiske tryksager at annoncere, tilbyde eller yde vederlagsfri tilgift til periodiske tryksager samt tilbyde en sådan tilgift til andre varer eller tjenesteydelser uden at tage hensyn til den vildledende eller aggressive karakter af den pågældende handelspraksis — lovgivning, der ikke kun har til formål at beskytte forbrugere, men også tjener til opretholdelse af et alsidigt presseudbud og beskyttelse af svagere medkonkurrenter — begrebet urimelig handelspraksis
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen, der indeholder et generelt forbud mod salg med tilgift, og som tilsigter ikke kun at beskytte forbrugerne, men også tjener andre formål.
 2)
 Den med købet af en avis forbundne mulighed for at deltage i en præmiekonkurrence udgør ikke en urimelig handelspraksis som omhandlet i artikel 5, stk. 2, i direktiv 2005/29, alene fordi denne mulighed for deltagelse, i hvert fald for en del af de pågældende forbrugere, udgør den udslagsgivende grund til at købe avisen.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/7
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 13. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Efrosyni Alexiadou
 (Sag C-436/07 P) (1)
 (Appel - voldgiftsklausul - aftale om et program for teknologisk udvikling til produktion af vandafvisende læder - tilbagebetaling af forskud - renter)
 (2009/C 6/12)
 Processprog: græsk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Triantafyllou, som befuldmægtiget)
 Den anden part i appelsagen: Efrosyni Alexiadou (ved dikigoros Ch. Matellas og E. Alexiadou)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Fjerde Afdeling) den 12. juli 2007 i sag T-312/05, Kommissionen mod Alexiadou, hvorved Retten forkastede et søgsmål med påstand om, at sagsøgte tilpligtes at tilbagebetale det forskud, som Kommissionen har udbetalt i forbindelse med en aftale om et program for teknologisk udvikling til produktion af vandafvisende læder (aftale nr. G1ST-CT-2002-50227).
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 12. juli 2007 i sag T-312/05, Kommissionen mod Alexiadou, ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
Nr . C 315/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 11 . 95
 Sag anlagt den 4 . oktober 1995 af Camping Qualité France Laure Levi, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber hos Fiduciaire Myson SARL , 1 , rue Glesener .
 ( Sag T- 182/95 )
 ( 95/C 315 /42 ) Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 (Processprog: fransk ) — Sagsøgernes pensionsopgørelser for december 1994 ,
 som er udfærdiget i henhold til Rådets forordning
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der ( EKSF, EF, Euratom ) nr . 31 6 1 /94 af 19 . december 1994 ,
 den 4 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De annulleres i det omfang denne forordning først foreskri
 Europæiske Fællesskaber af Association » Camping Qualité ver anvendelse af en justeringskoefficient for Tyskland
 France «, Paris, ved advokaterne Jean-Michel Roche og svarende til købekraftsniveauet i hovedstaden , Berlin ,
 Jean-Claude Cohen, Paris , og med valgt adresse i Luxem fra 1 . juli 1994 , og ikke fra 3 . oktober 1990 , og om
 bourg hos advokat Stef Oostvogels , 13 , rue Aldringen . fornødent annulleres Kommissionens afgørelse af
 26 . juli 1995 , hvorved sagsøgernes klage afvistes .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand :
 — Sagsøgerne genindsættes i samtlige deres pensionsrettig
 heder fra 3 . oktober 1990 korrigeret med en justerings
 — Europa-Kommissionens beslutning af 27. juli 1995 , koefficient fastsat til købekraftsniveauet i Berlin .
 modtaget den 4 . august 1995 , hvorved sagsøgeren
 pålægges at tilbagebetale 5 1 405,74 ECU af det beløb på
 90 000 ECU , som sammenslutningen har modtaget i — Sagsøgte tilpligtes at betale morarenter 10% p.a . af de
 støtte fra Fællesskabet til et projekt vedrørende udvik udestående pensionsbeløb for perioden 3 . oktober 1990
 ling af en europæisk kæde af kvalitetscampingpladser, til 30 . juni 1994 , beregnet for samme perioder .
 annulleres .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at den anfægtede samme som i sag T- 171 /95 , T- 172/95 og T- 173/95 .
 beslutning ikke er tilstrækkeligt begrundet, idet der ikke
 henvises til nogen retsakt eller specifik bestemmelse , hvor
 efter Kommissionen er bemyndiget til at træffe en sådan
 beslutning .
 Med hensyn til beslutningens indhold gør sagsøgeren
 gældende, at beslutningen er truffet på et forkert grundlag,
 idet den dels er baseret på ukorrekte faktiske omstændig Sag anlagt den 16. oktober 1995 af selskaberne Areacova ,
 heder , dels anfægtes projektets kvalitet, selv om den SA, Armadora José Pereira , SA, Armadores Pesqueros de
 undersøgelse, Kommissionen på nuværende tidspunkt kan Aldán , SA, Centropesca , SA, Chymar, SA, Eloymar, SA ,
 foretage , alene kan vedrøre anvendelsen af de bevilgede Exfaumar, SA, Farpespan , SL, Freiremar, SA, Hermandos
 midler . Gandón, SA, Heroya, SA, Hiopesca , SA, José Pereira e
 Hijos , SA, Juana Oya Pérez, Manuel Nores González,


text:
Moradiña, SA, Navales Cerdeiras , SL , Nugago Pesca, SA ,
 Pesquera Austral , SA, Pescaberbés , SA, Pesquerías Bígaro
 Narval , SA, Pesquera Cíes , SA , Pesca Herculina, SA ,
 Pesquera Inter, SA, Pesquerías Marinenses , SA , Pesquerías
 Tara, SA, Pesquera Vaqueiro , SA, Sotelo Dios , SA, Asocia
 Sag anlagt den 16. oktober 1995 af Franz Becker, Giuseppe ción Nacional de Armadores de Buques Congeladores de
 Lisitano, Richard Mirsberger, Gerda Müller-Maersch , Pesca de Merluza ( ANAMER ), Asociación Nacional de
 Heinz L. Nörenberg, Wolfram Pütz og Gerhard Tscheepe Armadores de Buques Congeladores de Pesquerías Varias
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( ANAVER ) og Asociación de Sociedades Pesqueras Espa
 ( Sag T-191 /95 ) ñolas ( ASPE ) mod Rådet for Den Europæiske Union
 ( 95 /C 315 /43 ) ( Sag T-l 94/95 )
 ( 95 /C 315 /44 )
 (Processprog: fransk )
 (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 16 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Franz Becker, Giuseppe Lisi Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 tano , Richard Mirsberger, Gerda Müller-Maersch , Heinz L. den 16 . oktober 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Nörenberg, Wolfram Pütz og Gerhard Tscheepe , alle Europæiske Union af selskaberne Areacova, SA ( Vigo ,
 Tyskland , ved advokaterne Georges Vandersanden og Spanien ), Armadora José Pereira , SA ( Vigo, Spanien ),


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/9
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. april 2010 — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols mod Land Tirol (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Innsbruck — Østrig)
 (Sag C-486/08) (1)
 (Socialpolitik - rammeaftaler om deltidsarbejde og om tidsbegrænset ansættelse - mindre gunstige nationale bestemmelser for ansatte, der arbejder på deltid, der er beskæftiget lejlighedsvist, eller som er ansat i henhold til en tidsbegrænset kontrakt - ligebehandlingsprincippet)
 (2010/C 161/11)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht Innsbruck
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols
 Sagsøgt: Land Tirol
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landesgericht Innsbruck — fortolkning af rammeaftalens § 4, stk. 1 og 2, i bilaget til Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS (EFT 1998 L 14, s. 9), rammeaftalens § 4 i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43), samt af artikel 14, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/54/EF af 5. juli 2006 om gennemførelse af princippet om lige muligheder for og ligebehandling af mænd og kvinder i forbindelse med beskæftigelse og erhverv (EUT L 204, s. 23) — national lovgivning, der udelukker kontraktansatte fra sit anvendelsesområde for så vidt angår visse kategorier af ansatte, der arbejder på deltid, der lejlighedsvist er beskæftiget, eller er i ansættelsesforhold af en tidsbegrænset varighed — mindre gunstige regler hvad angår ret til ferie for arbejdstagere, der går fra at være beskæftiget på fuld tid til at være beskæftiget på deltid, og arbejdstagere der tager forældreorlov i to år — ligebehandling af mænd og kvinder, af deltidsansatte og fuldtidsansatte, samt af ansatte i et ansættelsesforhold af tidsbegrænset varighed og ansatte i et ansættelsesforhold af tidsubegrænset varighed
 Konklusion
 1)
 Den relevante EU-ret, og særligt § 4, stk. 2, i rammeaftalen om deltidsarbejde, der er indgået den 6. juni 1997 og findes i bilaget til Rådets direktiv 97/81/EF af 15. december 1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, som ændret ved Rådets direktiv 98/23/EF af 7. april 1998, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovbestemmelse som § 55, stk. 5, i Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz (lov om overenskomstansatte i delstaten Tyrol) af 8. november 2000, i den udgave, der var gældende indtil den 1. februar 2009, hvorefter endnu ikke afholdt ferie skal tilpasses den nye arbejdstid i tilfælde af, at en arbejdstagers arbejdstid ændres, hvilket indebærer, at en arbejdstager, som nedsætter sin arbejdstid fra fuldtid til deltid, får nedsat den ret til årlig betalt ferie, som han har optjent som fuldtidsansat, men som han ikke har haft mulighed for at gøre brug af, eller at han kun kan afholde denne ferie med nedsatte feriepenge.
 2)
 § 4 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse indgået den 18. marts 1999, som findes i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende


text:
tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovbestemmelse som § 1, stk. 2, litra m), i Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz af 8. november 2000, i den udgave, der var gældende indtil den 1. februar 2009, hvorefter arbejdstagere, som er ansat tidsbegrænset i maksimum seks måneder, eller som kun lejlighedsvist er beskæftiget, udelukkes fra lovens anvendelsesområde.
 3)
 § 2, stk. 6, i rammeaftalen vedrørende forældreorlov, som blev indgået den 14. december 1995, og som findes i bilaget til Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, som ændret ved Rådets direktiv 97/75/EF af 15. december 1997, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovbestemmelse som § 60, sidste punktum, i Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz af 8. november 2000, i den udgave, der var gældende indtil den 1. februar 2009, hvorefter de arbejdstagere, som benytter sig af deres ret til at afholde forældreorlov i to år, ved udløbet af denne orlov mister deres ret til årlig betalt ferie optjent i året før deres barns fødsel.
 (1) EUT C 44 af 21.2.2009.


text:
1.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 131/23
 Sag anlagt den 28. marts 2002 af Confédération Nationale Subsidiært gør sagsøgeren gældende, at selv om det lægges til
 du Crédit Mutuel mod Kommissionen for De Europæiske grund, at der foreligger støtte, er der ikke tale om støtte som
 Fællesskaber omhandlet i artikel 15, stk. 3, i forordning nr. 659/1999 (1).
 (Sag T-93/02)
 Kommissionens beføjelse til at beordre tilbagesøgning har
 været forældet siden 1985 i medfør af denne forordnings
 (2002/C 131/43) artikel 15, og Kommissionen har tilsidesat det almindelige
 fællesskabsretslige princip, som pålægger den at træffe en
 beslutning inden for en rimelig frist. Endvidere indeholder
 (Processprog: fransk) beslutningen ikke nogen som helst godtgørelse af, at der forelå
 støtte på det tidspunkt, da Livret bleu blev indført, hvilket er
 en logisk og retlig nødvendig betingelse for at der foreligger en
 ny støtte.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. marts 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Confédération Nationale du Crédit Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilside-
 Mutuel, Paris, ved avocat Alexandre Carnelutti. sat artikel 14 i forordning nr. 659/1999, artikel 253 i EF-
 traktaten samt princippet om god forvaltning, upartiskhed og
 loyalitet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om gennemfø-
 — Kommissionens beslutning af 15. januar 2002 om Den relse af EF-traktatens artikel 88 (EFT L 83, s. 1).
 Franske Republiks statsstøtte til Crédit Mutuel annulleres.
 — Subsidiært annulleres beslutningens artikel 2 i det omfang
 der skal ske tilbagesøgning af støtten.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 29. marts 2002 af Hugh Mc Bryan mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Livret bleu er et skattebegunstiget spareprodukt, bestemt til et
 stort publikum, og med en skattefordel der går direkte til
 forbrugeren. Det er kun sagsøgeren, der i medfør af en (Sag T-96/02)
 beslutning fra de franske myndigheder har fået i opdrag at
 udlevere sparebogen. I den anfægtede beslutning antager
 Kommissionen, at sagsøgeren har fået et for stort vederlag til (2002/C 131/44)
 gengæld for arbejdet med Livret bleu, hvilket er uforeneligt
 med EF-traktatens regler om statsstøtte.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har tilsidesat EF-
 traktatens artikel 87, stk. 1, ved at antage, at der foreligger
 støtte. Kommissionen har anlagt en uberettiget generel vurde-
 ring, der ikke har basis i den konkrete tilfælde, og Kommissio-
 nen har fejlagtigt udpeget visse beløb som statsmidler. Endvide-
 re har Kommissionen foretaget et helt klart fejlskøn ved at Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 afvise at tage hensyn til påløbne omkostninger, som korrekt den 29. marts 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 har kunnet identificeres, og Kommissionen har herved god- Europæiske Fællesskaber af Hugh Mc Bryan, Bruxelles, ved
 kendt konsulentens holdning. avocat Jean-Noël Louis, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 131/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.6.2002
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Kommissionens afgørelse om fastsættelse af


text:
beregningen
 af den godskrivning af pensionsrettigheder, som sagsøge-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 ren har erhvervet, før han tiltrådte tjenesten, og overført til
 Fællesskabernes pensionsordning i henhold til artikel 11,
 stk. 2, i bilag VIII til vedtægten, annulleres.
 Til støtte for sin påstand har sagsøgeren gjort gældende, at
 Kommissionen har tilsidesat vedtægtens artikel 45, ligebehand-
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. lingsprincippet samt sagsøgerens ret til en karriere. Ifølge
 sagsøgeren er der ikke blevet taget højde for alle hans
 fortjenester i forbindelse med forfremmelsesproceduren for
 2001.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført, at Kommis-
 sionen har tilsidesat begrundelsespligten, artikel 11, stk. 2, i
 bilag VIII til vedtægten og de almindelige gennemførelsesbe- Sag anlagt den 11. april 2002 af Bollore S.A. mod
 stemmelser hertil samt ligebehandlingsprincippet. Ifølge sagsø-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 geren skulle beregningen have være foretaget på grundlag af
 den situation, som han befandt sig i, da han tiltrådte tjenesten
 ved Fællesskaberne som midlertidigt ansat og ikke på grundlag (Sag T-109/02)
 af den situation, som han befandt sig i, da han blev udnævnt
 som tjenestemand, ni år senere.
 (2002/C 131/46)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af selskabet Bollore S.A., Puteaux
 Sag anlagt den 2. april 2002 af Prodromos Mavridis mod (Frankrig), ved avocats Robert Saint-Esteben og Hugues Calvet,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og med valgt adresse i Luxembourg.
 (Sag T-97/02) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning af 20. de-
 (2002/C 131/45) cember 2001, meddelt under »COMP/E-1/36.212 —
 selvkopierende papir«, om en procedure i henhold til EF-
 traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 annulleres
 (Processprog: fransk) for så vidt angår Bollore.
 — Subsidiært nedsættes den bøde, der ved beslutningens
 artikel 3 er pålagt Bollore, i væsentligt omfang.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2. april 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Europæiske Fællesskaber af Prodromos Mavridis, Bruxelles, ved
 avocat Jean-Noël Louis, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren anfægter med denne sag Kommissionens beslut-
 — Kommissionens afgørelse om ikke at forfremme sagsøge- ning, hvori selskabet anklages for at have deltaget i et kartel i
 ren til lønklasse A5 i forbindelse med forfremmelsespro- strid med EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens
 ceduren for 2001 annulleres. artikel 53, stk. 1.


text:
C 335/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.11.2000
 EF-traktatens artikel 3, litra c) og g) [efter ændring nu artikel 3, litra DOMSTOLENS DOM
 c) og g) EF], EF-traktatens artikel 3 A og 5 (nu artikel 4 EF og 10
 EF), EF-traktatens artikel 7 A, stk. 2 (efter ændring nu artikel 14,
 stk. 2, EF), samt EF-traktatens artikel 102 A og 103 (nu artikel 98 af 5. oktober 2000
 EF og 99 EF) er ikke til hinder for anvendelse af en national
 lovgivning, som forpligter forlæggere til at pålægge boghandlerne en i sag C-16/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 bindende videresalgspris for bøger. skaber mod Den Franske Republik (1)
 (1) EFT C 71 af 13.3.1999. (»Traktatbrud — direktiv 93/38/EØF — tilbudsgivning
 inden for vand- og energiforsyning samt transport og
 telekommunikation — elforsynings- og vejbelysningsarbej-
 der i departementet Vendée — begrebet et arbejde«)
 (2000/C 335/37)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: fransk)
 (Femte Afdeling)
 af 5. oktober 2000 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-288/96, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1) I sag C-16/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: H. van Lier og O. Couvert-Castéra) mod
 (»Statsstøtte — driftsstøtte — retningslinjer i fiskerisekto- Den Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger
 ren — EF-traktatens artikel 192, stk. 1, og stk. 3, litra c) og P. Lalliot), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, og stk. 3, litra c), EF) — Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 retten til kontradiktion — begrundelse«) artikel 4, stk. 2, artikel 14, stk. 1, 10 og 13, samt artikel 21,
 24 og 25 i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om
 samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden
 (2000/C 335/36)
 for vand- og energiforsyning samt transport og telekommuni-
 kation (EFT L 199, s. 84) i forbindelse med den udbudsproce-
 dure, som Syndicat départemental d’électrification de la Vendée
 (Processprog: tysk) i december 1994 har anvendt ved tildeling af kontrakter
 på elforsynings- og vejbelysningsarbejder, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- formændene J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón og R. Schint-
 gjort i Samling af Afgørelser) gen og samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puis-
 sochet, M. Wathelet og V. Skouris (refererende dommer); gene-
 I sag C-288/96, Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægti- raladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 get: B. Kloke, bistået af advokat M. Schütte) mod Kommissio- D. Louterman-Hubeau, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: P.F. Ne- konklusion lyder således:
 mitz, bistået af advokat R.M. Bierwagen), angående en påstand
 om annullation af Kommissionens beslutning 96/563/EF af 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 29. maj 1996 om støtte fra delstaten Niedersachsen til JAKO til artikel 4, stk. 2, artikel 14, stk. 1, 10 og 13, artikel 21,
 Jadekost GmbH & Co KG (EFT L 246, s. 43), har Domstolen stk. 1 og 5, artikel 24, stk. 1 og 2,


text:
samt artikel 25, stk. 5, i
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning
 Edward (refererende dommer), og dommerne J.C. Moitinho de af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og
 Almeida, L. Sevón, J.-P. Puissochet og M. Wathelet; general- energiforsyning samt transport og telekommunikation, idet
 advokat: G. Cosmas; justitssekretær: ekspeditionssekretær de franske myndigheder, som har været ansvarlige for den
 H.A. Rühl, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion udbudsprocedure vedrørende elforsyning, der blev afholdt i
 lyder således: Vendée i december 1994,
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. — har opdelt dette arbejde
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 — ikke har offentliggjort en udbudsbekendtgørelse i De
 Europæiske Fællesskabers Tidende for alle de kontrakter,
 (1) EFT C 354 af 23.11.1996. som dette arbejde har omfattet, og som har oversteget
 tærskelværdien i henhold til artikel 14, stk. 10, tredje
 afsnit, men kun har offentliggjort en bekendtgørelse for
 seks af dem
 ---pagebreak--- 25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/21
 — ikke har meddelt alle de i bilag XII til direktiv 93/38 M. Wathelet og V. Skouris (refererende dommer); generaladvo-
 fastsatte oplysninger for så vidt angår de seks udbudsbe- kat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Lou-
 kendtgørelser, der er offentliggjort i De Europæiske terman-Hubeau, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklu-
 Fællesskabers Tidende sion lyder således:
 — har undladt at meddele Kommissionen de nødvendige 1) Den Franske Republik frifindes.
 oplysninger i forbindelse med tildelingen af alle de
 kontrakter, som dette arbejde har omfattet, og som 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 har oversteget tærskelværdien i henhold til direktivets omkostninger.
 artikel 14, stk. 10, tredje afsnit.
 (1) EFT C 340 af 7.11.1998.
 2) I øvrigt frifindes Den Franske Republik.
 3) Kommissionen for Den Europæiske Fællesskaber og De Franske
 Republik bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 af 5. oktober 2000
 i sag C-376/98, Forbundsrepublikken Tyskland mod Euro-
 pa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union(1)
 DOMSTOLENS DOM (Direktiv 98/43/EF — reklame for tobaksvarer og sponsore-
 ring til fordel for disse — hjemmel — EF-traktatens arti-
 af 5. oktober 2000 kel 100 A (efter ændring nu artikel 95 EF))
 i sag C-337/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles- (2000/C 335/39)
 skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Processprog: tysk)
 (»Traktatbrud — offentlige kontrakter inden for transport-
 området — direktiv 93/38/EØF — tidsmæssig anvendelse
 — let bybane i Rennes-området — kontrakt tildelt ved en (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 procedure med forhandling uden forudgående udbud«) gjort i Samling af Afgørelser)
 (2000/C 335/38) I sag C-376/98, Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægti-
 get: C.-D. Quassowski, bistået af advokat J. Sedemund) mod
 Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: C. Pennera og N. Lo-
 (Processprog: fransk) renz) og Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede:
 R. Gosalbo Bono, A. Feeney og S. Marquardt), støttet af Den
 Franske Republik (befuldmægtigede: J.-F. Dobelle og R. Loosli-
 Surrans, derefter K. Rispal-Bellanger og R. Loosli-Surrans), af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Republikken Finland (befuldmægtigede: H. Rotkirch og T. Pyn-
 gjort i


text:
Samling af Afgørelser)
 nä), af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (befuldmægtiget: M. Ewing, bistået af N. Paines) og af Kommis-
 I sag C-337/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede:
 ber (befuldmægtiget: M. Nolin) mod Den Franske Republik I. Martı́nez del Peral og U. Völker), angående en påstand
 (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og A. Viéville-Bréville), om annullation af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 angående en påstand om, at det fastslås, at Den Franske 98/43/EF af 6. juli 1998 om indbyrdes tilnærmelse af med-
 Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets lemsstaternes love og administrative bestemmelser om reklame
 direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af for tobaksvarer og sponsorering til fordel for disse (EFT L 213,
 fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og s. 9), har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́gu-
 energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT ez Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho de Almeida
 L 199, s. 84), navnlig artikel 4, stk. 2, og artikel 20, stk. 2, (refererende dommer), D.A.O. Edward, L. Sevón og R. Schint-
 litra c), ved sin beslutning af 22. november 1996 om at tildele gen samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, A. La Pergo-
 selskabet Matra Transport totalentreprisekontrakten på den la, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm, M. Wathelet og
 lette bybane i Rennes-området, har Domstolen, sammensat af F. Macken; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: assiste-
 præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene rende justitssekretær H. von Holstein, og fuldmægtig L. Hew-
 J.C. Moitinho de Almeida og L. Sevón og dommerne lett, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm, således:


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/61
 Sag anlagt den 12. september 2007 — Al-Aqsa mod Rådet
 (Sag T-348/07)
 (2007/C 269/111)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Stichting Al-Aqsa (Amsterdam, Nederlandene) (ved advocaat J. Pauw)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2007/445/EF annulleres i det omfang den finder anvendelse på sagsøgeren, og det fastslås, at forordning (EF) nr. 2580/2001 ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Rådets afgørelse 2007/445/EF af 28. juni 2007 om gennemførelse af artikel 2, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2580/2001 om specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder med henblik på at bekæmpe terrorisme er ugyldig, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren for det først gjort gældende, at Rådet fælles holdning af 27. december 2001 om anvendelse af specifikke foranstaltninger til bekæmpelse af terrorisme (1) ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 Sagsøgeren har for det andet gjort gældende, at der ikke er truffet nogen afgørelse vedrørende sagsøgeren af en kompetent myndighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, stk. 4, i Rådets fælles holdning af 27. december 2001.
 Sagsøgeren har for det tredje anført, at sagsøgeren ikke kan anklages for at have haft til hensigt at støtte, deltaget i eller haft kendskab til terrorvirksomhed.
 Sagsøgeren har dernæst anført, at det hverken fremgår af den anfægtede beslutnings begrundelse eller den bagvedliggende nationale afgørelse, at sagsøgeren nu kan anses for at fremme terrorvirksomhed.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og væsentlige formforskrifter, idet Rådet ikke har undersøgt, hvorvidt det er hensigtsmæssigt, at sagsøgeren stadig er opført på listen, og at sagsøgerens uforstyrrede råderet over sin ejendom og kravet om gyldig begrundelse er tilsidesat.
 (1) 2001/931/FUSP (EFT L 344, s. 93).


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/26
 Sag anlagt den 19. juli 2012 — Knauf Insulation Technology mod KHIM — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE TECHNOLOGY)
 (Sag T-324/12)
 2012/C 295/47
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgien) (ved advokat K. Manhaeve)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Saint Gobain Cristaleria, SL (Madrid, Spanien).
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 4. maj 2012 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (forenede sager R 1193/2011-5 og R 1426/2011-5) annulleres, for så vidt som indsigerens indsigelse mod varemærkeregistreringsansøgningen blev taget til følge for så vidt angår en del af de ansøgte varer og tjenesteydelser
 —
 Harmoniseringskontoret og i givet fald indsigeren tilpligtes solidarisk at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Knauf Insulation Technology
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »ECOSE TECHNOLOGY« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 2, 3, 16, 17, 19, 20 og 40 — EF-varemærkeansøgning nr. W 998610
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke: Saint Gobain Cristaleria, SL
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Den spanske varemærkeregistrering nr. 2556409 af ordmærket »ECOSEC FACHADAS« for varer i klasse 17 og 19
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen for en del af de anfægtede varer
 Appelkammerets afgørelse: Delvis annullation af den anfægtede afgørelse og afslag på klagen og stadfæstelse af den anfægtede afgørelse i øvrigt.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr.207/2009


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/32
 Sag anlagt den 7. maj 2007 — ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg mod Kommissionen
 (Sag T-148/07)
 (2007/C 155/59)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (Howald, Luxembourg) (ved Rechtsanwältin K. Beckmann)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, der i den anfægtede beslutning er pålagt sagsøgeren in solidum, til et passende beløb.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig udg. af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators). Sagsøgeren og andre virksomheder er ved den anfægtede beslutning blevet pålagt bøder for at have deltaget i et kartel på markedet for installation og vedligeholdelse af elevatorer og rulletrapper i Luxembourg. Det er Kommissionens opfattelse, at de pågældende virksomheder har tilsidesat artikel 81 EF.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremsat følgende anbringender:
 —
 Kommissionen havde ikke kompetence til at vedtage beslutningen, da den lokale tilsidesættelse, der er fastslået, ikke havde mellemstatslig betydning.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af princippet ne bis in idem, eftersom Kommissionen har tilsidesat den luxembourgske kartelmyndigheds beslutning om amnesti til fordel for sagsøgeren forud for indledningen af proceduren.
 —
 Der foreligger ikke forudsætninger for, at sagsøgeren er ansvarlig in solidum med sit moderselskab, eftersom det er juridisk og økonomisk uafhængigt.
 —
 Den fastsatte bøde er uforholdsmæssigt stor i forhold til sagsøgerens faktiske betydning på markedet.
 —
 Afskrækkelseskoefficienten er retsstridig, eftersom der ved bødeberegningen udelukkende skal tages hensyn til sagsøgerens omsætning, som ikke berettiger anvendelsen af denne koefficient.
 —
 Der foreligger ikke en begrundelse, hvad angår tillægget for gentagelsestilfælde i bødeberegningen, som følge af, at der er foretaget urigtig retsanvendelse ved tilregnelsen af de oprindelige bøder.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), for så vidt som Kommissionen, hvad angår den maksimale grænse på 10 % af virksomhedens omsætning, har forholdt sig til koncernens omsætning og ikke til sagsøgerens.
 —
 Der er foretaget en retlig urigtig anvendelse af meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (2), eftersom der ikke er taget tilstrækkeligt hensyn til merværdien af sagsøgerens samarbejde.
 —
 Der er ikke taget tilstrækkeligt hensyn til sagsøgerens samarbejde uden for anvendelsesområdet for meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3).


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/22
 Sag anlagt den 7. januar 2013 — ADEAS mod Kommissionen
 (Sag T-7/13)
 2013/C 79/40
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Association pour la Défense de l’Épargne et de l’Actionnariat des Salariés de France Télécom-Orange (ADEAS) (Paris, Frankrig) (ved advokaterne A.-L. Lefort des Ylouses og A.-S. Gay)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 ADEAS’s søgsmål antages til realitetsbehandling.
 —
 Afgørelsen annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 9403 endelig af 20. december 2011, som under visse betingelser erklærer den statsstøtte, som Den Franske Republik har indført til fordel for France Télécom i forbindelse med reformen af finansieringen af pensionerne til tjenestemandsansatte i France Télécom (statsstøtte nr. C 25/2008 (ex NN 23/2008)), forenelig med det indre marked (1).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender, der i det væsentlige er tilsvarende eller identiske med dem, der er fremført i sag T-2/13, CFE-CGC France Télécom-Orange mod Kommissionen.
 (1) EUT 2012 L 279, s. 1


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/32
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. oktober 2013 — Spedition Welter GmbH mod Avanssur SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Saarbrücken — Tyskland)
 (Sag C-306/12) (1)
 (Ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrol med forsikringspligtens overholdelse - direktiv 2009/103/EF - artikel 21, stk. 5 - skadebehandlingsrepræsentant - bemyndigelse til at modtage forkyndelse af retslige dokumenter - nationale bestemmelse, hvorefter denne forkyndelses gyldighed er betinget af, at der udtrykkeligt tildeles en bemyndigelse til at modtage denne - overensstemmende fortolkning)
 2013/C 344/55
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Saarbrücken
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Spedition Welter GmbH
 Sagsøgt: Avanssur SA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Saarbrücken — fortolkning af artikel 21, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse (EUT L 263, s.11) — repræsentant bemyndiget til at behandle skadessager — forkyndelse for sidstnævnte af et søgsmål anlagt af skadelidte mod forsikringsselskabet — national lovgivning, som betinger gyldigheden af denne forkyndelse af, at der er udstedt en udtrykkelig fuldmagt til at modtage forkyndelser — spørgsmålet, om den nævnte direktivbestemmelse har direkte virkning
 Konklusion
 1)
 Artikel 21, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/103/EF af 16. september 2009 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse skal fortolkes således, at til den tilstrækkelige bemyndigelse, som skadebehandlingsrepræsentanten skal have, hører en bemyndigelse til at modtage forkyndelse af retslige dokumenter, som er nødvendige for at anlægge en sag om skadeserstatning ved den kompetente ret.
 2)
 Under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, hvor den nationale lovgivning ordret gentager ordlyden af bestemmelserne i artikel 21, stk. 5, i direktiv 2009/103, er den forelæggende ret — idet den tager den nationale ret i dens helhed i betragtning og anvender fortolkningsmetoder, der er anerkendt i denne ret — forpligtet til at fortolke den nationale ret således, at den er forenelig med Den Europæiske Unions Domstols fortolkning af dette direktiv.
 (1) EUT C 287 af 22.9.2012.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/31
 Sag anlagt den 31. januar 2005 af Bayer CropScience AG, Makhteshim Agan Holding BV, Alfa Agricultural Supplies S.A. og Aragonesas Agro S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-34/05)
 (2005/C 93/61)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 31. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Bayer CropScience AG, Monheim (Tyskland), Makhteshim Agan Holding BV, Amsterdam (Nederlandene), Alfa Agricultural Supplies S.A., Athen (Grækenland) og Aragonesas Agro S.A. Madrid (Spanien) ved advokaterne C. Mereu og K. van Maldegem.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat sine fællesskabsretlige forpligtelser til at gennemgå de videnskabelige oplysninger, som sagsøgerne har forelagt med henblik på kontrol af endosulfan i medfør af direktiv 91/414/EØF, og ikke har overholdt procedurereglerne i forbindelse hermed.
 —
 Det pålægges Kommissionen at efterkomme sine fællesskabsretlige forpligtelser og imødekomme sagsøgernes anmodning om at gennemgå og tage stilling til alle oplysninger, som er forelagt med henblik på kontrol af endosulfan, og ved at overholde procedurereglerne, herunder give sagsøgerne ret til kontradiktion og en retfærdig sagsbehandling.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved skrivelse af 24. september 2004 anmodede sagsøgerne Kommissionen om at gennemgå de videnskabelige oplysninger, som de i medfør af direktiv 91/414/EØF (1) havde forelagt den vurderende myndighed med henblik på kontrol og godkendelse af endosulfan, som er det aktive stof i deres plantebeskyttelsesmiddel. Sagsøgerne anmodede også om at få adgang til at behandle de spørgsmål – som undersøgerne rejste i de sidste faser af gennemgangen uden nogen forudgående høring af sagsøgerne – og besvare dem. Ved skrivelse af 26. november 2004 svarede Kommissionen, at dens tjenestegrene forberedte et forslag om ikke at optage endosulfan i bilag I i direktiv 91/414. Dette vil indebære et forbud mod dette stof.
 Til støtte for deres sagsanlæg har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen ved ikke at gennemgå alle relevante og seneste tekniske oplysninger, som de har forelagt, har tilsidesat artikel 95, stk. 3, EF og artikel 152, stk. 1, EF. De har ydermere gjort gældende, at Kommissionen ved ikke at imødekomme deres anmodning har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik i artikel 211 EF, samt deres ret til kontradiktion, retten til retfærdig sagsbehandling, begrundelsespligten og ligebehandlingsprincippet.
 Endvidere har sagsøgerne anført, at Kommissionens undladelse af at gennemgå de af dem forelagte oplysninger hverken opfylder det tilsigtede formål med vurderingen af sikkerheden af plantebeskyttelsesmidler eller udgør det mindst indgribende middel til at opfylde dette formål, eftersom den efterfølgende beslutning om ikke at optage endosulfan i bilag I, vil indebære, at det må trækkes tilbage fra EU-markedet med uoprettelige forretningsmæssige konsekvenser for sagsøgerne. På denne baggrund mener sagsøgerne, at Kommissionen har tilsidesat proportionalitetsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet. Endelig har sagsøgerne anført, at Kommissionen ved sin passivitet har tilsidesat deres ret til at drive forretning og krænket ejendomsretten.
 (1) Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1).


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/36
 Sag anlagt den 7. juni 2016 — Kaane American International Tobacco mod EUIPO — Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
 (Sag T-292/16)
 (2016/C 279/51)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, De Forenede Arabiske Emirater) (ved advokaterne G. Hinarejos Mulliez og I. Valdelomar Serrano)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Global Tobacco FZCO (Dubai, De Forenede Arabiske Emirater)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Global Tobacco FZCO
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »GOLD MONT ORIGINAL Super Slims’« — EU-varemærke nr. 11 361 714
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. april 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2492/2014-4)
 Påstande
 —
 Sagsøgeren gives medhold.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Klagesag R 2492/2014-4 udsættes indtil en afgørelse i den parallelle sag R 1857/2015-4 (der på nuværende tidspunkt er indbragt for Retten) bliver endelig.
 —
 EUIPO (appelkamrene) eller subsidiært Global Tobacco FZCO tilpligtes at betale nærværende sags omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af principperne om lighed for loven og upartiskhed.