text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: afviste at foretage en fornyet optælling af de stemmer, der
 blev afgivet ved valget til det lokale personaleudvalg i
 Bruxelles, som blev holdt mellem den 2. og den 14. de-
 Sagsøgeren, der er tidligere tjenestemand ved Kommissionen, cember 2002.
 har i flere år arbejdet i Berlaymont-bygningen, der på det
 tidspunkt var asbestforurenet. I 1996 anmodede sagsøgeren — Om fornødent annulleres ligeledes de afgørelser, som
 om, at hendes sygdom blev anerkendt som erhvervssygdom ovennævnte klage vedrørte, nemlig
 og i 1998 anmodede hun om, at sagen blev forelagt for et
 lægeudvalg, jf. artikel 21 i ordningen om dækning af risikoen — Kommissionens undladelse af at gribe ind med
 for ulykker og erhvervssygdomme hos tjenestemænd ved henblik på at berigtige eventuelle optællingsfejl
 De Europæiske Fællesskaber. Lægeudvalget afgav en første begået i forbindelse med de i vedtægten fastsatte
 flertalsudtalelse i 2000, men som følge af en klage fra valg i 2002 til det lokale personaleudvalg i Bruxelles
 sagsøgeren besluttede Kommissionen at forelægge sagen for
 Lægeudvalget på ny. Ved skrivelse af 7. oktober 2003 meddelte
 Kommissionen sagsøgeren, at Lægeudvalget havde afgivet sine — afgørelsen meddelt den 10. januar 2003 af Valgud-
 konklusioner. I samme skrivelse meddelte Kommissionen valgets formand som følge af to anmodninger,
 sagsøgeren, at den bekræftede sin afgørelse om ikke at sagsøgeren havde indgivet den 23. december 2002.
 anerkende de sygdomme, sagsøgeren lider af, som erhvervssyg-
 domme. Ved skrivelser af 17. og 27. oktober 2003 pålagde — Kommissionen tilpligtes at betale 29 635 EUR i erstat-
 Kommissionen sagsøgeren at afholde visse udgifter og honora- ninging.
 rer for Lægeudvalgets medlemmer.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Til støtte for sine påstand har sagsøgeren har gjort gældende,
 at Lægeudvalgets udtalelse samt de dermed forbundne afgørel-
 ser og akter er fejlagtige, at der er sket tilsidesættelse af Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 omsorgspligten for så vidt angår afgørelsen vedrørende udgif-
 ter og honorarer, at princippet om god forvaltningsskik er
 tilsidesat, at der foreligger magtfordrejning, ligesom princippet Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at
 om beskyttelse af den berettigede forventning er tilsidesat. der er tale om en åbenbar skønsfejl, om tilsidesættelse af
 omsorgspligten og af princippet om god forvaltningsskik samt
 af artikel 1 i bilag II til vedtægten.
 Sag anlagt den 10. december 2003 af Joseph Vanhellemont
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sag anlagt den 10. december 2003 af Fédération de
 l’Hospitalisation Privée »FHP« mod Kommissionen for De
 (Sag T-396/03)
 Europæiske Fællesskaber
 (2004/C 47/57) (Sag T-397/03)
 (Processprog: fransk) (2004/C 47/58)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Joseph Vanhellemont, Bruxelles,
 ved avocat Lucas Vogel, og med valgt adresse i Luxembourg. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Fédération de l’Hospitalisation
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Privée »FHP«, Paris, ved avocat Silvestre de Marsac.
 — Annullation af ansættelsesmyndighedens beslutning


text:
af
 26. august 2003, meddelt den 5. september 2003, om Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 afvisning af sagsøgerens klage af 1. april 2003, hvori han
 anmodede om annullation af en afgørelse truffet af — Det fastslås, at Kommissionen for de Europæiske Fælles-
 Valgudvalgets formand den 10. januar 2003, hvorved skaber har forholdt sig passiv i forbindelse med undersø-
 han som følge af to anmodninger af 23. december 2002 gelsen af klagen indgivet under nummer A/40342-H3.
 ---pagebreak--- C 47/30 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.2.2004
 — Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber har tilside- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 sat de forpligtelser, som påhviler den i medfør af traktaten
 om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, idet den ikke — Kommissionens beslutning af 10. marts 2003, truffet til
 vedtog en beslutning på baggrund af sagsøgerens klage opfyldelse af dom afsagt den 26. februar 2003 i sag
 indgivet den 8. december 2000. T-212/01 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Instans, annulleres.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 at betale sagsøgerens samlede udgifter, som ikke skal
 fastsættes til mindre end 25 000 EUR. — Rapporten af 25. oktober 2000 fra den læge, der
 behandler sagsøgerens dossier, meddelt sagsøgeren den
 10. marts 2003, og som havde fået overdraget hvervet,
 annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 ninger.
 Sagsøger har gjort gældende, at den er indtrådt i rettighederne
 tilhørende to organisationer, som den 8. december 2000 — Subsidiært fastslås det, at rapporten af 25. oktober 2000
 indgav en klage til Kommissionen vedrørende den franske stats skal udelukkes fra proceduren om forværring af den
 former for finansiering af de offentlige hospitaler og — erhvervssygdom, sagsøgeren lider af, og, om fornødent,
 mere specifikt — vedrørende en plan, som indgår i to fra proceduren med genåbning af sagen vedrørende
 aftaleprotokoller underskrevet den 13. og 14. marts 2000, og kravet om anerkendelse som erhvervssygdom.
 i henhold til hvilken det franske ministerium for beskæftigelse
 og solidaritet forpligter sig til at rejse yderligere midler til
 fordel for disse hospitaler. Ifølge sagsøgeren tog Kommissionen
 aldrig stilling til de i klagen anmeldte forhold.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at EF-
 traktatens artikel 87 og artikel 88 samt Rådets forordning (EF)
 nr. 659/1999 (1) er tilsidesat. Sagsøgeren har henvist til, at Sagsøgeren, der er tidligere tjenestemand ved Kommissionen,
 perioden på 39 måneder, som er forløbet siden klagen blev og som oppebærer invalidepension som følge af en fuldstæn-
 indgivet, overstiger den rimelige tidsfrist, Kommissionen har dig, vedvarende invaliditet på grund af en erhvervssygdom,
 til at træffe en beslutning. indgav den 7. juni 2000 en ansøgning, der var baseret på en
 angivelig forværring af hans erhvervssygdom. Ved beslutning
 meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 16. november 2000 afbrød
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse Kommissionen den procedure, der er fastsat i artikel 22 i
 af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, ordningen om dækning af risikoen for ulykker og erhvervssyg-
 s. 1). domme hos tjenestemænd i

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
De Europæiske Fællesskaber, og
 traf afgørelse om ikke at imødekomme sagsøgerens krav. Efter
 at sagsøgeren havde anlagt sag, annullerede Retten denne
 afgørelse fra Kommissionen ved dom af 26. februar 2003 (1).
 Den 10. marts 2003 skrev Kommissionen til sagsøgeren som
 følge af afsigelsen af Rettens dom og tilsendte ham rapporten
 fra den læge, der behandlede hans sag, ligesom Kommissionen
 meddelte ham, at den ikke kunne acceptere hans krav, idet den
 præciserede, at der var tale om det udkast til afgørelse, der er
 Sag anlagt den 13. december 2003 af Arnaldo Lucaccioni
 nævnt i ordningens artikel 21.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-399/03) I den foreliggende sag har sagsøgeren nedlagt påstand om
 annullation af den beslutning, der er indeholdt i skrivelsen af
 (2004/C 47/59) 10. marts 2003, samt af lægens rapport. Til støtte for
 påstandene har han gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse
 af Rettens dom af 26. februar 2003 i sag T-212/01, tilsidesæt-
 (Processprog: fransk) telse af retten til kontradiktion, ligesom der er tale om faktiske
 fejl og sket tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (1) Sag T-212/01, offentliggjort i EFT C 331 af 24.11.2001, s. 25.
 den 13. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Offentliggørelse af domskonklusionen i EUT C 112 af 10.5.2003,
 Europæiske Fællesskaber af Arnaldo Lucaccioni, St.-Leonard- s. 31.
 on-Sea (Det Forenede Kongerige), ved avocats Juan Ramón
 Iturriagagoitia Bassas og Karine Delvolvé, og med valgt adresse
 i Luxembourg.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/38
 Sag anlagt den 8. september 2010 — Hansa Metallwerke m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-375/10)
 ()
 2010/C 301/63
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Hansa Metallwerke AG (Stuttgart, Tyskland), Hansa Nederland BV (Nijkerk, Nederlandene), Hansa Italiana Srl (Castelnuovo del Garda, Italien), Hansa Belgium Sprl (Asse, Belgien) og Hansa Austria GmbH (Salzburg, Østrig) (ved Rechtsanwalt H.-J. Hellmann)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 23. juni 2010 om procedure i henhold til artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen (sag COMP/39092 — sanitære installationer), der den 30. juni 2010 blev meddelt sagsøgerne, annulleres, for så vidt som den angår sagsøgerne.
 —
 Subsidiært nedsættes sagsøgernes bøde.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har anfægtet Kommissionens beslutning K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 i sag COMP/39092 — sanitære installationer. Sagsøgerne og andre virksomheder er i den anfægtede beslutning blevet pålagt bøder på grund af overtrædelse af artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen. Sagsøgerne har efter Kommissionens opfattelse deltaget i en vedvarende aftale eller samordnet praksis inden for sektoren for sanitære installationer i Belgien, Tyskland, Frankrig, Italien, Nederlandene og Østrig.
 Som begrundelse for søgsmålet har sagsøgerne for det første gjort gældende, at den bøde, der er blevet pålagt sagsøgerne, på uantagelig vis har overskredet det tilladte maksimale beløb i henhold til artikel 23, stk. 2, andet punktum, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), idet Kommissionen i sin beslutning har lagt en ukorrekt verdensomspændende totalomsætning hos Hansa Metallwerde AG til grund.
 For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er blevet tilsidesat. Det er sagsøgernes opfattelse, at Kommissionen i forbindelse med den administrative procedure har begået omfattende procedurefejl og derved har diskrimineret sagsøgerne i forhold til de øvrige parter. Kommissionens løfte om, i forbindelse med proceduren at tage hensyn til denne omstændighed, er ikke afspejlet i den anfægtede beslutning.
 For det tredje har sagsøgerne anført, at Kommissionen har tilsidesat artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, idet den har foretaget en ukorrekt beregning af bøden i forhold til samarbejdsmeddelelsen (2). Sagsøgerne har anført, at de, selv om de har samarbejdet med Kommissionen, ikke er blevet indrømmet nogen nedsættelse af den pålagte bøde.
 For det fjerde har sagsøgerne gjort gældende, at anvendelsen af retningslinjerne for beregningen af bøder (3) på sagsforhold, der var ophørt længe før retningslinjernes offentliggørelse, strider mod princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft.
 Endvidere har sagsøgerne anført, at Kommissionens praksis for beregning af bøder ikke er omfattet af bemyndigelsen i artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003. Sagsøgerne har i denne sammenhæng gjort gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter ligebehandlings- og proportionalitetsprincippet. Endvidere tilsidesætter artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 ved den måde, hvorpå Kommissionens bødepraksis kommer til udtryk på grundlag af retningslinjerne for beregningen af bøder, det strafferetlige legalitetsprincip i henhold til artikel 7 i Konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og artikel 49 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 Endelig


text:
har sagsøgerne gjort gældende, at der er foretaget en fejlagtig anvendelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 og retningslinjerne for beregningen af bøder på grund af adskillige fejl ved anvendelsen og beregningen til skade for sagsøgerne. De har især anført, at Kommissionens bevisførelse og -vurdering i forhold til sagsøgernes individuelle omstændigheder er ukorrekt.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EUT 2006 C 298, s. 17)
 (3) Retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 23, stk. 2, litra a), i forordning (EF) nr. 1/2003 (EUT 2006 C 210, s. 2)


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/34
 Sag anlagt den 13. december 2005 — Gesner mod KHIM
 (Sag F-119/05)
 (2006/C 96/53)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Charlotte Gesner (Kildedalsvej, Danmark) (ved abogados J. Vazquez Vazquez og C. Amo Quiñones)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Harmoniseringskontorets afgørelse af 2. september 2005, hvorved kontoret afviste sagsøgerens klage af 10. maj 2005 over dets afgørelse af 21. april 2005 om afslag på at nedsætte et invaliditetsudvalg.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der var midlertidigt ansat ved Harmoniseringskontoret (KHIM) indtil den 15. april 2005, har siden 2003 lidt af en diskusprolaps og forskellige sygdomme i rygsøjlen. Selv om hun blev opereret og modtog diverse medicinske og fysioterapeutiske behandlinger, hørte hendes stærke rygsmerter ikke op, og den omstændighed, at hun sad ned i længere perioder, forværrede hendes situation, hvorfor hun var sygemeldt i flere måneder.
 Den 11. marts 2005 anmodede sagsøgeren KHIM om, at der blev nedsat et invaliditetsudvalg med henblik på dels at få fastslået, at hun var ude af stand til at gøre tjeneste ved kontoret, og dels at få tilkendt invalidepension.
 KHIM afviste dette af to grunde. For det første er KHIM af den opfattelse, at tjenestemandsvedtægtens artikel 59 skal fortolkes således, at afgørelsen om, hvorvidt der skal nedsættes et invaliditetsudvalg, tilkommer ansættelsesmyndigheden. For det andet finder KHIM ikke, at hendes sygeorlov opfylder den krævede periode i tjenestemandsvedtægtens artikel 59, stk. 4, da hun kun har været sygemeldt i 294 dage inden for de sidste tre år.
 Sagsøgeren har i det væsentlige fremført fire anbringender: Det første går ud på, at ansættelsesmyndigheden ikke kan tiltage sig en enekompetence til at nedsætte et invaliditetsudvalg. Derved afgør ansættelsesmyndighen på forhånd, enerådigt og vilkårligt, om den midlertidigt ansatte eller tjenestemanden er syg nok til, at de skal indkaldes og fremstilles for udvalget.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en fejlagtig begrundelse. Anvendelsen af de tidsmæssige krav, der er fastsat i vedtægtens artikel 59, stk. 4, hindrer adgangen til og opnåelsen af en invalidepension for tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der ikke har opfyldt de nævnte krav, men som desuagtet kan være uarbejdsdygtige som følge af ulykker eller sygdomme, der fremviser et hurtigere forløb.
 For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at de bestemmelser, der finder anvendelse på nedsættelsen af et invaliditetsudvalg, ikke kan afgrænses til vedtægtens artikel 59, idet de efter sagsøgerens opfattelse ligger inden for den retlige ramme, der regulerer adgangen til invalidepension, dvs. artikel 31-33 i ordningen for øvrige ansatte samt artikel 9 i vedtægten og bilag VIII til denne.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med forbuddet mod forskelsbehandling og ligebehandlingsprincippet. KHIM hindrer sine ansatte i at indkalde invaliditetsudvalget, uanset at denne mulighed står åben for resten af Fællesskabets ansatte. Desuden er det vanskeligt for ansatte i KHIM, der har ansættelseskontrakter på under tre år, at opnå invalidepension, idet de — uanset hvor syge


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/17
 Ð Kravet om, at der skal indhentes en tilladelse fra tution er beliggende, eller efter ordningen i den stat,
 finansministeriet til overdragelse af aktier, som reprñ- på hvis område hospitalsindlñggelsen har fundet sted?
 senterer mere end 10 % af den stemmeberettigede
 kapital i privatiserede selskaber (eller en bestemt andel
 i finansinstitutter), som foreskrevet i lovdekret nr. 380/
 Ð Er en begrñnsning af godtgùrelsesbelùbet med hjem-
 93, er uforeneligt med EF-traktatens artikel 73 B og
 mel i lovgivningen i den stat, hvor den kompetente
 52. Kravet om en sådan tilladelse ville kun kunne
 institution er beliggende, lovlig under hensyn til
 begrundes ud fra tvingende almene hensyn, og hvis
 artikel 36 i forordning (EéF) nr. 1408/71, hvori der
 disse var baseret på konsekvente og offentlige objek-
 tales om fuld refusion?
 tive kriterier, uden hvilke dette krav ville kunne anven-
 des til at sikre, at kontrollen med den pågñldende
 virksomhed lå i hñnderne på landets egne statsbor- (1) Rådets forordning (EéF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om
 gere. De portugisiske myndigheder har ikke anfùrt, anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og
 hvilke tvingende almene hensyn der vil kunne deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fñllesskabet
 begrunde en sådan foranstaltning. Med hensyn til de (EFT 1971 II, s. 366).
 kriterier, der skal anvendes som rettesnor for medde-
 lelse af tilladelse, er Kommissionen fortsat af den
 opfattelse, at sådanne kriterier enten ikke er angivet i
 lovgivningen, eller Ð med hensyn til lovdekret nr. 380/
 93, som henviser til lovdekret nr. 11/90 Ð at de fast-
 satte kriterier vil kunne fortolkes og anvendes på en
 sådan måde, at de er til fordel for portugisiske stats-
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 borgere til skade for statsborgere fra andre medlems-
 afsagt den 13. marts 1998 af Divisional Court, Queen's
 stater.
 Bench Division, i sagen The Queen mod Minister of
 Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: firmaet TR & P
 (1) EFT L 302 af 15.11.1985. Fisher ved Trevor Robert Fisher og Penny Fisher
 (Sag C-369/98)
 (98/C 397/29)
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom Ved kendelse afsagt den 13. marts 1998, indgået til Dom-
 afsagt den 9. oktober 1998 af Cour du travail de Mons stolens Justitskontor den 16. oktober 1998, har Divisional
 (Sjette Afdeling) i sagen Abdon Vanbraekel, Marie-Ange Court, Queen's Bench Division, i sagen The Queen mod
 Vanbraekel, Marie-Paule Vanbraekel, Marie-Claire Van- Minister of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: fir-
 braekel, Birgitte Vanbraekel, Edith Vanbraekel og Alexan- maet TR & P Fisher ved Trevor Robert Fisher og Penny
 dre Vanbraekel mod Alliance nationale des mutualiteÂs Fisher, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en
 chreÂtiennes anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 (Sag C-368/98) mål:
 (98/C 397/28)
 1) i) Hjemler artikel 3, stk. 1, og artikel 9 i forordning
 (EéF) nr. 3508/92 (1) sammen med fñllesskabsret-
 Ved dom afsagt den 9. oktober 1998, indgået til Domsto- tens almindelige principper ret til at meddele tred-
 lens Justitskontor den 16. oktober 1998, har Cour du tra- jepart


text:
oplysninger, som var indlñst i en database
 vail de Mons (Sjette Afdeling) i sagen Abdon Vanbraekel, oprettet i henhold til artikel 2, og som var indgivet
 Marie-Ange Vanbraekel, Marie-Paule Vanbraekel, Marie af eller på vegne af en tidligere berettiget til godt-
 Claire-Vanbraekel, Birgitte Vanbraekel, Edith Vanbraekel gùrelser efter det integrerede system for forvaltning
 og Alexandre Vanbraekel mod Alliance nationale des og kontrol af visse EF-stùtteordninger?
 mutualiteÂs chreÂtiennes forelagt De Europñiske Fñllesska-
 bers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af
 fùlgende spùrgsmål: ii) Såfremt ovenstående spùrgsmål besvares bekrñf-
 tende, er denne meddelelse, som den kompetente
 myndighed er retligt forpligtet til at foretage, med
 Når den nationale domstol under en sag, som verserer for hensyn til de personer, til hvem meddelelsen kan
 dem, har anerkendt, at en hospitalsbehandling er nùdven- foretages, begrñnset til:
 dig i en anden medlemsstat end den, hvor den kompetente
 institution er beliggende, selv om den forhåndstilladelse,
 der omhandles i artikel 22 i forordning (EéF) nr. 1408/ a) personer, der er godkendt af den tidligere
 71 (1) var blevet nñgtet, spùrges: berettigede på databaseformularen i Det For-
 enede Kongerige, og/eller
 Ð Skal godtgùrelsen af hospitalsudgifterne gennemfùres b) personer, som krñver oplysningerne med hen-
 efter ordningen i den stat, hvor den kompetente insti- blik på deres ansùgning om landbrugsstùtte for


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/40
 Sag anlagt den 8. september 2010 — Keramag Keramische Werke m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-379/10)
 ()
 2010/C 301/66
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Keramag Keramische Werke AG (Ratingen, Tyskland), Koralle Sanitärprodukte GmbH (Vlotho, Tyskland), Koninklijke Sphinx BV (Maastricht, Nederlandene), Allia SAS (Avon, Frankrig), Produits Céramique de Touraine SA (PCT) (Selles sur Cher, Frankrig) og Pozzi Ginori SpA (Milano, Italien) (ved barrister J. Killick, lawyer P. Lindfelt, solicitor I. Reynolds og lawyer K. Struckmann)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres helt eller delvist.
 —
 Det fastslås, at sagsøgerne ikke er ansvarlige for konkurrencebegrænsende aktiviteter på markedet for vandhaner, og om nødvendigt annulleres beslutningen for så vidt den pålægger sagsøgerne et sådant ansvar.
 —
 Endvidere eller subsidiært reduceres bøden.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Der træffes enhver anden afgørelse, der er passende i forhold til sagens omstændigheder.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 4185 endelig af 23. juni 2010 om en procedure i henhold til artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (sag COMP/39.092), for så vidt som beslutningen pålægger dem ansvaret for deltagelse i en vedvarende aftale eller samordnet praksis inden for sektoren for sanitære installationer i Tyskland, Østrig, Italien, Frankrig, Belgien og Nederlandene.
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet gjort syv søgsmålsgrunde gældende.
 De har for det første gjort gældende, at Kommissionen ikke har vurderet og undersøgt den økonomiske sammenhæng og derfor ikke med rette har kunnet fastlægge det konkurrencebegrænsende formål med de angivelige overtrædelser. Sagsøgerne har hævdet, at Kommissionen ikke var berettiget til at formode (eller at lægge til grund), at drøftelserne (1) mellem ikke-konkurrerende parter (2) om en ikke-økonomisk pris, som ingen aktører på markedet betaler, havde et konkurrencebegrænsende formål.
 For det andet har de anført, at Kommissionen med urette har holdt sagsøgerne ansvarlige for en overtrædelse vedrørende vandhaner, henset til den første søgsmålsgrund og den omstændighed, at sagsøgerne ikke producerer vandhaner.
 For det tredje har sagsøgerne anført, at Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad har godtgjort den angivelige overtrædelse, især på grund af dens fejlagtige analyse af beviserne vedrørende Frankrig, Italien og i forhold til Keramag Keramische Werke Aktiengesellschaft i Tyskland.
 For det fjerde har de gjort gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort en interesse i at fastslå en overtrædelse i Nederlandene, der var forældet.
 For det femte har sagsøgerne hævdet, at Kommissionen undlod
 1)
 at anføre kritikken i klagepunktsmeddelelsen på passende vis og
 2)
 at beholde og oplyse om relevante og potentielt diskulperende beviser.
 Disse proceduremæssige undladelser tilsidesatte efter sagsøgernes opfattelse deres ret til forsvar.
 For det sjette har sagsøgerne gjort gældende, at undersøgelsen i den foreliggende sag var selektiv og vilkårlig, eftersom mange af de selskaber, der angiveligt har deltaget i de formodentlig ulovlige møder eller drøftelser, aldrig er blevet retsforfulgt.
 For det syvende har de anført, at bøden er utilbørligt og uforholdsmæssig stor, især henset til den manglende gennemførelse og indvirkning på markedet. Sagsøgerne opfordrer derfor Retten til at udøve sin fulde


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/25
 Rettens dom af 14. december 2011 — Häfele mod KHIM (Vorfront)
 (Sag T-531/10) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om Vorfront som EF-ordmærke - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 32/50
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Tyskland) (ved advokaterne M. Eck og J. Dönch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved S. Schäffner, dernæst ved R. Manea, og endelig ved A. Pohlmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. september 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 570/2010-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Vorfront som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Häfele GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.


text:
Nr . C 286/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 10 . 95
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 18 . september 1995 den 18 . september 1995
 i sag T-49/93 , Société internationale de diffusion et i sag T-471 /93 , Tiercé Ladbroke SA, mod Kommissionen
 d'édition ( SIDE ) mod Kommissionen for De Europæiske for De Europæiske Fællesskaber ( J )
 Fællesskaber (M (Konkurrence — statsstøtte — afgift afindsatser i væddemål
 (Statsstøtte — artikel 92 og 93 — annullationssøgsmål — i hestevæddeløb — overførsel af midler til en i en anden
 støtte til eksport af bøger) medlemsstat etableret virksomhed)
 ( 95/C 286/28 ) ( 95/C 286/29 )
 (Processprog: fransk) (Processprog: engelsk)
 I sag T-471/93 , Tiercé Ladbroke SA ved Jeremy Lever, QC,
 I sag T-49/93 , Société internationale de diffusion et d'édi Barrister Christopher Vajda , Bar of England and Wales, og
 tion ( SIDE ), Bagneux ( Frankrig ), ved advokat Jean-Marie Solicitor Stephen Kon, og med valgt adresse i Luxembourg
 Meffre, advokat Claire Adenis-Lamarre og advokat Nicole hos advokaterne Winandy 6c Err, 60, avenue Gaston
 Coutrelis, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos Diderich, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe, mod Kommissionen skaber ( befuldmægtiget: Eric L. White ), støttet af Den
 for De Europæiske Fællesskaber ved Michel Nolin og Ben Franske Republik ( befuldmægtigede : Edwige Belliard,
 Smulders, som befuldmægtigede, støttet af Den Franske Catherine de Salins og Jean-Marc Belorgey ), angående et
 Republik ved Catherine de Salins og Jean-Marc Belorgey, søgsmål i henhold til EØF-traktatens artikel 173 om
 som befuldmægtigede, angående en påstand om annullation annullation af Kommissionens beslutning af 18 . januar
 af Kommissionens beslutning af 18 . maj 1993 , hvorved 1993 , hvorved sagsøgerens klage i henhold til EØF-
 støtte ( NN 127/92 ), som den franske stat havde ydet traktatens artikel 92 og 93 ( IV/34 . 013 ) blev afvist, har
 eksportører af bøger på fransk, blev fundet forenelig med Retten ( Første Udvidede Afdeling) sammensat af præsiden
 fællesmarkedet ( EFT nr. C 174 af 25 . 6 . 1993 , s . 6 ), har ten, J. L. Cruz Vilaça , og dommerne B. Vesterdorf, A.
 retten ( Første Udvidede Afdeling), sammensat af præsiden Saggio, H. Kirschner og A. Kalogeropoulos; justitssekretær:
 ten J. L. Cruz Vilaça , og dommerne D. P. M. Barrington, A. fuldmægtig J. Palacio Gonzåles, den 18 . september 1995
 Saggio, A. Kalogeropoulos og V. Tiili; justitssekretær: H. afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Jung, den 18 . september 1995 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 1 ) Kommissionens beslutning af 18. maj 1993, hvorved 2 ) Parterne, herunder intervenienten, bærer deres egne
 støtte (NN 127/92), som den franske stat havde ydet omkostninger.
 eksportører af franske bøger, blev fundet forenelig med
 fællesmarkedet, annulleres i det omfang, den vedrører
 den støtte, der som kompensation for de øgede omkost (') EFT nr .


text:
C 139 af 18 . 5 . 1993 .
 ninger ved at effektuere små ordrer på bøger på fransk
 afgivet afboghandlere i udlandet udelukkende er ydet til
 CELF.
 2 ) Sagsøgte frifindes i øvrigt.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 3 ) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler den 18 . september 1995
 to tredjedele af sagsøgerens omkostninger. i sag T-548/93 , Ladbroke Racing Ltd mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Konkurrence — traktatens artikel 85 og 86— formidling af
 4 ) Sagsøgeren bærer en tredjedel af sine egne omkostnin væddemål i hestevæddeløb — enerettigheder for en national
 ger. virksomhedsgruppe — aftaler — misbrug af dominerende
 stilling — traktatens artikel 90 — ingen interesse for
 Fællesskabet — tidligere overtrædelser af konkurrencebe
 5 ) Intervenienten, Den Franske Republik, bærer sine egne stemmelserne)
 omkostninger. ( 95/C 286/30 )
 (') EFT nr . C 272 af 8 . 10 . 1993 . (Processprog: engelsk)
 I sag T-548/93 , Ladbroke Racing Ltd ved Jeremy Lever, QC,
 og Barrister Christopher Vadja , Bar of England and Wales,
 ---pagebreak--- 28 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 286/ 13
 og solicitor Stephen Kon, og med valgt adresse i Luxem pensler og børster til maling, kalkning, lakering og lign. med
 bourg hos advokaterne Winandy og Err, 60 , avenue Gaston oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og om endelig
 Diderich, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles opkrævning af den midlertidige antidumpingtold, der er
 skaber ved Francisco Enrique González-Díaz og Richard pålagt denne import, hvilken forordning blev kendt ugyldig
 Lyal, som befuldmægtigede, støttet af Den Franske Repu ved Domstolens dom af 22 . oktober 1991 , sag C-16/90,
 blik ved Edwige Belliard, Catherine de Salins og Jean-Marc Nölle, Sml . I, s . 5163 , har Retten ( Første Udvidede
 Belorgey, som befuldmægtigede , angående en påstand om Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden J. L. Cruz
 annullation af Kommissionens beslutning af 29 . juli 1993 Vilaça, og dommerne D. P. M. Barrington, H. Kirschner, A.
 om afvisning af en klage i henhold til traktatens artikel 85 og Kalogeropoulos og V. Tiili; justitssekretær: H. Jung, den
 86 , samt om, at behandlingen af denne klage ( IV/33 . 374 ) 18 . september 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 straks genoptages, har Retten ( Første Udvidede Afdeling ), således :
 sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça , og dommerne
 A. Saggio, H. Kirschner, A. Kalogeropoulos og V. Tiili; 1 ) Rådet og Kommissionen frifindes.
 justitssekretær: H. Jung, den 18 . september 1995 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således: 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 0 ) EFT nr . C 222 af 18 . 8 . 1993 .
 1 ) Kommissionens beslutning i henhold til skrivelse af
 29. juli 1993 om afvisning af sagsøgerens klage af
 24. november 1989 (IV/33 . 374) annulleres.
 2 ) I øvrigt afvises sagen. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 18 . september 1995
 3 ) Det pålægges Kommissionen at betale sagens omkost
 i


text:
sag T-168/94, Blackspur DIY Ltd m.fl. mod Rådet for Den
 ninger, bortset fra intervenientens omkostninger, som Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 denne selv betaler.
 Fællesskaber ( ] )
 (Erstatningssøgsmål — Fællesskabets ansvar uden for kon
 (>) EFT nr. C 319 af 26 . 11 . 1993 .
 traktforhold — årsagsforbindelse — antidumpingtold —
 grundforordning (EØF) nr. 2423/88)
 ( 95/C 286/32 )
 (Processprog: engelsk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-168/94, Blackspur DIY Limited, Unsworth, Bury
 den 18 . september 1995 ( England ), Steven Kellar, J. M. A. Glancy og Ronald Cohen,
 Manchester ( England ), ved Barrister K. P. E. Lasok of the
 i sag T-167/94, Detlef Nölle mod Rådet for Den Europæi Bar of England and Wales, og Solicitor Charles Khan, og
 ske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesska med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Maria
 ber ( J ) Dennewald, 12, avenue de la Porte Neuve, mod Rådet for
 (Ansvar uden for kontraktforhold — formaliteten — Den Europæiske Union ved Jorge Monteiro, Hans-Jürgen
 antidumpinggrundforordning (EØF) nr. 2423/88 — tilside Rabe og Georg M. Berrisch, som befuldmægtigede, Kom
 sættelse — antidumpingforordning (EØF) nr. 725/89 — missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Eric White,
 ugyldighed — ansvar som følge af generelle retsakter — som befuldmægtiget, hvori der i henhold til EØF-traktatens
 omsorgsprincippet — retten til kontradiktion — tilstræk artikel 178 og 215 , stk . 2, er nedlagt påstand om, at Rådet
 kelig kvalificeret krænkelse) for Den Europæiske Union og Kommissionen tilpligtes at
 ( 95/C 286/31 ) erstatte det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt på
 grund af disse institutioners handlinger og undladelser i
 forbindelse med pålæggelse af en antidumpingtold på
 (Processprog: tysk) indførsler af visse malerpensler og -børster med oprindelse i
 Den Kinesiske Folkerepublik, har Retten ( Første Udvidede
 I sag T-167/94, Detlef Nölle, der driver virksomhed under Afdeling ), sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça, og
 firmanavnet » Eugen Nölle «, med bopæl i Remscheid dommerne D. P. M. Barrington, H. Kirschner, A. Kaloge
 (Tyskland ), ved advokaterne Frank Montag og Hans- ropoulos og V. Tiili; justitssekretær: H. Jung, den 18 . sep
 Joachim Prieβ, Bruxelles, mod Rådet for Den Europæiske tember 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Union ved Jorge Monteiro, Jürgen Hube, Hans-Jürgen Rabe
 og Georg Berrisch, som befuldmægtigede, og Kommissio 1 ) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Eric L. White og De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Claus-Michael Flappe, som befuldmægtigede, hvori der i
 henhold til EØF-traktatens artikel 178 og 215 , stk . 2 , er 2 ) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger in solidum.
 nedlagt påstand om erstatning af det tab, som sagsøgeren
 angiver at have lidt i kraft af vedtagelsen af Rådets (M EFT nr . C 277 af 15 . 10 . 1993 .
 forordning ( EØF) nr. 725/89 af 20 . marts 1989 om
 indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/32
 Sag anlagt den 18. maj 2006 — Omya mod Kommissionen
 (Sag T-145/06)
 (2006/C 165/64)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Omya AG (Oftringen, Schweiz) (ved solicitors C. Ahlborn, C. Berg og lawyer C. Pinto Correira)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 8. marts 2006 (sag COMP/M.3796 — Omya/J.M. Huber PCC) annulleres.
 —
 Det fastslås, at fusionen, som er genstand for sag COMP/M.3796 — Omya/J.M. Huber PCC, anses for at være blevet erklæret forenelig med fællesmarkedet.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K (2006)795 af 8. marts 2006 i fusionssagen COMP/M.3796, hvorefter sagsøgeren i henhold til EF-fusionsforordningens (1) artikel 11, stk. 3, i er blevet anmodet om at fremlægge rigtige og fuldstændige oplysninger for Kommissionen om sin overtagelse af J.M. Huber Corporations virksomhed med udfældet kalciumkarbonat (»den anfægtede beslutning«). Som følge af den anfægtede beslutning blev tidsplanen for fusionen afbrudt, hvorved fristen for en endelig beslutning om den anmeldte fusion blev udskudt fra den 31. marts 2006 til den 28. juni 2006.
 Kommissionen har som svar på en tidligere anmodning om oplysninger i den anfægtede beslutning anført, at sagsøgeren i hvert fald delvist havde afgivet urigtige oplysninger. Sagsøgeren gør gældende, at dette er i modstrid med en tidligere skrivelse fra Kommissionen, hvori den anerkendte, at alle oplysninger var blevet fremlagt.
 Til støtte for sit søgsmål gør sagsøgeren gældende, at der er sket en tilsidesættelse af EF-fusionsforordningens artikel 11, stk. 1 og 3, eftersom (i) de oplysninger, der blev anmodet om i den anfægtede beslutning, ikke var nødvendige for at vurdere fusionen, (ii) alle de oplysninger, der blev anmodet om, tidligere var fremlagt, og (iii) Kommissionen i modstrid med retssikkerhedsprincippet ikke handlede straks.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at den anfægtede beslutning udgør magtmisbrug fra Kommissionens side i henhold til EF-fusionsforordningens artikel 11, stk. 3, idet Kommissionens hovedformål med vedtagelsen af den anfægtede beslutning efter sagsøgerens opfattelse nærmere var at udvide fristen efter EF-fusionsforordningen end at indsamle de nødvendige oplysninger.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede beslutning er i strid med sagsøgerens berettigede forventning om, at man havde opfyldt sin forpligtelse til at fremlægge de oplysninger, der var anmodet om, og at fristen for en endelig beslutning om den anmeldte fusion var den 31. marts 2006. Sagsøgeren har gjort gældende, at denne forventning fulgte af Kommissionens tidligere skrivelse, hvori den anerkendte, at alle oplysninger var blevet fremlagt, og af Kommissionens efterfølgende adfærd.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (EUT L 24, s. 1).


text:
6.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 33/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 2) Den bùde, der er pålagt appellanten, fastsñttes til
 2 950 000 ECU.
 af 17. december 1998
 i sag C-185/95 P, Baustahlgewebe GmbH mod Kommis-
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) 3) I ùvrigt forkastes appellen.
 (Appel Ð formaliteten Ð sagsbehandlingstid Ð bevisopta-
 gelse Ð aktindsigt Ð konkurrence Ð karteller Ð bùder) 4) Appellanten bñrer sine egne omkostninger i forbin-
 delse med appelsagen og betaler tre fjerdedele af Kom-
 (1999/C 33/01) missionens.
 (Processprog: tysk) (1) EFT C 208 af 12.8.1995.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 I sag C-185/95 P, Baustahlgewebe GmbH, Gelsenkirchen afsagt den 27. oktober 1998 af Supremo Tribunal Admi-
 (Tyskland), ved advokaterne Jochim Sedemund og Frank nistrativo, 1.a SeccËaÄo, 2.a SubseccËaÄo, i sagen generaldirek-
 Montag, Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos tùren for Departamento para Os Assuntos do Fundo Social
 advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue, angående appel af Europeu (Departementet for Anliggender vedrùrende Den
 dom afsagt den 6. april 1995 af De Europñiske Fñllesska- Europñiske Socialfond) mod Frota Azul Ð Transportes e
 bers Ret i Fùrste Instans (Fùrste Afdeling) i sag T-145/89, Turismo Ld.a
 Baustahlgewebe mod Kommissionen (Sml. II, s. 987), (Sag C-413/98)
 hvori der er nedlagt påstand om ophñvelse af dommen Ð
 den anden part i appelsagen er Kommissionen for De (1999/C 33/02)
 Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtigede: fùrst Bernd
 Langeheine, derefter Paul Nemitz, bistået af advokat Ale-
 xander Böhlke) Ð har Domstolen, sammensat af prñsi- Ved dom afsagt den 27. oktober 1998, indgået til Domsto-
 denten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformñndene lens Justitskontor den 20. november 1998, har Supremo
 J.-P. Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. Manci- Tribunal Administrativo, 1.a SeccËaÄo, 2.a SubseccËaÄo, i sagen
 ni, J. C. Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward, H. Rag- generaldirektùren for Departamento para Os Assuntos do
 nemalm (refererende dommer), L. Sevón, M. Wathelet, R. Fundo Social Europeu (Departementet for Anliggender
 Schintgen og K. M. Ioannou; generaladvokat: P. LeÂger; vedrùrende Den Europñiske Socialfond) mod Frota Azul
 justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A. Rühl, den Ð Transportes e Turismo Ld.a, forelagt De Europñiske
 17. december 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle- Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 des: afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 1) Punkt 2 i Rettens dom af 6. april 1995 i sag T-145/89, 1. Skal Ð inden for rammerne af anvendelsesområdet for
 Baustahlgewebe mod Kommissionen, ophñves, for så Rådets forordning (EéF) nr. 2950/83 (1) Ð den
 vidt den bùde, der er pålagt appellanten, herved fast- omstñndighed, at medlemsstaten ikke attesterer den
 sñttes til 3 mio. ECU. faktiske og regnskabsmñssige rigtighed af en del af
 ---pagebreak--- C 33/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 6.2.1999
 udgifterne til en af Den Europñiske Socialfond stùttet indeholdte oplysninger« forstås således, at det udeluk-
 uddannelsesforanstaltning, fordi denne foranstaltning ker enhver dom over rimeligheden af udgifterne med
 ikke stemmer overens med de faktiske priser for goder henblik på den gennemfùrte foranstaltning, over pri-
 og tjenesteydelser på


text:
det nationale marked, fordi der serne for varer og tjenesteydelser på det nationale mar-
 angives hùjere priser for tjenesteydelser end dem, som ked og over rimeligheden af at medregne omkostnin-
 denne medlemsstat har fastsat som maksimumspriser, gerne ved en kompleks struktur, og derfor skal
 fordi der er blevet gjort overdrevent store forvaltnings- begrñnses til en formel efterprùvelse af, at de frem-
 udgifter gñldende, fordi mñngderne og arten af det lagte udgifter svarer til de godkendte arter af udgifter,
 anvendte materiale ikke står i noget forhold til for- at udgifterne ligger inden for de samlede grñnser for
 anstaltningen, eller fordi der angives mñngder, som hver post og faktureres efter dokumenter, der formelt
 ikke er begrundet med henblik på den konkrete for- fremtrñder som vñrende korrekte, og efter gñldende
 anstaltning, eller af lignende grunde, anses for en afgù- regler for regnskabsfùring?
 relse om, at udgifterne ikke er tilskudsberettigede, eller
 er der herved tale om en afgùrelse, der kun angår
 området for det negative aspekt af attesteringen af den 5. Skal anvendelsen af indholdsmñssige vurderingskrite-
 faktiske og regnskabsmñssige rigtighed af de i anmod- rier med hensyn til de afholdte udgifter, dvs. om udgif-
 ningen om udbetaling af saldobelùb indeholdte oplys- terne svarer til de faktiske markedspriser, om admini-
 ninger i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i strationsomkostningerne i den virksomhed, som har
 denne forordnings artikel 5, stk. 4, andet punktum? gennemfùrt uddannelsesforanstaltningen, faktisk er
 afholdt, om det er urimeligt at anvende bestemte
 2. Fùrer den af det kompetente nationale organ beslut- mñngder af materiale eller endog en bestemt type
 tede nedskñring af det nationale tilskud i den fase, der materiale (f.eks. dyrere end andet ligeledes egnet mate-
 omfatter regnskabsafslutning og udbetaling af saldo- riale) for at gennemfùre en konkret uddannelsesfor-
 belùb, som fùlge af, at en del af bestemte udgifter ikke anstaltning, betragtes med forbehold af fñllesskabs-
 er blevet attesteret af de i ovennñvnte spùrgsmål organernes vurdering, således at disse kriterier er iden-
 anfùrte grunde ifùlge forordningens artikel 5, stk. 4, tiske, og således at alle erhvervsdrivende inden for
 sammenholdt med forordningens artikel 7, stk. 1, Fñllesskabet ligebehandles, med den deraf fùlgende
 fùrste punktum, og artikel 5, stk. 1 og 5, i afgùrelse virkning for fortolkningen og anvendelsen af artikel 5,
 83/516/EéF (2), til en tilsvarende forholdsmñssig ned- stk. 4, i forordning (EéF) nr. 2950/83?
 skñring af fñllesskabstilskuddet på en sådan måde, at
 fñllesskabsorganernes vurdering af disse udgifters fak-
 tiske og regnskabsmñssige rigtighed, med henblik på 6. Omfatter den i forordningens artikel 6, stk. 1,
 dette formål eller for at muliggùre Den Europñiske omhandlede forbeholdte kompetence for Kommissio-
 Socialfonds fuldstñndige deltagelse i denne eller disse nen til Ð under udelukkelse af alle andre organer Ð
 udgifter, bliver overflùdig og uigennemfùrlig? at suspendere, nedsñtte eller lade fondens tilskud bort-
 falde, også suspension, nedsñttelse eller bortfald af det
 »nationale tilskud«, besluttet af det nationale organ,
 3. Når en medlemsstat under tilsvarende omstñndighe- som forvalter tilskuddene til uddannelsesforanstaltnin-
 der, fordi der er blevet konstateret grove uregelmñssig- ger?
 heder, som berùrer hele den ramme, inden


text:
for hvilken
 finansieringen blev vurderet og godkendt, efter indgi-
 velse af anmodningen om udbetaling af saldobelùb i Såfremt fñllesskabsretten ikke forbyder det på natio-
 henhold til forordningens artikel 5, stk. 4, beslutter at nalt plan kompetente organ at suspendere, nedsñtte
 ophñve det nationale tilskud, selv når der er blevet eller lade det statslige tilskud bortfalde, har vedtagel-
 gennemfùrt en eller anden form for uddannelsesfor- sen af en sådan afgùrelse i den fase, der ligger efter
 anstaltning, eller når en sådan kun er blevet foregivet, indgivelse af en anmodning om udbetaling af saldobe-
 foreligger der da ikke lñngere nogen skùnsmargen for lùb, da umiddelbar og automatisk virkning for den
 Den Europñiske Socialfonds forvaltningsorgan, og er del, der svarer til fñllesskabstilskuddet, og muliggùr
 vedtagelsen af en afsluttende afgùrelse ikke lñngere den desuden, at det nationale organ straks krñver til-
 begrundet, da der uigenkaldeligt ikke lñngere består bagebetaling af det nationale tilskud? Ð Eller fùlger
 mulighed for Fñllesskabets deltagelse i den nñvnte for- det derimod tvingende af fñllesskabsretten, at det
 anstaltning, og der også allerede Ð selv på fñlles- nationale organ skal begrñnse sig til ikke at attestere
 skabsplan Ð er indtrådt retsvirkningen af »ophñvelse bestemte udgifter og skal afvente en endelig afgùrelse
 af stùtte« alene på grund af den omstñndighed, at det fra Kommissionen og fùrst da kan krñve tilbagebeta-
 nationale organ har truffet afgùrelse på denne måde, i ling af noget som helst belùb, der er blevet udbetalt
 forbindelse med den nùdvendige og automatiske ude- som forskud til foranstaltningen, fordi det »af tids-
 lukkelse i denne forstand, der fùlger af de nñvnte mñssige årsager« som forudsñtning for en sådan for-
 artikler i forordningen og afgùrelsen, samt af de almin- anstaltning fùrst på dette tidspunkt er retligt befùjet til
 delige regler i de nñvnte fñllesskabsbestemmelser, da at krñve tilbagebetaling eller tilbagegivelse af, hvad
 disse regulerer »deltagelse i finansieringen« og »fon- der uden hjemmel er blevet betalt eller overgivet?
 dens deltagelse«, og idet en sådan situation ikke lñn-
 gere forelå under de nñvnte omstñndigheder?
 7. Kan attesteringen af den faktiske og regnskabsmñssige
 4. Skal begrebet »attestere den faktiske og regnskabs- rigtighed af de angivelser, der er indeholdt i anmodnin-
 mñssige rigtighed af de i udbetalingsanmodningerne gen om udbetaling af saldobelùbet for en uddannelses-
 ---pagebreak--- 6.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 33/3
 foranstaltning, som artikel 5, stk. 4, andet punktum, i nr. 838/93, kun virkning fra det tidspunkt, hvor arealet
 forordning (EéF) nr. 2950/83 henviser til, retsgyldigt ikke lñngere er blevet dyrket ekstensivt, eller skal for-
 gennemfùres af Kommissionen blot ved udfyldelse af skellen beregnes og fratrñkkes i forhold til den sam-
 rubrik 18 i den i bilag II til Kommissionens beslutning lede varighed af den periode, forpligtelsen gñlder?
 83/673/EéF (3) indeholdte formular i forbindelse med
 fremsendelsen af anmodningen om udbetaling af saldo-
 belùbet i henhold til artikel 1, stk. 2, fùrste led, og 3. Hvilke kriterier er afgùrende for, om der må antages at
 stk. 3 og 4, samt artikel 6, stk. 1 og 2, i den nñvnte foreligge en alvorlig uregelmñssighed


text:
i henhold til
 beslutning, eller drejer det sig om en ren formforskrift artikel 16, stk. 3, i forordning (EéF) nr. 4115/88, som
 vedrùrende sagsbehandlingen inden for organet, som ñndret ved forordning (EéF) nr. 838/93?
 ikke har nogen betydning udadtil, som ikke er vñsent-
 lig og som ikke udelukker muligheden for, at det
 samme organ efterfùlgende foretager en fra den fùrste (1) EFT L 361 af 29.12.1988, s. 13.
 attestering afvigende attestering i et selvstñndigt doku- (2) EFT L 88 af 8.4.1993, s. 16.
 ment eller på en erstatningsformular, med det for-
 behold, at der i ethvert tilfñlde tages hensyn til den
 pågñldende foranstaltnings retlige natur og under
 overholdelse af de i national ret for den pågñldende
 ñndring foreskrevne grñnser og forudsñtninger?
 (1) Rådets forordning (EéF) nr. 2950/83 af 17. oktober 1983 om Sag anlagt den 3. december 1998 af Kommissionen for De
 gennemfùrelse af afgùrelse 83/516/EéF om Den Europñiske Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik
 Socialfonds opgaver (EFT L 289 af 22.10.1983, s. 1).
 (2) Rådets afgùrelse 83/516/EéF af 17. oktober 1983 om Den (Sag C-439/98)
 Europñiske Socialfonds opgaver (EFT L 289 af 22.10.1983,
 (1999/C 33/04)
 s. 38).
 (3) Kommissionens beslutning 83/673/EéF af 22. december 1983
 vedrùrende forvaltningen af Den Europñiske Socialfond (EFT
 L 377 af 31.12.1983, s. 1).
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 3. december 1998 anlagt sag mod Den Italienske Republik
 af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 Antonio Aresu, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 befuldmñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. september 1998 af Verwaltungsgericht
 Schwerin i sagen Landerzeugergemeinschaft e.G. Groû Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Godems mod Amt für Landwirtschaft Parchim
 (Sag C-414/98)
 a) Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at
 (1999/C 33/03) opfylde sine forpligtelser i henhold til Kommissionens
 direktiv 95/30/EF (1) af 30. juni 1995 om tilpasningen
 til den tekniske udvikling af Rådets direktiv
 90/679/EéF (2) om beskyttelse af arbejdstagerne mod
 Ved kendelse afsagt den 17. september 1998, indgået til farerne ved at vñre udsat for biologiske agenser under
 Domstolens Justitskontor den 20. november 1998, har arbejdet (syvende sñrdirektiv i henhold til artikel 16,
 Verwaltungsgericht Schwerin i sagen Landerzeugergemein- stk. 1, i direktiv 89/391/EéF (3)), idet den ikke ved lov
 schaft e.G. Groû Godems mod Amt für Landwirtschaft eller administrativt har udstedt de regler, der er nùd-
 Parchim forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en vendige for at efterkomme dette direktiv og heller ikke
 anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs- har givet Kommissionen underretning om disse
 mål: bestemmelser.
 1. Finder sanktionerne i henhold til artikel 16, stk. 1, fùr-
 b) Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens
 ste punktum, i Kommissionens forordning (EéF)
 omkostninger.
 nr. 4115/88 (1), som ñndret ved forordning (EéF)
 nr. 838/93 (2), også anvendelse, når forskellen mellem
 det antal enheder, der er ansùgt om stùtte for, og det
 konstaterede antal enheder ikke udgùr mere end 10 % Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 af det dyrkede areal, men mere end 2


text:
ha?
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn
 2. Har nedsñttelsen af den allerede tildelte stùtte i med- til de tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 fùr af artikel 16, stk. 1, andet punktum, i forordning som det rettes til, indebñrer, at medlemsstaterne er forplig-
 (EéF) nr. 4115/88, som ñndret ved forordning (EéF) tede til at overholde de frister for gennemfùrelse, der er


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/18
 Sag anlagt den 16. februar 2006 — González Sánchez mod KHIM — Bankinter (ENCUENTA)
 (Sag T-49/06)
 (2006/C 310/36)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Francisco Javier González Sánchez (Madrid, Spanien) (ved abogado G. Justicia González)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: BANKINTER SA
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelse truffet den 16. december 2005 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret i sag R 1116/2005-2, og meddelt den 21. december 2005, hvorefter sagsøgeren gives en frist til at indgive klage over indsigelsen vedrørende det varemærke, der søges registreret, hvilken klagemulighed Harmoniseringskontoret havde nægtet under henvisning til, at klagen var indgivet for sent.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Condefederación Española de Cajas de Ahorro.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ENCUENTA« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 36 og 38 — ansøgning nr. 2.534.584.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: BANKINTER SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket »ecuenta — ebankinter« for varer og tjenesteydelser i klasse 16, 36 og 38 — varemærke nr. 2.396.760.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet og registreringen nægtet.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af regel 61-69 om at give meddelelse i forordning (EF) nr. 2868/95 (1).
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1).


text:
C 200/56 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 Slettelse af sag C-58/00 (1) Slettelse af sag C-25/00 (1)
 (2001/C 200/103) (2001/C 200/105)
 Ved kendelse af 7. maj 2001 har præsidenten for De Europæi- Ved kendelse af 15. maj 2001 har præsidenten for De
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-58/00, Leopold Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-25/00,
 Hein mod Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter, Landes- Ufficio delle Entrate di Venezia 2 mod Hotel Plaza SpA
 stelle Salzburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Ober- (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione Tribu-
 landesgericht Innsbruck), skal slettes af registeret. taria Regionale di Venezia), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 135 af 13.5.2000.
 (1) EFT C 102 af 8.4.2000.
 Slettelse af sag C-247/00 (1)
 (2001/C 200/104) Slettelse af sag C-375/00 (1)
 Ved kendelse af 7. maj 2001 har præsidenten for De Europæi- (2001/C 200/106)
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-247/00, Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Ved kendelse af 18. maj 2001 har præsidenten for De
 Republik, skal slettes af registeret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-375/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 (1) EFT C 233 af 12.8.2000. Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 372 af 23.12.2000.


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/71
 Sag anlagt den 30. november 2015 — Volfas Engelman mod KHIM — Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)
 (Sag T-700/15)
 (2016/C 038/96)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Volfas Engelman AB (Kaunas, Litauen) (ved advokat P. Olson)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Rauch Fruchtsäfte GmbH (Rankweil, Østrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Volfas Engelman AB
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »BRAVORO PINTA« — registreringsansøgning nr. 10 725 381
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. september 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1649/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og EF-varemærke nr. 1072538 tillades registreret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Appelkammeret foretog en urigtig fastlæggelse af den relevante kundekreds.
 —
 Appelkammeret begik en fejl ved at lægge til grund, at den relevante kundekreds vil udvise en gennemsnitlig grad af opmærksomhed.
 —
 Appelkammeret begik en fejl ved at se bort fra det ansøgte varemærkes væsentlige visuelle bestanddele.
 —
 Appelkammeret begik en fejl ved at lægge til grund, at der er fonetisk lighed mellem varemærkerne.
 —
 Appelkammeret begik en fejl ved i afgørelsens punkt 42 at støtte afgørelsen på den omstændighed, at det ældre varemærke har en forøget grad af særpræg for energidrikke.
 —
 Appelkammeret begik en fejl ved at lægge til grund, at der er en risiko for forveksling.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/39
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 7. januar 2008 — Pellegrini mod Kommissionen
 (Sag T-375/07 R)
 (Foreløbige forholdsregler - Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold - Kommissionens undladelse - foreløbig betaling af det erstatningsbeløb, der er nedlagt påstand om i hovedsagen - fumus boni juris foreligger ikke)
 (2008/C 64/64)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Rosario Maria Pellegrini (Genova, Italien) (ved avocat L. Sulfaro)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale foreløbig erstatning for det tab, som sagsøgeren skulle have lidt som følge af, at den nævnte institution ikke har foretaget en fuldstændig anvendelse og korrekt fortolkning af fællesskabsbestemmelserne om finansielle mellemmænds aktiviteter.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 15. februar 2017 — KP, repræsenteret ved moderen, mod LO
 (Sag C-83/17)
 (2017/C 168/26)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: KP, repræsenteret ved moderen
 Sagsøgt: LO
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal nærhedsbestemmelsen i artikel 4, stk. 2, i Haagerprotokollen af 2007 om, hvilken lov der skal anvendes på underholdspligt, fortolkes således, at denne kun finder anvendelse, såfremt den ansøgning, hvorved sagen om underholdspligt indledes, indgives i en anden stat end den stat, hvor den bidragsberettigede har sit sædvanlige opholdssted?
 Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende:
 2)
 Skal artikel 4, stk. 2, i Haagerprotokollen af 2007 om, hvilken lov der skal anvendes på underholdspligt, fortolkes således, at udtrykket »ikke kan opnå underholdsbidrag« også vedrører tilfælde, hvor lovgivningen på det hidtidige opholdssted blot på grund af manglende overholdelse af visse betingelser i lovgivningen ikke hjemler en ret til bidrag med tilbagevirkende kraft?


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/37
 Sag anlagt den 17. juli 2006 — Air Liquide mod Kommissionen
 (Sag T-185/06)
 (2006/C 212/66)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Air Liquide SA (Paris, Frankrig) (ved avocat R. Saint Esteben og avocat M. Pittie)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Artikel 1, litra i), i Kommissionens beslutning K (2006) 1766 endelig udg. af 3. maj 2006 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og perborat) annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at Air Liquide har tilsidesat artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 mellem den 12. maj 1995 og den 31. december 1997.
 —
 Som følge heraf annulleres artikel 2, litra f), og artikel 4 i Kommissionens beslutning K (2006) 1766 endelig udg. af 3. maj 2006, for så vidt de vedrører Air Liquide.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved dette søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K (2006) 1766 endelig udg. af 3. maj 2006 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og perborat), hvorved Kommissionen har fastslået, at de virksomheder, som er adressater for beslutningen, herunder sagsøgeren, har tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF og EØS-aftalens artikel 53 ved at deltage i et kompleks af aftaler og samordnet praksis, som bestod i udveksling af oplysninger mellem konkurrenterne og aftaler om priser og produktionskapacitet samt overvågning af gennemførelsen af disse aftaler i sektoren for brintoverilte og natriumperborat.
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren fire anbringender gældende.
 Sagsøgeren gør ved sit første anbringende gældende, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at finde, at de forhold, som den har fremlagt for at anse Air Liquide for solidarisk medansvarlig for sit datterselskabs adfærd, var tilstrækkelige i forhold til de kriterier, der er fastsat ved retspraksis, og at Kommissionen følgelig har tilsidesat reglerne om at tilregne et moderselskab dets datterselskabs adfærd og således har tilsidesat artikel 81 EF.
 Sagsøgeren gør ved sit andet anbringende gældende, at Kommissionen ved med urette at gøre et præsumptionsansvar gældende i forhold til Air Liquide derudover uberettiget har vendt bevisbyrden om og således har tilsidesat sagsøgerens ret til forsvar.
 Sagsøgeren gør ved sit tredje anbringende gældende, at Kommissionen, selv i tilfælde af at Retten skulle finde, at Kommissionen berettiget fandt, at der påhvilede Air Liquide et præsumptionsansvar for datterselskabet Chemoxals adfærd, har tilsidesat begrundelsespligten, for så vidt som den ikke har vurderet nogen af de elementer, som Air Liquide har fremlagt med henblik på at godtgøre Chemoxals uafhængighed, og således har vendt denne formodning for solidarisk medansvar, der kun er en afkræftelig formodning.
 Sagsøgeren gør ved sit fjerde anbringende gældende, at Kommissionen ikke har fremlagt tilstrækkelige retlige og faktiske omstændigheder for at godtgøre sin retlige interesse i at træffe foranstaltninger over for sagsøgeren, idet den ved i den foreliggende sag, på trods af at dens beføjelser til at pålægge Air Liquide en sanktion var forældet, vedtog en beslutning, hvorved


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/19
 Sag anlagt den 11. november 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-504/14)
 (2015/C 007/25)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved Μ. Patakia og C. Hermes)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 —
 artikel 6, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF (1) af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, a) idet den ikke har truffet passende foranstaltninger for at undgå forringelse af naturtyperne og levestederne for arterne samt forstyrrelser af de arter, for hvilke området er udpeget, og b) har tilladt tiltag (uden at gennemføre en passende vurdering af dets virkninger som fastsat i artikel 6, stk. 3), der i sig selv eller i forbindelse med andre planer eller projekter kan påvirke den omhandlede lokalitet væsentligt ved at formindske eller ødelægge yngleområdet for den prioriterede art Caretta caretta, som befinder sig i dette område, hvilket forvolder forstyrrelser for den omhandlede art, og som endelig formindsker og ødelægger klithabitaterne 2110, 2220 og den prioriterede naturtype 2250
 —
 samme direktivs artikel 12, stk. 1, litra b) og d), idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at indføre en streng og effektiv beskyttelsesordning for havskildpadden Caretta caretta (prioriteret art) i bugten Kyparissia med henblik på at undgå enhver forstyrrelse af denne art i yngleperioden og enhver aktivitet, der kan beskadige eller ødelægge dens yngleområder.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Tilsidesættelsen vedrører: a) virkningerne af forskellige projekter og aktiviteter i området Natura 2000 GR 2550005 »Thines Kyparissias« (der er blevet foreslået som lokalitet af fællesskabsbetydning (LAF) siden den 1.4.1997, og som har været lokalitet af fællesskabsbetydning (LAF) fra den 1.9.2006) og nærmere bestemt på den prioriterede art Caretta caretta og på visse klithabitater, herunder den prioriterede naturtype 2250 * kystklitter med enebær, og b) manglende vedtagelse af de nødvendige foranstaltninger til indførelse og gennemførelse af en streng beskyttelsesordning for havskildpadden Caretta caretta i det omhandlede område med henblik på at undgå dels forstyrrelser af denne art i yngleperioden, dels enhver aktivitet, der kan beskadige eller ødelægge deres yngleområder.
 2.
 Efter godkendelse fra den kompetente minister blev programmet LIFE-Nature LIFE98NAT/GR/5262 (»Application of Management Plan for Caretta caretta in Southern Kyparissia«) påbegyndt i 1998. LIFE-programmet blev afsluttet i 2002 med udarbejdelsen af et særligt miljøstudie (EPM efter græsk lovgivning), hvori der allerede blev henvist til artens særlige kendetegn og behovet for at sikre den en effektiv beskyttelse.
 3.
 Efter flere klager fra NGO’er, og efter at en delegation fra Kommissionen havde besøgt området i juli 2011, indledte Kommissionen en traktatbrudsprocedure vedrørende tilsidesættelse af bestemmelserne i direktiv 92/43 i overensstemmelse med ovennævnte påstande.
 4.
 Kommissionen gør først og fremmest gældende, at Den Hellenske Republik i strid med bestemmelserne i direktivets artikel 12 ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at indføre en streng beskyttelsesordning for de arter, der er nævnt i bilag IV til direktivet,


text:
med forbud mod
 —
 forsætlig forstyrrelse af disse arter, i særdeleshed i yngleperioder
 —
 beskadigelse eller ødelæggelse af yngle- eller rasteområder.
 5.
 Nærmere bestemt foreligger der ikke nogen komplet og sammenhængende græsk lovgivning, og der er heller ikke vedtaget konkrete, specifikke og effektive beskyttelsesforanstaltninger samtidig med, at aktiviteter accepteres, som ikke alene kan beskadige eller ødelægge yngleområderne, men som også kan forstyrre skildpaddearten, i særdeleshed i perioder med udrugning og udklækning, og når de nyfødte skildpadder søger mod havet.
 6.
 Endelig gør Kommissionen gældende, at Den Hellenske Republik har tilsidesat direktivets artikel 6, stk. 2 og 3, i det omfang
 a)
 den ikke har sikret, at der ikke sker forringelse af naturtyperne og væsentlige forstyrrelser af arterne i de udpegede områder. Den Hellenske Republik har nemlig i strid med dens forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, accepteret forskellige former for ukontrollerede og/eller ulovlige aktiviteter, og dermed undladt at vedtage passende foranstaltninger med henblik på at undgå forringelse af naturtyperne og forstyrrelse af arten.
 b)
 de pågældende konstaterede aktiviteter i strid med forpligtelserne i henhold til direktivets artikel 6, stk. 3, ikke har været genstand for en passende vurdering af deres virkninger, enten i sig selv eller i forbindelse med virkningerne af andre planer og projekter, til trods for, at den pågældende bestemmelse kræver, at en sådan passende vurdering foretages i forhold til alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for lokalitetens forvaltning, men hvis virkninger vil kunne påvirke bevaringen af denne lokalitet væsentligt.
 (1) EUT L 206, s. 7.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/33
 Appel iværksat den 8. december 2014 af Romonta GmbH til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 26. september 2014 i sag T-614/13, Romonta GmbH mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-565/14 P)
 (2015/C 046/39)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Romonta GmbH (ved Rechtsanwältinnen I. Zenke og M.-Y. Vollmer)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 26. september 2014 i sag T-614/13 ophæves.
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse 2013/448/EU af 5. september 2013 om nationale gennemførelsesforanstaltninger vedrørende foreløbig gratistildeling af drivhusgasemissionskvoter i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (1) annulleres, for så vidt som denne afgørelses artikel 1, stk. 1, giver appellanten afslag på tildeling af de yderligere kvoter for den tredje emissionshandelsperiode fra 2013-2020, der var blevet ansøgt om på grundlag af den klausul om tilfælde, hvor der foreligger en urimelig byrde, som er fastsat i § 9, stk. 5, i TEHG (2).
 —
 Subsidiært hjemvises sagen til Retten til afsluttende afgørelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten og appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1.
 Det første anbringende: tilsidesættelse af EU-retten på grund af en fejlagtig anvendelse af proportionalitetsprincippet
 For det første tilsidesætter Rettens dom EU-retten, fordi Retten fejlagtigt har fortolket afgørelse 2011/278/EU (3) som udtømmende og derudover ligeledes fejlagtigt har anset denne afgørelse for at være forholdsmæssig. En tildeling af yderligere kvoter i tilfælde, hvor der foreligger en urimelig byrde, ville også være mulig i henhold til afgørelse 2011/278/EU, da der foreligger et tilfælde af force majeur. Retten har endvidere ved efterprøvelsen af lovligheden af afgørelse 2011/278/EU afvejet retsgoderne fejlagtigt med hinanden, idet den har givet miljøbeskyttelsen en højere rang end appellantens eksistens.
 2.
 Det andet anbringende: tilsidesættelse af EU-retten på grund af en tilsidesættelse af appellantens grundlæggende rettigheder
 Dommen er også fejlagtig, for så vidt som Retten med sin afgørelse har tilsidesat appellantens grundlæggende rettigheder, navnlig artikel 15, stk. 1, og artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, der beskytter erhvervsudøvelse og ejendom. Retten er fejlagtigt gået ud fra, at disse grundlæggende rettigheders væsentligste indhold ikke er blevet berørt. Dette er imidlertid ikke tilfældet. Uden tildelingen af yderligere kvoter i et tilfælde, hvor der foreligger en urimelig byrde, kan appellanten nemlig hverken fortsætte sin virksomhed som producent af montanvoks eller fortsat udnytte sit anlæg til at udvinde montanvoks.
 3.
 Det tredje anbringende: tilsidesættelse af EU-retten på grund af en tilsidesættelse af subsidiaritetsprincippet
 For det tredje tilsidesætter Rettens dom EU-retten, fordi Retten fejlagtigt er gået ud fra, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke har kompetence til at opstille en regel om tilfælde, hvor der foreligger en urimelig byrde (TEHG’s § 9, stk. 5). I denne forbindelse har Retten imidlertid overset, at Europa-Kommissionen med henblik på opstillingen af fordelingsreglerne kun har kompetence, for så vidt som den også faktisk udøver sin kompetence. Kommissionens regler omfatter imidlertid netop ikke atypiske tilfælde som appellantens tilfælde. For så vidt forbliver reguleringskompetencen hos medlemsstaterne.
 4.
 Fjerde anbringende: tilsidesættelse


text:
af processuelle regler på grund af utilstrækkelig eller modsigende begrundelse
 Retten har argumenteret utilstrækkeligt og modsigende i forbindelse med følgerne af bestemmelser om tilfælde, hvor der forligger en urimelig byrde, i forbindelse med den carbon leakage-virkning, der må forventes ved en tildeling af yderligere kvoter i tilfælde, hvor der foreligger en urimelig byrde, samt i forbindelse med årsagen til appellantens konkrete risiko for likvidation og den har dermed tilsidesat elementære processuelle regler.
 (1) EUT L 240, s. 27.
 (2) Gesetz über den Handel mit Berechtigungen zur Emission von Treibhausgasen (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz, den tyske lov om handel med drivhusgasemissioner — TEHG)
 (3) Kommissionens afgørelse af 27.4.2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF, EUT L 130, s. 1.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/23
 Sag anlagt den 21. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-538/09)
 2010/C 51/38
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved D. Recchia og M. Marghelis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (1), idet visse aktiviteter i henhold til den belgiske lovgivning ikke underkastes forundersøgelse af deres miljømæssige indvirkning, selv om disse aktiviteter kan påvirke et Natura 2000-område, og idet den belgiske lovgivning for visse aktiviteter har indført en erklæringsordning.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har til støtte for søgsmålet anført et enkelt klagepunkt vedrørende utilstrækkelig gennemførelse af artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43EØF (»habitatdirektivet«).
 Kommissionen har i denne forbindelse anført, at denne bestemmelse kræver, at alle planer eller projekter, der ikke er direkte forbundet med eller nødvendige for forvaltning af et Natura 2000-område, skal gøres til genstand for en passende forundersøgelse af deres miljømæssige indvirkning. Den belgiske lovgivning er ikke i overensstemmelse med fællesskabsretten, for så vidt som den ikke systematisk kræver foretagelse af en sådan forundersøgelse, og fastsætter en simpel erklæringsordning for visse aktiviteter, der kan påvirke et Natura 2000-område.
 Dette er navnlig tilfældet for alle de planer og projekter, for hvilke der ikke kræves miljøgodkendelse i regionen Vallonien.
 (1) EFT L 206. s. 7.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/23
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Fjerde Afdeling)
 den 12. juli 2005
 i sag T-163/04, Michael Schäfer mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - begæring om restitutio in integrum - klagesag for appelkammeret - sagsomkostninger - fordeling)
 (2005/C 229/50)
 Processprog: tysk
 I sag T-163/04, Michael Schäfer, Bergisch-Gladbach (Tyskland), ved Rechtsanwalt I. Reese mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtiget: G. Schneider), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten: KoKa Verwaltung GmbH, Hamburg (Tyskland), ved Rechtsanwalt T.E. Lampel, angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 12. december 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 93/2003-2), i det omfang der herved træffes afgørelse om fordelingen af sagsomkostningerne for appelkammeret, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne P. Lindh og V. Vadapalas; justitssekretær: H. Jung, den 12. juli 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 9.10.2004.


text:
22. 4. 95 IDA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 101 /5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse tarifering i nomenklaturen af de under de faktiske omstæn
 afsagt den 21 . februar 1995 af Finanzgericht des Landes digheder beskrevne i 1 ) apparater Xerox 3010 og Xerox
 Brandenburg i sagen Konservenfabrik Lubella Friedrich 3010 Editor ?
 Büker GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Cottbus
 (Sag C-64/95 ) 0 ) Xerox 3010 og Xerox 3010 Editor kan faxe og kopiere på én
 gang, mens det sidstnævnte apparat samtidig kan ændre de
 ( 95/C 101/11 )
 opnåede kopier ( forstørre eller formindske m . v. hele kopier eller
 en del heraf). Fotokopieringen sker ved hjælp af en skanner, som
 Ved kendelse afsagt den 21 . februar 1995 , indgået til aflæser dokumentets indhold og oplagrer dette i form af
 Domstolens Justitskontor den 10 . marts 1995 , har Finanz nummeriske enheder i apparatets hukommelse, hvorfra de kan
 gericht des Landes Brandenburg — 4, afdeling — i sagen fremkaldes med henblik på kopiering i læsbar form på
 Konservenfabrik Lubella Friedrich Büker GmbH & Co . KG papir .
 mod Hauptzollamt Cottbus forelagt De Europæiske Fælles
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål :
 1 . Er Kommissionens forordning ( EØF ) nr . 1932/93 , som
 affattet ved berigtigelsen i De Europæiske Fællesskabers
 Tidende af 20 . juli 1993 nr. L 176 , s . 29 , udstedt på en Slettelse af sag C-181/94 ( l )
 retligt set gyldig måde ? ( 95/C 101 /13
 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende :
 Ved kendelse af 13 . februar 1995 har præsidenten for De
 Gælder bestemmelserne i forordning ( EØF ) nr. 1932/93 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 også ved import af surkirsebær til og med den 20 . juli 181/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 1993 ? mod Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af
 registret.
 3 . Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende:
 (!) EFT nr . C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 a ) Var forudsætningerne for en markedsordningsfor
 anstaltning for surkirsebær opfyldt i 1993 ?
 b ) Er minimumsprisordningen en tilladt og egnet
 foranstaltning til fjernelse af en markedsforstyr
 relse ?
 Slettelse af sag C-223/94 H
 c ) Er minimumsprisordningen forenelig med interims
 aftalerne af 25 . februar 1992 mellem Det Europæi ( 95/C 101 /14 )
 ske Fællesskab og Republikken Polen, Republikken
 Ungarn og Den Tjekkiske og Slovakiske Føderative Ved kendelse af 20 . februar 1995 har præsidenten for De
 Republik ? Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 223/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Irland, skal slettes af registret.
 (!) EFT nr. C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 3 , marts 1995 af Tariefcommissie i sagen
 Rank Xerox Manufacturing (Nederland ) BV mod Inspec
 teur der invoerrechten en accijnzen, Venlo
 (Sag C-67/95 ) Slettelse af sag C-265/94 ( J )
 95/C 101 /12 ) ( 95/C 101/15


text:
)
 Ved beslutning truffet den 3 , marts 1 995 , indgået til
 Ved kendelse af 15 . februar 1995 har præsidenten for De
 Domstolens Justitskontor den 13 . marts 1995 , har Tarief
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 commissie i sagen Rank Xerox Manufacturing (Nederland )
 265/94, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 BV mod Inspecteur des invoerrechten en accijnzen, Venlo, mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registret.
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 (!) EFT nr. C 304 af 29 . 10 . 1994 .
 Hvorledes skal den fælles toldtarif, som affattet ved
 forordning ( EØF ) nr. 2587/91 , fortolkes med hensyn til


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/44
 Rettens dom af 9. marts 2010 — hofherr communikation mod KHIM (NATURE WATCH)
 (Sag T-77/09) (1)
 (EF-varemærker - international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret - ordmærket NATURE WATCH - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2010/C 113/71
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: hofherr communikation GmbH (Innsbruck, Østrig) (ved avocat S. Warbek)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. december 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1410/2008-1) vedrørende en international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret for ordmærket NATURE WATCH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 hofherr communikation GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 90 af 18.4.2009.


text:
C 6/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.1.2000
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- 1b) Såfremt spørgsmål 1a) besvares benægtende: Er det forhold
 se afsagt den 5. august 1999 af Bundesfinanzhof i sagen blandt de i punkt 1a) beskrevne omstændigheder, nemlig
 Bertelsmann AG mod Finanzamt Wiedenbrück at der er tale om samme indplacering i den kollektive
 overenskomst, et udtryk for, at der foreligger samme
 arbejde eller arbejde af samme værdi ifølge EF-traktatens
 (Sag C-380/99) artikel 119 (nu artikel 141 EF) og direktiv 75/117/EØF,
 hvorefter det påhviler arbejdsgiveren at føre bevis for, at
 (2000/C 6/22) der er tale om forskelligt arbejde.
 1c) Kan arbejdsgiveren som begrundelse for forskellig afløn-
 Ved kendelse afsagt den 5. august 1999, indgået til Domstolens ning påberåbe sig omstændigheder, som der ikke er taget
 Justitskontor den 8. oktober 1999, har Bundesfinanzhof i hensyn til i den kollektive overenskomst.
 sagen Bertelsmann AG mod Finanzamt Wiedenbrück forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 1d) Såfremt spørgsmål 1a) eller 1b) besvares bekræftende:
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Gælder dette tillige, såfremt indplaceringen i en lønklasse i
 den kollektive overenskomst beror på en meget generel
 Omfatter beskatningsgrundlaget — efter artikel 11, punkt A, beskrivelse.
 stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv nr. 77/388/EØF af
 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv- 2a) Bygger EF-traktatens artikel 119 (nu artikel 141 EF) og
 ning om omsætningsafgifter (1) — for levering af en gave, som direktiv 75/117/EØF på et i hvert fald for så vidt fælles
 modtageren får tilsendt for at have hvervet en ny kunde, ud arbejdstagerbegreb, således at arbejdstagerens forpligtelser
 over indkøbsprisen for gaven også forsendelsesomkostnin- ifølge arbejdsaftalen ikke alene afhænger af generelt fastsat-
 gerne? te standarder, men således at der herved tillige skal tages
 hensyn til den enkelte arbejdstagers personlige præstations-
 niveau.
 (1) EFT 1977 L 145, s. 1.
 2b) Skal henholdsvis EF-traktatens artikel 119 (nu artikel 141
 EF) og artikel 1 i direktiv 75/117/EØF fortolkes således at
 en objektiv begrundelse for forskellig løn også kan støttes
 på senere bevislige omstændigheder, herunder særligt en
 bestemt arbejdstagers arbejdsmæssige resultater.
 (1) EFT 1975 L 45, s. 19.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 15. juni 1999 af Oberlandesgericht Wien
 (Østrig) i sagen dr. Susanna Brunnhofer mod Bank der
 österreichischen Postsparkasse Aktiengesellschaft
 (Sag C-381/99)
 Appel iværksat den 8. oktober 1999 af The Procter &
 Gamble Company til prøvelse af dom afsagt den 8. juli
 (2000/C 6/23) 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (Anden Afdeling) i sag T-163/98, The Procter & Gamble
 Ved kendelse afsagt den 15. juni 1999, indgået til Domstolens Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Justitskontor den 8. oktober 1999, har Oberlandesgericht Marked (varemærker, mønstre og modeller)
 Wien (Østrig), i sagen dr. Susanna Brunnhofer mod Bank der
 österreichischen Postsparkasse Aktiengesellschaft forelagt De (Sag C-383/99 P)
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (2000/C 6/24)
 1a) Er det ved afgørelsen af spørgsmålet, om der er tale om
 »samme arbejde« eller »samme slags arbejde« i EF-traktatens Ved De


text:
Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. okto-
 artikel 119’s forstand (nu artikel 141 EF), eller om der ber 1999 iværksat appel af The Procter & Gamble Company
 foreligger samme arbejde, eller arbejde som tillægges ved advokat Thierry van Innis, Bruxelles, og med valgt adresse
 samme værdi, i direktiv 75/117/EØF’s (1) forstand, i forbin- i Luxembourg hos advokat Katia Manhaeve, 56-58, rue Charles
 delse med de ved individuel kontrakt fastsatte tillæg til de Martel, til prøvelse af dom afsagt den 8. juli 1999 af De
 ved kollektiv overenskomst fastsatte lønninger tilstrække- Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling)
 ligt at lægge vægt på, at begge de arbejdstagere, der i sag T-163/98, The Procter & Gamble Company mod
 sammenlignes, er indplaceret i samme lønklasse ifølge den Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemærker,
 kollektive overenskomst? mønstre og modeller).
 ---pagebreak--- 8.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 6/13
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommis-
 sionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 1. Rettens dom af 8. juli 1999 i sag T-163/98, Procter &
 Gamble mod Harmoniseringskontoret for det Indre Mar-
 ked (varemærker, mønstre og modeller), ophæves, for så Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 vidt som Retten fastslog, at Første Appelkammer ved følgende påstande:
 Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær-
 ker, mønstre og modeller) ikke havde tilsidesat artikel 7, — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 (1) med vedtagel- forpligtelser i henhold til traktaten om oprettelse af De
 sen af afgørelsen af 31. juli 1998 i sag R 35/1998-1. Europæiske Fællesskaber og direktiv 97/33/EF (1), idet
 det hverken har foretaget en korrekt gennemførelse af
 2. Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær- direktivets artikel 5, sammenholdt med bilag I til direktivet,
 ker, mønstre og modeller) tilpligtes at betale sagens eller truffet alle de foranstaltninger, som er nødvendige for
 omkostninger. at gennemføre direktivets artikel 5, sammenholdt med
 bilag I og III til direktivet.
 Anbringender og væsentligste argumenter — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, idet Retten i Første Instans
 ved den anfægtede dom har tillagt bestemmelsen i artikel 7, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker en for
 vid rækkevidde: Retten fastslog blot, at ordsammensætningen
 »Baby-dry« udelukkende indeholdt ord, der i omsætningen kan I henhold til 249, stk. 3, og artikel 10, stk. 1, i EF-traktaten
 tjene til at betegne de pågældende varers anvendelse, og undlod samt artikel 23 i direktiv 97/33/EF skulle Belgien senest den
 at behandle spørgsmålet om, hvorvidt denne ordsammensæt- 31. december 1997 træffe de nødvendige bestemmelser for at
 ning er egnet til at betegne de pågældende varer som hidrøren- efterkomme direktivets artikel 5. Kommissionen gør gældende,
 de fra en virksomhed. Det følger imidlertid nødvendigvis af at Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direkti-
 den rette fortolkning af ugyldighedsbestemmelsen i artikel 7, vets artikel 5, idet det har:
 stk. 1, litra c), at det må afvises at registrere et


text:
tegn som et
 individuelt varemærke, når tegnet er deskriptivt i en sådan — udstrakt området for de tjenesteydelser, der kan finansieres
 grad, at det ikke kan forstås på anden måde end som en som forsyningspligtydelser, til at omfatte levering af tje-
 beskrivelse af den pågældende vare eller en af dens egenskaber. nesteydelser til den skrevne presse til præferencetakster,
 Denne fortolkning, der tager hensyn til formålet eller sammen-
 hængen, og hvorved der ikke antages at være nogen formod- — opstillet en ufuldstændig metode til beregning af de
 ning for, at deskriptive tegn ikke kan have adskillelsesevne, erhvervsdrivendes bidrag til nettoomkostningerne ved for-
 lægges til grund i den herskende retspraksis i en række syningspligtydelserne, som ikke afspejler forpligtelsen til
 medlemsstater, såsom Benelux-staterne, Frankrig og Tyskland, gennemsigtighed i henhold til artikel 5, stk. 1, i direktiv
 hvor varemærkeretten ikke længere betragtes som en eneret, 97/33/EF. Den bekendtgørelse, som skulle fastlægge den
 hvilket bl.a. er en virkning af Rådets første direktiv 89/104/EØF nøjagtige beregningsmetode for nettoomkostningerne ved
 af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlems- forsyningspligtydelserne samt metoden for beregning af
 staternes lovgivning om varemærker (2). grundlaget for de erhvervsdrivendes bidrag til finansie-
 ringen af disse omkostninger, er endnu ikke blevet udstedt
 og offentliggjort. Under alle omstændigheder er den ikke
 (1) EFT 1994 L 11, s. 1.
 (2) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1.
 blevet meddelt til Kommissionen,
 — fastlagt en ukorrekt beregningsmetode for nettoomkost-
 ningerne ved forsyningspligtydelserne. Det har navnlig
 ikke taget hensyn til de »immaterielle« indtægter, der er
 forbundet med præstationen af forsyningspligtydelserne
 (hvilket ikke er i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4, i
 direktiv 97/33/EF), og har ikke taget hensyn til samtlige
 Sag anlagt den 8. oktober 1999 af Kommissionen for De bogføringsprincipper, som er opstillet i bilag III til direktiv
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien 97/33/EF, og som er: begrebet undgåelig nettoomkostning,
 indregning af prognosebaserede og ikke-historiske omkost-
 ninger og indtægter, samt indregning af direkte og indirekte
 (Sag C-384/99) indtægter, som er forbundet med leveringen af hver enkelt
 af de ydelser, der finansieres som forsyningspligtydelser.
 (2000/C 6/25)
 (1) EFT L 199 af 26.7.1997, s. 32.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. okto-
 ber 1999 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Barry Doherty, Kommis-
 sionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt


text:
2.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/18
 Rettens dom af 17. januar 2013 — Reber mod KHIM — Wedl & Hofmann (Walzer Traum)
 (Sag T-355/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket Walzer Traum - ældre nationalt ordmærke Walzertraum - ingen reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009 - ligebehandling)
 2013/C 63/35
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Tyskland) (ved advokaterne O. Spuhler og M. Geitz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Østrig) (ved advokat T. Raubal)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. juli 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 623/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Reber Holding GmbH & Co. KG og Wedl & Hofmann GmbH
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Reber Holding GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
22 . 6 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/3
 — over for en privat kreditgiver tage retsmidler i anvendelse traktaten nævnte selskaber til beskyttelse af såvel
 og for en national ret påberåbe sig mangler ved det løsøre selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så
 eller de tjenesteydelser, som er blevet leveret af den, med vidt angår stiftelsen af aktieselskaber samt bevarelse af
 hvem kreditgiveren har indgået en aftale om eneret til at og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse
 stille kredit til rådighed. garantier lige byrdefulde, er til hinder for en national
 bestemmelse, hvorefter kapitalen i en bank, der er et
 aktieselskab, og som på grund af gældsættelse befinder
 (') EFT nr . C 275 af 1 . 10 . 1994 . sig i en kritisk situation, kan forhøjes administrativt og
 uden en generalforsamlingsbeslutning.
 2 ) Offentliggørelse af tilbuddet om fortegningsret i visse
 dagblade er ikke skriftlig underretning af aktionærer,
 hvis aktier lyder på navn, i den i artikel 29, stk . 3, tredje
 punktum, i direktiv 77/91 /EØF anførte betydning.
 DOMSTOLENS DOM
 (') EFT nr . C 1 af 4 . 1 . 1994 .
 af 12 . marts 1996
 i sag C-441/93 , Panagis Pafitis m.fl. mod Trapeza Kentrikis
 Ellados AE m.fl. ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Polimeles Protodikio, Athen ) ( ] )
 (Selskabsret — direktiv 77/91/EØF — ændring i en banks
 aktiekapital — direktivets artikel 25, stk. 1, og artikel 29,
 stk. 3, har direkte virkning — misbrug af beføjelser)
 ( 96/C 180/05
 DOMSTOLENS DOM
 ( Femte Afdeling )
 (Processprog: græsk) af 14 . marts 1996
 i sag C-275/94, Roger van der Linden mod Berufsge
 nossenschaft der Feinmechanik und Elektrotechnik ( an
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 modning om præjudiciel afgørelse fra Belgiens Hof van
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Cassatie) i 1 )
 (Bruxelles-konventionen — fortolkning af artikel 47, nr. 1
 I sag C-441 /93 , angående en anmodning, som Polimeles — dokumenter, som skal fremlægges af den part, der
 Protodikio, Athen, i medfør af EØF-traktatens artikel 177 begærer fuldbyrdelse — pligt til at fremlægge bevis for, at
 har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende retsafgørelsen er forkyndt — mulighed for at fremlægge
 sager, Panagis Pafitis m.fl ., støttet af Investment and bevis for forkyndelsen, efter at begæringen er fremsat)
 Shipping Enterprises Est m.fl ., mod Trapeza Kentrikis ( 96/C 180/06 )
 Ellados AE m.fl ., støttet af Trapeza tis Ellados AE ( den
 græske nationalbank ) m.fl ., at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af artikel 25 ff. og 29 i Rådets (Processprog: nederlandsk)
 andet direktiv 77/91 /EØF af 13 . december 1976 om
 samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af
 de i artikel 58 , stk . 2 , i traktaten nævnte selskaber til (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt
 bevarelse af og ændringer


text:
i dets kapital, med det formål at
 gøre disse garantier lige byrdefulde ( EFT 1977 L 26 , s . 1 ), I sag C-275/94 , angående en anmodning, som Belgiens Hof
 har Domstolen, sammensat af afdelingsformand C. N. van Cassatie i medfør af protokollen af 3 , juni 1971
 Kakouris, som fungerende præsident, afdelingsformændene vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af
 D. A. O. Edward og G. Hirsch samt dommerne G. F. 27. september 1968 om retternes kompetence og om
 Mancini , F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida, fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder
 P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ), C. Gulmann, J. L. handelssager, har indgivet til Domstolen for i den for
 Murray, H. Ragnemalm og L. Sevón; generaladvokat: G. nævnte ret verserende sag, Roger van der Linden mod
 Tesauro; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Berufsgenossenschaft der Feinmechanik und Elektrotech
 Holstein, den 12 . marts 1996 afsagt dom, hvis konklusion nik, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin
 lyder således: gen af artikel 47, nr. 1 , i konventionen af 27. september
 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af
 retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager
 1 ) Artikel 25 i Rådets andet direktiv 77/91 /EØF af ( EFT 1978 L 304, s . 17), som ændret ved konventionen af
 13 . december 1976 om samordning af de garantier, der 9 , oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det
 kræves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltræ
 ---pagebreak--- Nr . C 180/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 6 . 96
 delse ( EFT L 304 , s . 1 , og — den ændrede tekst — s . 77 ), har Artikel 7, stk . 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1 612/68
 Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsfor af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed
 manden, D. A. O. Edward, og dommerne J. -P. Puissochet, inden for Fællesskabet skal fortolkes således, at en ar
 J. C. Moitinho de Almeida ( refererende dommer ), C. bejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, og som
 Gulmann og P. Jann; generaladvokat: N. Fennelly; justits arbejder på en anden medlemsstats område, ikke har krav på
 sekretær: R. Grass, den 14 . marts 1 996 afsagt dom, hvis fortsat indbetaling af bidrag (arbejdsgiver- og lønmodtager
 konklusion lyder således : andel) til den supplerende alders- og efterladtepensionsord
 ning for offentligt ansatte med det beløb, som skulle have
 været indbetalt, såfremt arbejdsforholdet ikke var suspen
 Artikel 47, nr. 1 , i konventionen af 27. september 1968 om deret på grund afarbejdstagerens indkaldelse til aftjening af
 retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i værnepligt, selv om en offentligt ansat statsborger i den
 borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved pågældende medlemsstat har et lovfæstet krav herpå ved
 konventionen af 9, oktober 1978 om Kongeriget Dan aftjening af værnepligt i denne stat.
 marks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirlands tiltrædelse skal fortolkes