text:
11.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/9
 Anmodning indgivet af Héraðsdómur Reykjavíkur den 16. december 2011 om en rådgivende udtalelse fra EFTA-Domstolen i sagen Vín Tríó ehf. mod den islandske stat
 (Sag E-19/11)
 2012/C 136/06
 Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavík herredsret) har ved skrivelse af 16. december 2011, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 26. december 2011, anmodet om en rådgivende udtalelse i sagen Vín Tríó ehf. mod den islandske stat om følgende spørgsmål:
 1)
 Strider det mod artikel 11 eller mod artikel 16, stk. 1, i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, hvis en kontraherende part i sin lovgivning eller gennem forvaltningsakter fastsætter, at et organ, som har statsligt monopol på detailsalg af alkohol, kan nægte at modtage alkoholiske drikke, der indeholder stimulanser som koffein, til salg i sine detailforretninger?
 2)
 Hvis EFTA-Domstolen mener, at en ordning som den, der er beskrevet i det første spørgsmål, udgør en kvantitativ importrestriktion eller en foranstaltning med tilsvarende virkning, jf. artikel 11 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, anmodes der om svar på spørgsmålet om, hvorvidt en sådan ordning alligevel kan anses for at være berettiget under henvisning til aftalens artikel 13.
 3)
 Hvis en ordning som den, der er beskrevet i det første spørgsmål, anses for at være i strid med artikel 11 eller artikel 16, stk. 1, i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, anmodes der om svar på spørgsmålet om, hvorvidt EFTA-Domstolen mener (i det omfang, den vurderer sådanne spørgsmål), at de betingelser, som sagsøger skal opfylde for at få ret til erstatning fra EFTA-staten på grund af krænkelse af aftalen, er opfyldt.


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af cour d’appel de Versailles (Frankrig) den 14. december 2015 — Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF) mod Axa Corporate Solutions SA og Ombrière Le Bosc SAS
 (Sag C-669/15)
 (2016/C 078/06)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Versailles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Electricité Réseau Distribution France SA (ERDF)
 Sagsøgte: Axa Corporate Solutions SA og Ombrière Le Bosc SAS
 Præjudicielt spørgsmål
 Er bekendtgørelserne af 10. juli 2006 og 12. januar 2010, udstedt i medfør af dekret 2000-1196 af 6. december 2000 og dekret 2001-410 af 10. maj 2001, der selv er vedtaget i henhold til lov 2000-108 af 10. februar 2000, i strid med artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (tidligere artikel 87 og 88 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab), for så vidt som de kan udgøre statsstøtte, der, såfremt dette er tilfældet, kan påvirke bekendtgørelsens gyldighed, idet den ikke forudgående blev anmeldt til Kommissionen i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
8.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 102/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM de Almeida, og dommerne, C. Gulmann og J.-P. Puissochet
 (refererende dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo-
 mer; justitssekretær: R. Grass, den 20. januar 2000 afsagt dom,
 (Tredje Afdeling) hvis konklusion lyder således:
 af 20. januar 2000
 1) Artikel 16, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF)
 i sag C-414/98, Landerzeugergemeinschaft eG Groß Go- nr. 4115/88 af 21. december 1988 om gennemførelsesbestem-
 dems mod Amt für Landwirtschaft Parchim (anmodning melser for ordningen med støtte til ekstensivering af produktionen,
 om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Schwe- som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 838/93
 rin) (1) af 6. april 1993, skal fortolkes således, at de deri fastsatte
 bestemmelser om beregning af nedsættelsen af ekstensiverings-
 støtten finder anvendelse, når forskellen mellem det antal enheder,
 (»Landbrug — forordning (EØF) nr. 4115/88 — støtte til der er ansøgt om støtte for, og det konstaterede antal enheder
 ekstensivering af produktionen — sanktioner«) udgør mere end 2 ha, men dog mindre end 10 % af det areal,
 der er ansøgt om støtte for.
 (2000/C 102/01)
 2) Nedsættelsen af ekstensiveringsstøtten i henhold artikel 16,
 (Processprog: tysk) stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 4115/88, som ændret
 ved forordning nr. 838/93, vedrører hele den periode, for hvilken
 den af støttemodtageren indgåede forpligtelse gælder, medmindre
 modtageren kan godtgøre, at uoverensstemmelsen mellem det
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- antal enheder, som der er ansøgt om støtte for, og det konstaterede
 gjort i Samling af Afgørelser) antal enheder ikke var forsætlig eller skyldtes uagtsomhed fra
 hans side.
 I sag C-414/98, angående en anmodning, som Verwaltungsge-
 richt Schwerin (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for
 nævnte ret verserende sag, Landerzeugergemeinschaft eG Groß
 Godems mod Amt für Landwirtschaft Parchim, at opnå en (1) EFT C 33 af 6.2.1999.
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 16 i
 Kommissionens forordning (EØF) Nr. 4115/88 af 21. decem-
 ber 1988 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med
 støtte til ekstensivering af produktionen (EFT L 361, s. 13),
 som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 838/93
 af 6. april 1993 (EFT L 88, s. 16), har Domstolen (Tredje
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.C. Moitinho


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italien) den 21. august 2008 — ERG Raffinerie Mediterranee SpA m.fl. mod Ministero dello Sviluppo Economico m.fl.
 (Sag C-378/08)
 (2008/C 301/26)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ERG Raffinerie Mediterranee SpA m.fl.
 Sagsøgt: Ministero dello Sviluppo Economico m.fl.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er princippet om, at »forureneren betaler« (jf. artikel 174 (tidligere artikel 130 R), stk. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab) og bestemmelserne i direktiv 2004/35/EF (1) af 21. april 2004 [om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader] til hinder for en national lovgivning, hvorefter de offentlige myndigheder kan udstede pålæg til private erhvervsdrivende — alene som følge af, at de udøver deres virksomhed i et område, som længe har været forurenet, eller et område, som grænser op hertil — om at træffe foranstaltninger til udbedring heraf uden at foretage nogen undersøgelse med henblik på at fastslå, hvem der er ansvarlig for forureningen?
 2)
 Er princippet om, at »forureneren betaler« (jf. artikel 174 (tidligere artikel 130 R), stk. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab) og bestemmelserne i direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 til hinder for en national lovgivning, hvorefter de offentlige myndigheder særskilt kan pålægge indehavere af fast ejendom og/eller personer, der udøver erhvervsvirksomhed i det forurenede område, ansvar for udbedring af miljøskader, uden at det er nødvendigt først at påvise en årsagsforbindelse mellem den pågældendes adfærd og forureningen, men alene i kraft af den »stilling« som den pågældende befinder sig i (som følge af, at denne udøver aktivitet inden for det omhandlede område)?
 3)
 Er Fællesskabets regler i artikel 174 (tidligere artikel 130 R), stk. 2, i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 til hinder for en national lovgivning, hvorefter de offentlige myndigheder uden hensyn til princippet om, at »forureneren betaler«, særskilt kan pålægge indehavere af fast ejendom og/eller virksomheder i det forurenede område ansvaret for udbedring af miljøskader, uden at det er nødvendigt først at påvise, dels at der er årsagsforbindelse mellem den pågældendes adfærd og forureningen, dels at den subjektive betingelse om forsæt eller uagtsomhed er opfyldt?
 4)
 Er Fællesskabets principper om beskyttelse af konkurrencen i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab og direktiverne 2004/18/EF (2), 93/97/EØF (3) og 89/665/EØF (4) til hinder for en national lovgivning, hvorefter de offentlige myndigheder kan overdrage udførelsen af opgaver på offentlig grund vedrørende undersøgelse, planlægning og gennemførelse af rensningsforanstaltninger — som dermed rettelig har karakter af offentlige opgaver — direkte til private (Società Sviluppo SpA og Sviluppo Italia Aree Produttive SpA), uden først at iværksætte de nødvendige procedurer om offentligt udbud?
 (1) EUT L 143, s. 56.
 (2) EUT L 134, s. 114.
 (3) EFT L 290, s. 1.
 (4) EFT L 395, s. 33.


text:
11.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/2
 Afdelingernes sammensætning efter tiltrædelsen af dommer K. O'Higgins
 (2008/C 260/02)
 Retten i Første Instans' plenum har som følge af, at K. O'Higgins er tiltrådt som dommer, den 17. september 2008 truffet beslutning om at ændre Rettens plenums beslutninger af 25. september 2007 og 8. juli 2008 om afdelingernes sammensætning.
 I tidsrummet 17. september 2008 — 30. september 2008, og derefter i tidsrummet 1. oktober 2008 — 31. august 2010 er afdelingernes sammensætning som følger:
 Tredje Udvidede Afdeling, som sættes med fem dommere:
 Afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne E. Cremona, I. Labucka, S. Frimodt Nielsen og K. O'Higgins
 Fjerde Udvidede Afdeling, som sættes med fem dommere:
 Afdelingsformanden, O. Czúcz, og dommerne E. Cremona, I. Labucka, S. Frimodt Nielsen og K. O'Higgins
 Fjerde Afdeling, som sættes med tre dommere:
 Afdelingsformand O. Czúcz
 Dommer I. Labucka
 Dommer K. O'Higgins


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/45
 Appel iværksat den 2. september 2009 af Perfetti van Melle SpA til prøvelse af dom afsagt den 1. juli 2009 af Retten i Første Instans (Ottende Afdeling) i sag T-16/08, Perfetti Van Melle SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), Cloetta Fazer AB
 (Sag C-353/09 P)
 2009/C 267/78
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Perfetti Van Melle SpA (ved avvocati P. Perani og P. Pozzi)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM), Cloetta Fazer AB
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appelsagen antages til realitetsbehandling og den appellerede dom afsagt af Retten i Første Instans i sag T-16/08 ophæves i sin helhed i overensstemmelse med artikel 61 i statutten for Domstolen og procesreglementets artikel 113.
 —
 Domstolen træffer endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse, således at afgørelsen truffet af annullationsafdelingen ved KHIM den 24. november 2005 vedrørende ugyldighedsbegæring nr. 941 C 973065 annulleres, og således at de sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten i Første Instans og Domstolen såvel som sagsomkostningerne i forbindelse med sagen om ugyldighed ved KHIM.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 1. Anbringender
 I den foreliggende sag har Perfetti Van Melle SpA iværksat appel til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans den 1. juli 2009 i sag T-16/08, forkyndt den 2. juli 2009.
 Til støtte for appellen gør appellanten gældende, at den appellerede dom afsagt af Retten i Første Instans i dette tilfælde er behæftet med urigtig fortolkning og retsanvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (1), sammenholdt med samme forordnings artikel 53, stk. 1.
 1.1 Første indsigelse. Appellanten gør gældende, at Retten i Første Instans ikke har undersøgt de omhandlede mærker ud fra en »helhedsvurdering« eller et »helhedsindtryk«.
 Det er et vedtaget princip, at helhedsvurderingen af risikoen for forveksling vedrørende den visuelle, lydmæssige eller begrebsmæssige lighed af de omhandlede mærker, skal baseres på et helhedsindtryk af mærkerne, navnlig under hensyntagen til de bestanddele, der har særpræg eller er dominerende. Appellanten gør gældende, at Retten i Første Instans undlod at anvende ovennævnte princip, og navnlig at Retten fandt, at der bestod en risiko for forveksling, idet Retten udelukkende baserede sin vurdering på, at mærkerne havde fællestrækket »CENTER«.
 I den appellerede dom har man forsømt at foretage en vurdering af mærkerne ud fra en »helhedsvurdering« og et »helhedsindtryk« af disse. I stedet er der i den appellerede dom anvendt en analytisk tilgang og foretaget en vurdering af på den ene side mærket »CENTER« og på den anden side den første orddel »CENTER« af det anfægtede mærke, uden at tillægge den anden orddel »SHOCK« nogen betydning. Det er korrekt, at kriterierne helhedsvurdering og helhedsindtryk nævnes i den appellerede dom, men er også korrekt, at det ikke er tilstrækkeligt at nævne og gengive et kriterium fra retspraksis. For at gøre det rigtige er det vigtigt at handle i overensstemmelse med princippet


text:
og anvende det korrekt i det konkrete tilfælde. Dette er ikke sket i den appellerede dom. I den appellerede dom har man indskrænket sig til at konstatere, at de to mærker, der sammenlignes, begge har orddelen »CENTER«, uden at forklare, hvorfor orddelen »SHOCK« ikke er tilstrækkelig til at udelukke en risiko for forveksling.
 Af de ovennævnte grunde gør appellanten også gældende, at man i den appellerede dom forvrænger faktum og tilsidesætter begrundelsespligten.
 1.2 Anden indsigelse. Appellanten gør gældende, at Retten i Første Instans i den appellerede dom har forsømt at tage visse meget vigtige og relevante omstændigheder i betragtning.
 Ved den appellerede dom er artikel 8, stk. 1, litra b), overtrådt, idet Retten ikke foretog en vurdering af omstændigheder, der var særdeles relevante med henblik på at afgøre, om der forelå en risiko for forveksling mellem mærkerne. Retten i Første Instans har navnlig ikke taget højde for den lange eksistens side om side af de mærker, der sammenlignes, og for det forhold, at der ikke har været nogen konkret forveksling som nøje redegjort for i stævningen indgivet til Retten i Første Instans.
 Hertil kommer, at Retten i Første Instans ikke har foretaget en korrekt vurdering af en anden vigtig omstændighed i form af den relevante kundekreds’ grad af opmærksomhed. Det er ulogisk, når Retten i Første Instans finder, at en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet forbruger ikke ville bemærke tilstedeværelsen af ordet »SHOCK«, og anerkender, at de mærker, der vurderes, ikke alene har visuelle og fonetiske forskelle, men også forskellig betydning, idet mærket »CENTER« er et ord, der fremkalder ideen om »midterpunktet af noget«, og idet mærket »CENTER SHOCK« i kraft af tilstedeværelsen af den mest karakteristiske del »SHOCK« er et udtryk, der fremkalder ideen om en stærk fornemmelse (shock), som forbrugeren vil føle, når denne tygger i midten af tyggegummiet.
 2. Påstande
 —
 Appelsagen antages til realitetsbehandling, således at den appellerede dom afsagt af Retten i Første Instans i sag T-16/08 ophæves i sin helhed i overensstemmelse med artikel 61 i statutten for Domstolen og procesreglementets artikel 113.
 —
 Domstolen træffer endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse, således at afgørelsen truffet af annullationsafdelingen ved KHIM den 24. november 2005 vedrørende ugyldighedsbegæring nr. 941 C 973065 annulleres, og således at de sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne for Retten i Første Instans og for Domstolen såvel som sagsomkostningerne i forbindelse med sagen om ugyldighed ved KHIM i overensstemmelse med procesreglementets artikel 122.
 —
 Subsidiært, såfremt sagen ikke er moden til påkendelse, hjemvises sagen til Retten i Første Instans til fornyet behandling i overensstemmelse med de bindene kriterier, der er fastsat af Domstolen.
 (1) EFT 1994 L 11, s. 1.


text:
6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/31
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1 ) EFT C 245 af 1.9.2001.
 ( 1) EFT C 227 af 11.8.2001.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 9. juli 2003
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i sag T-156/01, Laboratorios RTB, SL mod Kontoret
 den 3. juli 2003 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (KHIM) (1)
 i sag T-129/01, José Alejandro, SL mod Kontoret for (»EF-varemærker — ugyldighedssag — artikel 52, stk. 1,
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De- litra a), i forordning (EF) nr. 40/94 — ældre figurmærker og
 sign) (KHIM) (1) ordmærker, som indeholder ordet GIORGI — ansøgning om
 registrering af EF-ordmærket GIORGIO AIRE — relativ
 registreringshindring — artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning
 nr. 40/94 — bevis for brug — artikel 56, stk. 2 og 3, i
 (»EF-varemærker — indsigelsessag — ældre nationale ord- forordning nr. 40/94«)
 mærker BUD — ansøgning om BUDMEN som EF -ordmærke
 — relativ registreringshindring — artikel 8, stk. 1, litra b), i
 forordning (EF) nr. 40/94«) (2003/C 213/60)
 (2003/C 213/59) (Processprog: spansk)
 (Processprog: spansk)
 I sag T-156/01, Laboratorios RTB, SL, Bigues i Riells (Spanien),
 ved advokat A. Canela Giménez, mod Kontoret for Harmonise-
 ring i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (befuldmægtigede: O. Montalto og J.F. Crespo Carrillo), angåen-
 de en påstand om annullation af afgørelsen, der blev truffet
 I sag T-129/01, José Alejandro SL, Alicante (Spanien), ved den 11. april 2001 (sag R 258/2000-1) af Første Appelkammer
 advokat I. Temiño Ceniceros, mod Kontoret for Harmonisering ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær-
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuld- ker og Design), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 mægtigede: F. López de Rego og J.F. Crespo Carrillo), støttet af afdelingsformanden, V. Tiili, og dommerne P. Mengozzi og
 Anheuser-Busch Inc., Saint Louis, Missouri (USA), ved advokat M. Vilaras; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor,
 V. von Bomhard, angående en påstand om annullation af den 9. juli 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 afgørelse af 20. marts 2001 truffet af Første Appelkammer ved
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (KHIM) i sag
 R 230/2000-1 vedrørende en indsigelsessag mellem Anheuser- 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 Busch Inc. og José Alejandro SL, har Retten (Anden Afdeling), og Design) frifindes.
 sammensat af afdelingsformanden, N.J. Forwood, og dommer-
 ne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær: ekspeditionssekre- 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 tær J. Palacio González, den 3. juli 2003 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 (1 ) EFT C 259 af 15.9.2001.
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) frifindes.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/19
 Rettens dom af 16. september 2013 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-2/07) (1)
 (Samhørighedsfonden - forordning (EF) nr. 1164/94 - projekter vedrørende vandafledning fra Júcars flodseng (Spanien) - delvis ophævelse af finansiel støtte - offentlige bygge- og anlægskontrakter - kriterier for tildeling - det økonomisk mest fordelagtige tilbud - ligebehandling - gennemsigtighed - støtteberettigede udgifter - fastsættelsen af finansielle korrektioner - artikel H, stk. 2, i bilag II i forordning (EF) nr. 1164/94 - proportionalitet)
 2013/C 325/31
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (først ved abogado del Estado J.M. Rodríguez Cárcamo, derefter ved abogado del Estado A. Rubio González,)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Steiblytė og L. Escobar Guerrero, som befuldmægtigede, bistået af advokat M. Canal Fontcuberta, derefter ved A. Steiblytė og S. Pardo Quintillán, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 5102 af 20. oktober 2006, hvorved den støtte, som blev tildelt fra Samhørighedsfonden til en projektgruppe med referencen 2001.ES.16.C.PE.050 vedrørende spildevandsafledning fra Júcars flodseng (Spanien), blev nedsat.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 56 af 10.3.2007.


text:
9.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 37/26
 Sag anlagt den 30. november 2007 — Spa Monopole mod KHIM — De Francesco Import (SpagO)
 (Sag T-438/07)
 (2008/C 37/41)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgien) (ved lawyers L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse og D. Moreau)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: De Francesco Import GmbH (Nürnberg, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 13. september 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1285/2006-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: De Francesco Import GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SpagO« for varer i klasse 33 — ansøgning nr. 2 320 844
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Spa Monopole
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ord- og -figurmærkerne og de nationale og internationale ord- og figurmærker »SPA«, »SPA Citron« og »SPA Orange« for varer i klasse 32
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse annulleres og indsigelsen forkastes
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret har undervurderet SPA's renommé i Benelux og ikke taget tilstrækkeligt hensyn til:
 —
 de fonetiske og visuelle ligheder mellem de omhandlede varemærker
 —
 at brugen af varemærket »SpagO« i forbindelse med alkoholholdige drikke kan skade mineralvandet »SPA«'s renommé, som bygger på høj kvalitet, renhed og gavnlige virkninger for helbredet
 —
 at brugen af »SpagO« i forbindelse med drikkevarer utilbørligt vil udnytte varemærket »SPA«'s renommé og dets image af kvalitet og renhed.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/16
 Appel iværksat den 12. januar 2005 af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) til prøvelse af dom afsagt den 12. januar 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-334/03, Deutsche Post Euro Express GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Sag C-121/05 P)
 (2005/C 143/24)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 15. marts 2005 iværksat appel af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked ved vicepræsident for Harmoniseringskontoret, A. von Mühlendahl, og fuldmægtig ved søgsmålsafdelingen for industriel ejendomsret, G. Schneider, til prøvelse af dom afsagt den 12. januar 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-334/03, Deutsche Post Euro Express GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) afsagte dom af 12. januar 2005 i sag T-334/03 (1) ophæves og Harmoniseringskontoret frifindes.
 2.
 Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Retten i Første Instans.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) begrunder appellen af den ovennævnte dom som følger.
 Retten har med det i den anfægtede doms præmis 35 og 36 anførte tilsidesat artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94, idet den ganske vist har anset betegnelsen »EURO« som angivelse af den geografiske oprindelse for de pågældende varer eller tjenesteydelser, men dernæst fastslået, at denne betegnelse kun er udelukket fra registrering som EF-varemærke, når den geografiske oprindelse er »væsentlig« for det pågældende varemærkes tilsigtede kundekreds. Dette er i strid med den nævnte artikels entydige ordlyd, som uden videre forbehold udelukker angivelser af geografisk oprindelse fra registrering. Endvidere følger det af Domstolens dom af 12. februar 2004 i sag C-363/99, at alle tegn eller angivelser, der beskriver de anmeldte varers eller tjenesteydelsers egenskaber, er udelukket fra registrering, uanset om disse egenskaber er »væsentlige«.
 Retten har med det i den anfægtede doms præmis 33-43 anførte tilsidesat artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94, idet den ganske vist har taget stilling til kvalitetsangivelserne med betegnelsen »PREMIUM«, men samtidig har afvist at anvende denne bestemmelse på betegnelsen. Artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 udelukker uden videre forbehold værdiangivelser fra registrering, eftersom enhver af varemærkeansøgerens konkurrenter skal have ret til at anvende værdiangivelser uden begrænsninger på grund af tredjemænds varemærkerettigheder til sådanne angivelser. Rettens argument (præmis 39) om, at betegnelser som »PREMIUM« (kun) kan undersøges i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, er i det foreliggende tilfælde irrelevant. Eftersom betegnelsen »PREMIUM« allerede henhører under artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94 som kvalitetsangivelse, kræves der altså ikke nogen yderligere henvisning til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b).
 Ifølge de i Domstolens praksis opstillede principper, som er nævnt i den anfægtede doms præmis 44, er et af beskrivende bestanddele sammensat varemærke også


text:
i sin helhed beskrivende, for så vidt det ikke fastslås, at betegnelsen i sin helhed har en anden betydning end de enkelte bestanddele. I det foreliggende tilfælde er det åbenbart, at betegnelsen »EUROPREMIUM« — en i overensstemmelse med almindelig sprogbrug dannet sammensætning af bestanddelene »EURO« og »PREMIUM« — heller ikke i denne sammenhæng angiver andet end, at det med de omfattede varer og tjenesteydelser drejer sig om sådanne af europæisk oprindelse og af en særlig kvalitet.
 Af de ovennævnte grunde hviler den anfægtede afgørelse derfor på en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94, og bør således ophæves.
 (1) EUT C 69, s. 14.


text:
17.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 204/9
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Anden Afdeling)
 af 29. april 1999 af 29. april 1999
 i sag C-342/96, Kongeriget Spanien mod Kommissionen i sag C-136/97, Norbury Developments Ltd od Commis-
 for De Europæiske Fællesskaber (1) sioners of Customs & Excise (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra VAT and Duties Tribunal, Manchester Tribu-
 nal Centre) (1)
 (»Statsstøtte — anvendelse af den lovbestemte rentesats på
 aftaler om tilbagebetaling af løn og på betaling af skyldige
 bidrag til social sikring«) (»Moms — sjette direktiv — overgangsbestemmelser —
 opretholdelse af fritagelser — levering af en byggegrund«)
 (1999/C 204/16)
 (1999/C 204/17)
 (Processprog: spansk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-342/96, Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: Paloma
 Plaza Garcı́a) mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- I sag C-136/97, angående en anmodning, som VAT and
 skaber (befuldmægtigede: Paul F. Nemitz og Fernando Castillo Duties Tribunal, Manchester Tribunal Centre (Det Forenede
 de la Torre), angående en påstand om, at Kommissionens Kongerige), i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 beslutning 97/21/EKSF, EF af 30. juli 1996 om statsstøtte til til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Norbury
 Compañı́a Española de Tubos por Extrusión SA i Llodio i Developments Ltd mod Commissioners of Customs & Excise,
 Álava (EFT 1997 L 8, s. 14) annulleres i medfør af EF-traktatens at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 artikel 173, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af artikel 28, stk. 3, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF
 formanden for Anden Afdeling, G. Hirsch (refererende dom- af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes
 mer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dom- lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiaf-
 merne G.F. Mancini og H. Ragnemalm; generaladvokat: A. La giftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1),
 Pergola; justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den sammenholdt med direktivets bilag F, punkt 16, har Dom-
 29. april 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: stolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 G. Hirsch (refererende dommer), og dommerne G.F. Mancini
 og R. Schintgen; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær:
 1) Kommissionens beslutning 97/21/EKSF, EF af 30. juli 1996 ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 29. april
 om statsstøtte til Compañı́a Española de Tubos por Extrusión 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 SA i Llodia, Álava, annulleres i det omfang, den fastslår, at de
 foranstaltninger, som Kongeriget Spanien traf til fordel for
 Compañı́a Española de Tubos por Extrusión SA, er uforenelige En medlemsstat er i forbindelse med leveringen af en byggegrund
 med EF-traktatens artikel 92, eftersom den rentesats på 9 %, der berettiget til at afgiftsfritage denne levering in henhold til artikel 28,
 anvendtes på selskabets gæld til Fondo de Garantı́a Salarial stk. 3, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj
 og socialsikringshovedkassen, var lavere end den gældende 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt-
 markedsrente. ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg-
 ningsgrundlag,


text:
sammenholdt med direktivets bilag F, punkt 16, selv
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen. om staten efter vedtagelsen af det nævnte direktiv dels har indført
 mulighed for at give afkald på fritagelsen for merværdiafgift for
 sådanne leveringer, dels har begrænset det materielle anvendelsesom-
 3) Hver part bærer sine omkostninger. råde for afgiftsfritagelsen for disse leveringer, således at visse
 leveringer, som før var fritaget, nu er pålagt merværdiafgift.
 (1) EFT C 388 af 21.12.1996. (1) EFT C 166 af 31.5.1997.


text:
18.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/9
 DOMSTOLENS DOM
 af 28. januar 2015
 i sag E-15/14
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — manglende gennemførelse — forordning (EU) nr. 1007/2011 om tekstilfiberbetegnelser og tilknyttet etikettering og mærkning af tekstilprodukters fibersammensætning — Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 286/2012)
 (2015/C 201/09)
 I sag E-15/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for i sin nationale retsorden at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 4d i kapitel XI i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1007/2011 af 27. september 2011 om tekstilfiberbetegnelser og tilknyttet etikettering og mærkning af tekstilprodukters fibersammensætning og om ophævelse af Rådets direktiv 73/44/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/73/EF og 2008/121/EF, som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 286/2012 af 27. januar 2012 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1007/2011 om tekstilfiberbetegnelser og tilknyttet etikettering og mærkning af tekstilprodukters fibersammensætning for at optage et nyt tekstilfibernavn og af bilag VIII og IX til samme forordning for at tilpasse dem til den tekniske udvikling) som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher (refererende dommer) og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson afsagt dom den 28. januar 2015.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, der nødvendige for i sin nationale retsorden at gennemføre den retsakt, der er omhandlet i punkt 4d i kapitel XI i bilag II til aftalen, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1007/2011 af 27. september 2011 om tekstilfiberbetegnelser og tilknyttet etikettering og mærkning af tekstilprodukters fibersammensætning og om ophævelse af Rådets direktiv 73/44/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/73/EF og 2008/121/EF, som ændret ved Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 286/2012 af 27. januar 2012 om ændring af bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1007/2011 om tekstilfiberbetegnelser og tilknyttet etikettering og mærkning af tekstilprodukters fibersammensætning for at optage et nyt tekstilfibernavn og af bilag VIII og IX til samme forordning for at tilpasse dem til den tekniske udvikling, som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil.
 2.
 Island betaler sagens omkostninger.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Köln (Tyskland) den 3. juli 2006 — Marketing Service Magdeburg GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland, adciteret: Deutsche Post AG ved direktionen
 (Sag C-290/06)
 (2006/C 261/14)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Köln.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marketing Service Magdeburg GmbH.
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland.
 Adciteret: Deutsche Post AG ved direktionen
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal artikel 47, stk. 2, EF, sammenholdt med artikel 95 EF samt artikel 12, femte led, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 97/67/EF, som affattet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/39/EF af 10. juni 2002 (1), fortolkes således, at en befordringspligtig virksomhed, som anvender særlige takster for erhvervskunder, der indleverer forsorterede postforsendelser til postnettet i brevcentre, er forpligtet til også at anvende disse særlige takster over for virksomheder, som afhenter postforsendelser hos afsenderen og indleverer disse forsorteret til postnettet på det samme indleveringssted og på de samme betingelser som erhvervskunderne, og at den befordringspligtige virksomhed ikke kan nægte dette under henvisning til, at den er forpligtet til at udføre befordringspligtige ydelser?
 (1) EFT L 176, s. 21.


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/51
 Sag anlagt den 7. juni 2010 — Microban International og Microban (Europe) mod Kommissionen
 (Sag T-262/10)
 ()
 2010/C 221/82
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Microban International Ltd. (Huntersville, De Forenede Stater) og Microban (Europe) Ltd. (Heath Hayes, Det Forenede Kongerige) (ved lawyer M.S. Rydelski)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse nr. 2010/169 af 19. marts 2010 om afvisning af at optage 2,4,4’-trichlor-2’-hydroxydiphenylether på EU-listen over additiver, der kan anvendes ved fremstilling af plastmaterialer og -genstande bestemt til kontakt med fødevarer, jf. direktiv 2002/72/EF (EUT 2010 L 75, s. 25) annulleres
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med sin stævning har sagsøgerne i henhold til artikel 263 TEUF nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse nr. 2010/169 af 19. marts 2010 om afvisning af at optage 2,4,4’-trichlor-2’-hydroxydiphenylether på EU-listen over additiver, der kan anvendes ved fremstilling af plastmaterialer og -genstande bestemt til kontakt med fødevarer, jf. direktiv 2002/72/EF (1) (EUT 2010 L 75, s. 25), der er meddelt under nummer K(2010) 1613.
 Sagsøgerne t gør til støtte for søgsmålet følgende anbringender gældende:
 For det første at den omtvistede afgørelse ikke er i overensstemmelse med godkendelsesproceduren i henhold til rammeforordningen (2), idet den savner tilstrækkelig hjemmel for sin vedtagelse.
 For det andet er den afgørelse, der er vedtaget af sagsøgte, om ikke at optage det pågældende produkt på EU-listen over additiver uden en risikostyringsbeslutning, der alene er baseret på tilbagekaldelsen af den oprindelige ansøgning om godkendelse, i strid med godkendelsesproceduren for det pågældende produkt.
 For det tredje tilsidesatte sagsøgte sagsøgernes berettigede forventninger ved ikke at give selskaberne mulighed for at træde i stedet for det pågældende produkts oprindelige ansøger.
 Endelig var den procedure, der førte til den omtvistede afgørelse, ikke i overensstemmelse med EU-rettens almindelige principper såsom principperne om god forvaltningsskik, gennemsigtighed og retssikkerhed.
 (1) Kommissionens direktiv 2002/72/EF af 6.8.2002 om plastmaterialer og -genstande bestemt til at komme i berøring med levnedsmidler (EFT 2002 L 220, s. 18).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1935/2004 af 27.10.2004 om materialer og genstande bestemt til kontakt med fødevarer og om ophævelse af direktiv 80/590/EØF og 89/109/EØF (EUT 2004 L 338, s. 4).


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Ítélőtábla (Republikken Ungarn) den 7. september 2009 — Dr. Donat Cornelius Ebert mod Budapesti Ügyvédi Kamara
 (Sag C-359/09)
 2009/C 312/20
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Ítélőtábla
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dr. Donat Cornelius Ebert
 Sagsøgt: Budapesti Ügyvédi Kamara
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan Rådets direktiv 89/48/EØF (1) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF (2) fortolkes således, at appellanten, der er tysk statsborger med beskikkelse til at udøve advokatvirksomhed i Tyskland, hvor han er medlem af den tyske advokatforening, men som har opholds- og arbejdstilladelse i Ungarn, har ret til i retssager og forvaltningsretssager at anvende titlen »ügyvéd« (advokat), som er den officielle betegnelse i værtsmedlemsstaten (Ungarn), samtidig med den tyske titel »Rechtsanwalt« (advokat) og den ungarske titel »európai közösségi jogász« (fællesskabsjurist), selv om han ikke er medlem af Ungarns Advokatforening som beskikket advokat eller har opnået nogen form for autorisation?
 2)
 Supplerer direktiv 98/5/EF direktiv 89/4[8]/EØF i den forstand, at direktiv 98/5/EF om udøvelse af advokaterhvervet udgør en lex specialis på området for advokatvirksomhed, mens direktiv 89/4[8]/EØF alene regulerer anerkendelsen af eksamensbeviser for videregående uddannelser generelt?
 (1) Rådets direktiv 89/48/EØF af 21.12.1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed, EFT L 19, s. 16.
 (2) Europa-parlamentets og Rådets direktiv 98/5/EF af 16.2.1998 om lettelse af adgangen til varig udøvelse af advokaterhvervet i en anden medlemsstat end den, hvor beskikkelsen er opnået, EFT L 77, s. 36.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) den 17. august 2017 — Deutsche Post AG mod Hauptzollamt Köln
 (Sag C-496/17)
 (2017/C 347/25)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Deutsche Post AG
 Sagsøgt: Hauptzollamt Köln
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 24, stk. 1, i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2015/2447 (1) af 24. november 2015 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 952/2013 om EU-toldkodeksen fortolkes således, at toldmyndighederne kan opfordre en ansøger til at give de for beregningen af indkomstskat kompetente skattemyndigheder meddelelse om de skatteregistreringsnumre, som Bundeszentralamt für Steuer [det centrale forbundsskattekontor] har tildelt ansøgerens bestyrelsesmedlemmer, administrerende direktører, afdelingschefer, økonomidirektører, chef for toldafdelingen samt de personer, der er ansvarlige for toldanliggender, og de personer, der behandler toldanliggender, med henblik på opkrævning af indkomstskat?
 (1) EUT 2015, L 343, s. 558.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/26
 Sag anlagt den 19. maj 2010 — Europa-Kommissionen Den Hellenske Republik
 (Sag C-248/10)
 ()
 2010/C 209/36
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Karanassou-Apostolopoulou og A. Nijenhuis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/44/EF af 5. september 2007 om ændring af Rådets direktiv 92/49/EØF og direktiv 2002/83/EF, 2004/39/EF, 2005/68/EF og 2006/48/EF hvad angår procedurereglerne og kriterierne for tilsynsmæssig vurdering af erhvervelser og forøgelse af kapitalandele i den finansielle sektor (1), idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2007/44/EF i national ret udløb den 21. marts 2009.
 (1) EUT L 247 af 21.9.2007, s. 1.


text:
8.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/26
 Sag anlagt den 14. juni 2016 — Lidl Stiftung mod EUIPO — Primark Holdings (LOVE TO LOUNGE)
 (Sag T-305/16)
 (2016/C 287/32)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland) (ved advokaterne M. Kefferpütz og A. Berger)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Primark Holdings (Dublin, Irland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Primark Holdings
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »LOVE TO LOUNGE« EU-varemærkeregistrering nr. 8 500 548
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 9. marts 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 489/2015-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og EU-varemærke nr. 8 500 548 erklæres ugyldigt
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Intervenienten tilpligtes at betale omkostningerne forbundet med sagens behandling ved EUIPO.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 og 76 i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/25
 Rettens dom af 28. april 2010 — BST mod Kommissionen
 (Sag T-452/05) (1)
 (Konkurrence - karteller - det europæiske marked for industritråd - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - bøder - overtrædelsens grovhed - formildende omstændigheder - samarbejde - ansvar uden for kontraktforhold - udbredelse af fortrolige oplysninger - skade - årsagsforbindelse)
 2010/C 148/43
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Belgian Sewing Thread (BST) NV (Deerlijk, Belgien) (ved advocats H. Gilliams og J. Bocken)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og K. Mojzesowicz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand dels om annullation af Kommissionens beslutning K(2005) 3452 af 14. september 2005 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.337 — PO/Tråd), som ændret ved Kommissionens beslutning K(2005) 3765 af 13. oktober 2005, og subsidiært en påstand om nedsættelse af den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt ved den nævnte beslutning, dels en påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den af sagsøgeren lidte skade på grundlag af Det Europæiske Fællesskabs ansvar uden for kontraktforhold
 Konklusion
 1)
 Bøden, der er pålagt Belgian Sewing Thread (BST) NV i artikel 2 i Kommissionens beslutning K(2005) 3452 af 14. september 2005 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.337 — PO/Tråd), fastsættes til 856 800 EUR.
 2)
 I øvrigt tages annullationspåstanden ikke til følge.
 3)
 Sagsøgerens erstatningspåstand afvises.
 4)
 BST bærer 90 % af sine egne omkostninger og betaler 90 % af de omkostninger, der er afholdt af Europa-Kommissionen, mens sidstnævnte bærer 10 % af sine egne omkostninger og betaler 10 % af de omkostninger, der er afholdt af BST.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/5
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 14. juli 2005
 i sag C-135/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien (1)
 (Traktatbrud - fællesskabsregler om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler - national lovgivning, der tillader udtrykket »bio« for produkter, som ikke er fremstillet efter en økologisk produktionsmetode)
 (2005/C 217/09)
 Processprog: spansk
 I sag C-135/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 26 marts 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Berscheid, B. Doherty og F. Jimeno Fernandez samt S. Pardo Quintillán), mod Kongeriget Spanien (befuldmægtigede: N. Díaz Abad og M.E. Braquehais Conesa), har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og dommerne K. Lenaerts, J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič og E. Levits; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Ferreira, den 14. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kongeriget Spanien frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 146 af 21.6.2003.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgien) den 29. maj 2015 — Vivium SA mod Belgische Staat
 (Sag C-250/15)
 (2015/C 262/12)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vivium SA
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielt spørgsmål
 Er EU-retten, særligt effektivitetsprincippet og ækvivalensprincippet, til hinder for anvendelse af en medlemsstats lovgivning, hvorefter fristerne for de administrative klagemuligheder og retslige retsmidler, hvormed forvaltningsorganers retsakter og handlinger, der støttes på en bestemmelse i national ret, kan anfægtes, ikke genåbnes, såfremt det i en dom fra Den Europæiske Unions Domstol i henhold til artikel 267 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (tidligere artikel 34 EF) bestemmes, at en forskrift i den nationale ret er i strid med EU-retten, hvorimod enhver, der er berørt, kan anlægge sag ved den nationale forfatningsdomstol med henblik på ophævelse af en bestemmelse i national ret, såfremt det i en dom fra denne forfatningsdomstol, der er afsagt i anledning af et præjudicielt spørgsmål fra en national retsinstans, er blevet fastslået, at denne nationalretlige bestemmelse er forfatningsstridig, og denne annullationsdom fra forfatningsdomstolen genåbner fristerne for de administrative klagemuligheder og retslige retsmidler til anfægtelse af forvaltningsorganers retsakter og handlinger, som støttes på den ophævede nationale retsforskrift?


text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/8
 Domstolens kendelse (Niende Afdeling) af 8. september 2016 — Real Express Srl mod Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 (Sag C-309/15 P) (1)
 ((Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - EU-varemærker - forordning (EU) nr. 207/2009 - figurmærke i farverne blå og rød, der indeholder ordbestanddelen »real« - indsigelse fra indehaveren af de nationale figurmærker i farverne sort og hvid, der indeholder ordbestanddelene »Real« og »Real mark« - afvisning af indsigelsen))
 (2016/C 454/17)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Real Express Srl (ved avocată C. Anitoae)
 De andre parter i sagen: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Botis og D. Hanf, som befuldmægtigede) og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (ved Rechtsanwälte J.-C. Plate og R. Kaase)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Real Express Srl bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) og MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 398 af 30.11.2015.


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/29
 Sag anlagt den 9. juni 2008 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-206/08)
 (2008/C 197/51)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved F. Díez Moreno, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 8. april 2008 (2008/321/EF) om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, og Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), for så vidt som den omfatter korrektioner, der påvirker Kongeriget Spanien, og som er en følge af to undersøgelser vedrørende vinproduktionskapaciteten (VT/VI/2002/14 og VT/VI/2006/09), på i alt 54 949 195,80 EUR, som følger af anvendelsen af en fast korrektion på 10 % af alle de udgifter, som var anmeldt tidligere som forbunden støtte.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den udelukkelse fra EF-finansiering, der berører Spanien i nærværende sag, følger af to undersøgelser vedrørende vinproduktionskapaciteten (VT/VI/2002/14 og VT/VI/2006/09), der som grundlag for beregning af den finansielle korrektion anvender de udgifter, der blev anmeldt af Spanien for alle de støtteforanstaltninger, med hensyn til hvilke de produkter, som er resultatet af ulovlige parceller af vindyrkningsarealer i regnskabsårene 2003 og 2004, kunne konkurrere om, på i alt 54 949 195,80 EUR (en fast korrektion på 10 % af alle de udgifter, der var anmeldt tidligere som forbunden støtte, for så vidt angår manglende kontrol af forbuddet på ethvert vindyrkningsareal).
 Kongeriget Spanien anfægter den finansielle korrektion, idet det anser den for at være ubegrundet og uforholdsmæssig af følgende grunde:
 —
 Den foreslåede korrektion er behæftet med en begrundelsesmangel.
 —
 De spanske kontrolmyndigheders korrekte gennemførelse af kontroller af afsløringen af ulovlige vindyrkningsarealer i regnskabsårene 2003 og 2004.
 —
 Kommissionens tjenestegrenes manglende gennemførelse af de fremgangsmåder, der er fastsat i forbindelse med afslutning af regnskaber.
 —
 Uhensigtsmæssigheden i at anvende resultaterne af den undersøgelse, der blev gennemført i 2002.
 —
 Afvisningen af at ekstrapolere de selvstyrende regioner, der ikke blev besøgt, fra den foreslåede korrektion.
 —
 Manglen på tekniske argumenter til støtte for den foreslåede procentsats: diskriminerende elementer i de forskellige administrative bestemmelser.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 31. juli 2004 af Tribunale de Teramo i straffesagen mod Christian Palazzese
 (Sag C-359/04)
 (2004/C 262/34)
 Ved kendelse afsagt den 31. juli 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 18. august 2004, har Tribunale di Teramo i straffesagen mod Christian Palazzesse forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 »Kan artikel 43, stk. 1, EF og artikel 49, stk. 1, EF fortolkes således, at medlemsstaterne midlertidigt (i en periode på 6 til 12 år) kan fravige principperne om etableringsfrihed og den frie udveksling af tjenesteydelser inden for Den Europæiske Union uden at tilsidesætte nævnte principper, ved at handle på følgende måde:
 1)
 Ved at tildele visse personer bevillinger med henblik på udøvelse af en bestemt virksomhed med levering af tjenesteydelser, for en periode på 6 eller 12 år, på grundlag af regler, der udelukker visse (ikke-italienske) typer af konkurrenter fra udbudsproceduren,
 2)
 ved at ændre nævnte ordning efter senere at være blevet opmærksom på, at den ikke var forenelig med principperne i artikel 43 EF og 49 EF, således at de retssubjekter, der tidligere var udelukket, i fremtiden kan deltage,
 3)
 ved ikke at tilbagekalde bevillingerne tildelt i medfør af den tidligere ordning, der som nævnt var i strid med principperne om etableringsfrihed og den frie udveksling af tjenesteydelser, eller iværksætte en ny udbudsrunde i overensstemmelse med de nye regler, som nu er i overensstemmelse med ovennævnte principper, og
 4)
 ved derimod at fortsætte retsforfølgelsen af enhver, der udfører bookmakervirksomhed sammen med en anden erhvervsdrivende, som — til trods for, at sidstnævnte har tilladelse til at udføre sådan virksomhed i oprindelsesmedlemsstaten — var udelukket fra udbudsproceduren, netop fordi de tidligere gældende regler, der senere er blevet ophævet, indebar, at vedkommende var udelukket fra at deltage.«


text:
C 144/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler sagsø- 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 gerens omkostninger.
 3) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger. (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 (1) EFT C 378 af 5.12.1998.
 RETTENS DOM
 af 20. marts 2002
 i sag T-23/99, LR af 1998 A/S mod Kommissionen for De
 RETTENS DOM Europæiske Fællesskaber (1)
 af 20. marts 2002 (»Konkurrence — kartel — fjernvarmerør — EF-traktatens
 artikel 85 (nu artikel 81 EF) — sammenhængende overtræ-
 delse — boykot — aktindsigt — bøde — retningslinjer
 for beregningen af bøder — forbud mod tilbagevirkende
 i sag T-17/99, KE KELIT Kunststoffwerk GmbH mod gyldighed — berettiget forventning«)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (2002/C 144/77)
 (»Konkurrence — kartel — fjernvarmerør — EF-traktatens
 artikel 85 (nu artikel 81 — bøde — ligebehandling — (Processprog: engelsk)
 retningslinjer for beregningen af bøder — forbud mod
 tilbagevirkende gyldighed«)
 (2002/C 144/76) I sag T-23/99, LR af 1998 A/S, tidligere Løgstør Rør A/S,
 Løgstør (Danmark), ved avocats D. Waelbroeck og H. Peytz,
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: P. Olivier og
 (Processprog: tysk) E. Gippini Fournier), hvorunder der principalt er nedlagt
 påstand om annullation af Kommissionens beslutning 1999/
 60/EF af 21. oktober 1998 om en procedure efter EF-traktatens
 artikel 85 (sag IV/35.691/E-4: Rørkartel (præisolerede rør)
 (EFT 1999 L 24, s. 1) og subsidiært om nedsættelse af den
 bøde, der er pålagt sagsøgeren ved denne beslutning, har
 I sag T-17/99, KE KELIT Kunststoffwerk GmbH, Linz (Østrig), Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 ved advokaterne G. Grassner og W. Löbl, og med valgt P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos;
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 20. marts 2002
 Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Mölls og E. Gippini Fourni- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 er), hvorunder der principalt er nedlagt påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning 1999/60/EF af 21. oktober 1998
 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85 (sag IV/35.691/ 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 E-4: Rørkartel (præisolerede rør) (EFT 1999 L 24, s. 1) eller
 subsidiært om nedsættelse af den bøde, der er pålagt sagsøgeren
 ved denne beslutning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og
 R.M. Moura Ramos; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den
 20. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (1) EFT C 86 af 27.3.1999.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.


text:
29.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 295/20
 Appel iværksat den 16. juli 2012 af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 8. maj 2012 i sag T-416/10 — Yoshida Metal Industry Co. Ltd mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-340/12 P)
 2012/C 295/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 De andre parter i appelsagen: Yoshida Metal Industry Co. Ltd og Pi-Design AG, Bodum France og Bodum Logistics A/S
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellanten gives medhold fuldt ud.
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Yoshida Metal Industry Co. Ltd tilpligtes at betale Harmoniseringskontorets omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 —
 Appellanten gør gældende, at Retten ikke har begrundet den appellerede dom, for så vidt som den ikke tog stilling til Harmoniseringskontorets anbringende, anført i præmis 18 i den appellerede dom.
 —
 Appellanten gør endvidere gældende, at Retten tilsidesatte varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii). Retten burde have bemærket, at et todimensionalt tegn ikke blot kan anvendes på, men også kan indgå i en tredimensional genstand. Anvendelse af varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), kræver således, at alle de mulige måder, hvorpå det på indleveringsdagen kan tænkes, at det pågældende tegn kan indgå i en tredimensional genstand, tages i betragtning. Retten har foretaget en urigtig gengivelse af beviserne ved at fastslå, at appelkammeret udelukkende havde baseret sin undersøgelse på de varer, der reelt markedsføres. Appelkammeret gjorde det klart, at dets konklusioner primært er baseret på de patenter, som Pi-Design havde fremlagt. Under alle omstændigheder bør henvisning til supplerende oplysninger, herunder patenter og de varer, der reelt markedsføres, ikke være forbudt, hvor sådanne oplysninger bekræfter konklusionen om, at kendetegnene for det anfægtede tegn, som indgivet, kan føre til opnåelsen af et teknisk resultat, når de indgår i en tredimensional genstand. Dette er den eneste hensigtsmæssige metode til at sikre retssikkerheden og den offentlige interesse, som ligger til grund for varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii).


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/6
 Sag anlagt den 14. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Polen
 (Sag C-174/09)
 2009/C 167/10
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Kaduczak og S. Schønberg, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/32/EF af 6. juli 2005 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energiforbrugende produkter (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/32/EF udløb den 11. august 2007. På tidspunktet for denne sags anlæggelse havde sagsøgte imidlertid endnu ikke udstedt alle nødvendige bestemmelser for at gennemføre direktivet eller under alle omstændigheder ikke underrettet Kommissionen herom.
 (1) EUT L 191, s. 29.


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/40
 Sag anlagt den 22. december 2006 — SO.GE.L.M.A. mod EAR
 (Sag T-411/06)
 (2007/C 42/71)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: SO.GE.L.M.A. Srl (Scandicci, Italien) (ved avvocati E. Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini og A. Gironi)
 Sagsøgt: Det Europæiske Genopbygnings Agentur
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Det Europæiske Genopbygnings Agenturs beslutninger om at aflyse et udbud af bygge- og anlægskontrakten »genoptagelse af fri sejlads (fjernelse af ikke eksploderede bomber) i de indre vandveje, Den Serbiske Republik, Serbien og Montenegro« (udbudsreference: EuropeAid/120694/D/W/YU, projekt nr. 05SER01 04 01) og om at bekendtgøre et nyt udbud, som blev truffet ved EARs skrivelse af 9. oktober 2006, protokol D (06)DG/MIL/EP 2715, og af 14. december 2006, protokol DG/mie/3313, samt enhver retsakt, der ligger til grund herfor, er sideordnet hermed eller har tilknytning hertil, herunder beslutningen om udelukkelse af sagsøgeren.
 —
 Det Europæiske Genopbygnings Agentur pålægges under alle omstændigheder at betale sagsøgeren skadeserstatning i det omfang, det er angivet i stævningen.
 —
 Det Europæiske Genopbygnings Agentur tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omtvistede udbud i den foreliggende sag vedrørte tildelingen af en bygge- og anlægskontrakt, der bestod i identificeringen og fjernelse af ikke-eksploderede krigsbomber, der var tilbage efter NATOs luftbombardement i 1999, med henblik på at genåbne de interne vandveje Donau og Sava for sejlads.
 Sagsøgeren modtog, efter at selskabets bud blev fundet det mest fordelagtige, en første anmodning om afklaringer, som hurtigt blev leveret. Der er særligt givet præcise begrundelser for tilstedeværelsen af en højt kvalificeret person som teamleader for vandundersøgelsesgruppen, men med en lavere erhvervserfaring end den i udbuddet krævede.
 Sagsøgeren blev — efter at have haft professionel kontakt til et konsulentfirma for Det Europæiske Genopbygnings Agentur under den pågældende udbudsprocedure, hvilket gav sagsøgeren grundlag for at forvente et positivt udfald af udbuddet — senere oplyst om, at udbudsproceduren blev annulleret, fordi der ikke var teknisk egnede bud, og man udviste hensigt til at bekendtgøre et nyt udbud.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 41 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (1) og mere generelt af de principper, som gælder for de fællesskabsretlige regler vedrørende proceduren for tildeling af offentlige kontrakter, for så vidt annullationen af den pågældende procedure skyldes et uovervejet valg, der er foretaget uden en dybere vurdering af den almene interesse, som skal varetages. For det andet har sagsøgeren også gjort gældende, at der er sket tilsidesættelse af begrundelsespligten.
 (1) EUT L 134 af 30.4.2004, s. 114.


text:
11.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgien) den 3. juli 2017 — Profit Europe NV mod Belgische Staat
 (Sag C-397/17)
 (2017/C 300/24)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Profit Europe NV
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal underposition 7307 19 10 (1) fortolkes således, at den omfatter rørfittings af støbejern med kuglegrafit med sådanne karakteristika, som de i hovedsagen omhandlede rørfittings har, såfremt det af deres objektive karakteristika fremgår, at de adskiller sig væsentligt fra deformerbart støbejern, fordi deformerbarheden af støbejern med kuglegrafit ikke hidrører fra en relevant termisk behandling, og fordi støbejern med kuglegrafit har en anden grafitform end deformerbart støbejern, nemlig kuglegrafit i stedet for temperkul?
 2)
 Skal underposition 7307 11 00 fortolkes således, at den omfatter rørfittings af støbejern med kuglegrafit med sådanne karakteristika, som de i hovedsagen omhandlede rørfittings har, såfremt det af de objektive karakteristika for støbejern med kuglegrafit fremgår, at dette produkt har væsentlig lighed med de objektive karakteristika for ikke-deformerbart støbejern?
 3)
 Skal de forklarende bemærkninger til den kombinerede nomenklatur til underposition 7307 19 10 lades ude af betragtning, for så vidt det heri anføres, at deformerbart støbejern omfatter støbejern med kuglegrafit, hvis det ligger fast, at støbejern med kuglegrafit ikke er deformerbart støbejern?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (EFT L 256, s. 1).


text:
C 7/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.1.2003
 1) Artikel 43 EF og 48 EF er til hinder for en national lovgivning indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 som den i hovedsagen omtvistede, i henhold til hvilken Cofidis SA mod Jean-Louis Fredout, at opnå en præjudiciel
 overdrageren ved overdragelse af aktier i selskaber til underpris afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 93/
 ikke kan udskyde beskatningen af kapitalgevinsterne af disse 13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i
 aktier, når overdragelsen sker til en udenlandsk juridisk person, forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29), har Domstolen (Femte
 som overdrageren direkte eller indirekte ejer en andel i — dog Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, og
 under forudsætning af, at denne andel kan give overdrageren en dommerne C.W.A. Timmermans, D.A.O. Edward, A. La
 sådan indflydelse på beslutningerne i den udenlandske juridiske Pergola og P. Jann (refererende dommer); generaladvokat:
 person, at han kan træffe afgørelse om dens drift — eller til et A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett,
 svensk aktieselskab, der er datterselskab af en sådan udenlandsk den 21. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 juridisk person. således:
 2) Artikel 56 EF og 58 EF er til hinder for en national lovgivning
 som den i hovedsagen omtvistede, i henhold til hvilken Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige
 overdrageren ved overdragelse af aktier i selskaber til underpris kontraktvilkår i forbrugeraftaler er til hinder for en national ordning,
 ikke kan udskyde beskatningen af kapitalgevinsterne af disse der i sager, anlagt af erhvervsdrivende mod forbrugere på grundlag af
 aktier, når overdragelsen sker til en udenlandsk juridisk person, en gensidig kontrakt, forbyder den nationale ret efter udløbet af en
 som overdrageren direkte eller indirekte ejer en andel i, der ikke forældelsesfrist af egen drift eller efter en indsigelse fra forbrugeren at
 kan give overdrageren en sådan indflydelse på beslutningerne i henvise til et urimeligt vilkår i kontrakten.
 den udenlandske juridiske person, at han kan træffe afgørelse
 om dens drift.
 (1 ) EFT C 61 af 24.2.2001.
 ( 1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Femte Afdeling)
 af 21. november 2002
 af 21. november 2002
 i sag C-473/00, Cofidis SA mod Jean-Louis Fredout (an- i sag C-23/01, Robelco NV mod Robeco Groep NV
 modning om præjudiciel afgørelse indgivet af tribunal (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van
 d’instance de Vienne) (1) Beroep te Brussel) (1)
 (»Direktiv 93/13/EØF — urimelige kontraktvilkår i forbru- (»Direktiv 89/104/EØF — artikel 5, stk. 5 — bestemmelser
 geraftaler — søgsmål rejst af en erhvervsdrivende — natio- om beskyttelse mod brug af et tegn med andet formål end at
 nal bestemmelse med forbud til de nationale domstole mod, skelne mellem varer eller mellem tjenesteydelser — omfanget
 efter udløb af en forældelsesfrist, af egen drift eller efter af en sådan beskyttelse — tegn, der ligner varemærket«)
 indsigelse fra forbrugeren at fastslå et urimeligt kontraktvil-
 kår«)
 (2003/C 7/07)
 (2003/C 7/06)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive


text:
offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-23/01, angående en anmodning, som Hof van Beroep
 I sag C-473/00, angående en anmodning, som tribunal d’ins- te Brussel (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 tance de Vienne (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Robelco
 ---pagebreak--- 11.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 7/5
 NV mod Robeco Groep NV, at opnå en præjudiciel afgørelse hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til
 vedrørende fortolkningen af artikel 5, stk. 5, i Rådets første den offentlige orden, sikkerhed og sundhed (EFT 1963-
 direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes 1964, s. 109), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker G.C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet,
 (EFT 1989 L 40, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), M. Wathelet og R. Schintgen samt dommerne C. Gulmann,
 sammensat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen, D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (refererende dommer),
 som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne V. Skouris, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J.N. Cunha
 V. Skouris, F. Macken (refererende dommer), N. Colneric og Rodrigues; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: fuld-
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo- mægtig M.-F. Contet, den 26. november 2002 afsagt dom,
 mer; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den hvis konklusion lyder således:
 21. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Hverken EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF)
 Artikel 5, stk. 5, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. decem- eller de i den afledte ret fastsatte bestemmelser, der gennemfører
 ber 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning arbejdskraftens frie bevægelighed, er til hinder for, at en medlemsstat
 om varemærker skal fortolkes således, at en medlemsstat, hvis den ved administrative politimæssige foranstaltninger begrænser opholds-
 finder anledning hertil, og på de betingelser, den selv fastsætter, kan tilladelsen for en vandrende arbejdstager fra en anden medlemsstat til
 beskytte et varemærke mod brug af et tegn med andet formål end at en del af det nationale område, på betingelse af,
 skelne mellem varer eller mellem tjenesteydelser, når brugen af dette
 tegn uden skellig grund indebærer en utilbørlig udnyttelse af — at dette som følge af hans individuelle adfærd er begrundet i
 varemærkets særpræg eller renommé, eller sådan brug skader dette hensynet til den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed
 særpræg eller renommé.
 — at det, såfremt der ikke foreligger en sådan mulighed, på grund
 af tungtvejende hensyn af den nævnte karakter er nødvendigt at
 ( 1) EFT C 79 af 10.3.2001. træffe en foranstaltning om opholdsforbud på eller udvisning
 fra hele det nationale område, og
 — at den adfærd, som den pågældende medlemsstat har til hensigt
 at forhindre, såfremt den forekommer hos medlemsstatens egne
 borgere, giver anledning til straffeforanstaltninger eller andre
 faktiske og effektive modforanstaltninger.
 DOMSTOLENS DOM
 (1 ) EFT C 108 af 7.4.2001.
 af 26. november


text:
2002
 i sag C-100/01, Ministre de l’Intérieur mod Aitor Oteiza
 Olazabal (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 Conseil d’État) (1) DOMSTOLENS DOM
 (»Fri bevægelighed for personer — begrænsninger — offent- (Sjette Afdeling)
 lige orden — politimæssige foranstaltninger, der begrænser
 opholdstilladelsen for en statsborger fra en anden medlems-
 af 26. november 2002
 stat til en del af det nationale område«)
 i sag C-202/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2003/C 7/08) skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Processprog: fransk) (»Traktatbrud — direktiv 79/409/EØF — beskyttelse af
 vilde fugle — udlægning som særligt beskyttede områder —
 Plaine des Maures«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 7/09)
 (Processprog: fransk)
 I sag C-100/01, angående en anmodning, som Conseil d’État
 (Frankrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 for i den for nævnte ret verserende sag, Ministre de l’Intérieur gjort i Samling af Afgørelser)
 mod Aitor Oteiza Olazabal, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 6, 8 A og 48
 (efter ændring nu artikel 12 EF, 18 EF og 39 EF) og Rådets
 direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af I sag C-202/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med ber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana og J. Adda) mod


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/76
 Sag anlagt den 4. september 2009 — ICO Satellite mod Kommissionen
 (Sag T-350/09)
 2009/C 267/137
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ICO Satellite Ltd (Slough, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor S. Tupper)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at beslutning nr. 2009/449/EF af 13. maj 2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS), er ugyldig i henhold til artikel 230 og 231 EF.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, og der træffes beslutning om sådanne yderligere foranstaltninger, som Retten måtte finde hensigtsmæssige.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning nr. 2009/449/EF af 13. maj 2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS) (1).
 Det gøres gældende, at den anfægtede beslutning bevirker, at sagsøgeren fratages de ejendomsrettigheder, der er opnået i henhold til folkeretten. Sagsøgeren hævder endvidere, at den anfægtede beslutning er ulovlig, fordi Kommissionen:
 —
 Foretog en forskelsbehandling af sagsøgeren ved at inddrage en tidligere formand for bestyrelsen hos Inmarsat Ventures Limited Council (»Inmarsat«) i beslutningsproceduren, hvorved den har tilsidesat væsentlige formforskrifter og ligebehandlingsprincippet.
 —
 Handlede urimeligt ved at vælge Inmarsat og Solaris Mobile Limited frem for sagsøgeren, når sidstnævnte angiveligt objektivt set er bedre i stand til at levere MSS.
 Ifølge sagsøgeren har sagsøgte ved at vedtage den anfægtede beslutning handlet uforholdsmæssigt og diskriminerende, i strid med sagsøgerens berettigede forventninger. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den anfægtede beslutning ligeledes udgør en tilsidesættelse af dens ret til respekt for sin ejendom, som garanteret ved artikel 6 i protokol 1 til den europæiske menneskerettighedskonvention (»EMRK«), og retten til respekt for sagsøgerens borgerlige rettigheder, herunder ejendomsretten og retten til en retfærdig og offentlig rettergang, knæsat ved EMRK’s artikel 6.
 (1) Kommissionens beslutning 2009/449/EF af 13.5.2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS) (meddelt under nummer K(2009) 3746) (EUT 2009 L 149, s. 65).


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 8. juli 2004
 i sag C-400/03, Waterman SAS mod Directeur général des douanes et droits indirects (anmodning om præjudiciel afgørelse fra tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris) (1)
 (Fælles toldtarif - den kombinerede nomenklatur - toldposition - æsker til fyldepenne)
 (2004/C 217/18)
 Processprog: fransk
 I sag C-400/03, angående en anmodning, som Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris (Frankrig), i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Waterman SAS mod Directeur général des douanes et droits indirects, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende foreneligheden af de forklarende bemærkninger til underposition 4202 12 11 og 4202 12 19 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i Kommissionens meddelelse med overskriften »Forklarende bemærkninger til De Europæiske Fællesskabers kombinerede nomenklatur« (EFT 2000 C 199, s. 1), med den fælles toldtarifs kombinerede nomenklatur, der er gengivet i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2263/2000 af 13. oktober 2000 (EFT L 264, s. 1), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne J.-P. Puissochet og K. Lenaerts (refererende dommer); generaladvokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af de forklarende bemærkninger til underposition 4202 12 11 og 4202 12 19 i den kombinerede nomenklatur, der er indeholdt i Kommissionens meddelelse med overskriften »Forklarende bemærkninger til De Europæiske Fællesskabers kombinerede nomenklatur«.
 (1) EFT C 275 af 15.11.2003.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/26
 Rettens dom af 28. juni 2011 — ATB Norte mod KHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Garden)
 (Sag T-479/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket BRICO CENTER Garden - de ældre EF-figurmærker ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro og CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 232/46
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ATB Norte, SL (Burgos, Spanien) (først ved advokaterne P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver og G. Marín Raigal, derefter ved advokat F. Brandolini Kujman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Montalto og G. Mannucci, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italien) (ved advokaterne G. Ghidini, M. Mergati og C. Signorini)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 24. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1044/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem ATB Norte, SL og Bricocenter Italia Srl.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 24. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1044/2008-4) annulleres, i det omfang den af Bricocenter Italia Srl for appelkammeret indgivne indsigelse tages til følge for så vidt angår tjenesteydelser, som vedrører »reklame«, »bistand ved forretningsledelse« og »forretningsadministration«, der er omfattet af EF-varemærkeansøgningen.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia Srl og Harmoniseringskontoret bærer de omkostninger, de hver især har afholdt i forbindelse med sagen ved Retten.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto den 7. april 2006 — Deutsche Lufthansa AG mod Ana — Aeroportos de Portugal SA
 (Sag C-181/06)
 (2006/C 154/18)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Deutsche Lufthansa AG.
 Sagsøgt: Ana — Aeroportos de Portugal SA.
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Kan det beløb, der opkræves i gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelserne i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999, anses for en betaling, der er »[fastsat] på grundlag af relevante, objektive, gennemsigtige og ikke-diskriminerende kriterier« som omhandlet i artikel 16, stk. 3, i Rådet for Den Europæiske Unions direktiv 96/67/EF (1) af 15. oktober 1996?
 2.
 Kolliderer forpligtelsen til at betale gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelsen i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999 og artikel 18, stk. 2, i Decreto-Lei nr. 102/90 af 21. marts 1990, som affattet ved Decreto-Lei nr. 280/99 af 26. juli 1999 og andre bestemmelser om fastsættelsen af dette gebyr, med eller er den i strid med den fri adgang til markedet for levering af ground handling-ydelser til tredjemand i henhold til bestemmelsen i artikel 6 i Rådets direktiv 96/67/EF af 15. oktober 1996?
 3.
 Kolliderer forpligtelsen til at betale gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelsen i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999 og artikel 18, stk. 2, i Decreto-Lei nr. 102/90 af 21. marts 1990, som affattet ved Decreto-Lei nr. 280/99 af 26. juli 1999 og andre bestemmelser om fastsættelsen af dette gebyr, med eller er den i strid med gennemførelsen af det indre marked og principperne i artikel 3, litra c), EF og artikel 4 EF?
 4.
 Kan forpligtelsen til at betale gebyr for administrativ ground handling og overvågning i henhold til bestemmelsen i artikel 10, nr. 1, i Decreto-regulamentar nr. 12/99 af 30. juli 1999 og artikel 18, stk. 2, i Decreto-Lei nr. 102/90 af 21. marts 1990, som affattet ved Decreto-Lei nr. 280/99 af 26. juli 1999 og andre bestemmelser om fastsættelsen af dette gebyr, anses for misbrug som omhandlet i artikel 82 EF.
 (1) Om adgang til ground handling-markedet i Fællesskabets lufthavne (EFT L 272, s. 36).


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/5
 Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 3. april 2014 — Pohotovosť s.r.o. mod Ján Soroka (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Okresný súd Bardejov — Slovenien)
 (Sag C-153/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - tidsmæssig anvendelse - forhold forud for Republikken Sloveniens tiltrædelse af Den Europæiske Union - åbenbart, at Domstolen er inkompetent))
 2014/C 261/06
 Processprog: slovensk
 Den forelæggende ret
 Okresný súd Bardejov
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pohotovosť s.r.o.
 Sagsøgt: Ján Soroka
 Procesdeltager: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS
 Konklusion
 Det er åbenbart, at Den Europæiske Unions Domstol ikke har kompetence til at besvare de spørgsmål, der er forelagt af Okresný súd Bardejov (Slovenien) ved afgørelse af 15. februar 2013.
 (1) EUT C 178 af 22.6.2013.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/13
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. april 2005
 i de forenede sager T-380/02 og T-128/03, Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - begæring om restitutio in integrum - betingelserne for meddelelse af Harmoniseringskontorets afgørelser og meddelelser - fremsendelse pr. telefax)
 (2005/C 155/26)
 Processprog: tysk
 I de forenede sager T-380/02 og T-128/03, Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH, Linz, (Østrig), ved advokaterne G. Secklehner og C. Ofner, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: J. Weberndörfer og G. Schneider), den anden part i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og intervenient ved Retten i sag T-128/03 var Chipita International SA, Athen (Grækenland), ved advokat P. Hoffmann, angående en påstand om annullation af dels afgørelse truffet den 26. september 2002 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 26/2001-1), hvorved der blev givet afslag på sagsøgerens begæring om restitutio in integrum, dels afgørelse truffet den 13. februar 2003 og/eller afgørelse truffet den 13. marts 2003 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1124/2000-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Success-Marketing Unternehmensberatungsgesellschaft mbH og Chipita International SA, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne M.E. Martins Ribeiro og K. Jürimäe; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 19. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 3)
 Chipita International SA bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 101 af 26.4.2003.


text:
27.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/15
 Sag anlagt den 8. juli 2008 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-270/08)
 (2008/C 247/28)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved M. Lumma bistået af Rechtsanwalt C. von Donat)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2008) 1615 endelig udg. af 29. april 2008 om nedsættelse af den støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til et operationelt program i Mål 1-regionen Berlin (øst) i Forbundsrepublikken Tyskland (1994-1999), der blev tildelt ved Kommissionens beslutning K(94) 1973 af 5. august 1994, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning nedsat den økonomiske støtte fra EFRU til det operationelle program i Mål 1-regionen Land Berlin i Forbundsrepublikken Tyskland (1994-1999).
 Sagsøgeren gør til støtte for søgsmålet for det første gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig bedømmelse af sagens faktiske forhold. Sagsøgeren anfægter navnlig, at Kommissionen har fejlbedømt enkelte kontrolresultater og urimeligt har antaget, at der foreligger systematiske fejl ved administrationen og kontrollen.
 Sagsøgeren gør for det andet gældende, at der ikke er hjemmel til at anvende faste og ekstrapolerede finansielle korrektioner på det operationelle program for programperioden 1994-1999, da der ikke fandtes regler for denne periode, der var sammenlignelige med artikel 39 i forordning (EF) nr. 1260/99 (1). Endvidere udgør hverken bestemmelserne i artikel 24 i forordning (EØF) nr. 4253/88 (2), eller Kommissionens interne retningslinier af 15. oktober 1997 om finansielle nettokorrektioner i forbindelse med anvendelse af artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 eller princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning ved gennemførelse af budgettet i artikel 274 EF en tilstrækkelig præcis hjemmel. Der findes ifølge sagsøgeren heller ikke en passende, mangeårig og almindeligt anerkendt forvaltningspraksis.
 Derudover gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, da der ikke foreligger uregelmæssigheder i denne forskrifts forstand. Sagsøgeren gør i den forbindelse yderligere gældende, at uanset om forudsætningerne for en nedsættelse i artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88 måtte være opfyldte, burde Kommissionen have udnyttet sin skønsbeføjelse og foretaget en afvejning af, om nedsættelsen er forholdsmæssig.
 Sagsøgeren gør subsidiært gældende, at de faste korrektioner er uforholdsmæssige, og at Kommissionen har foretaget ekstrapolationen på et utilstrækkeligt faktisk grundlag.
 Sagsøgeren anfægter endvidere, at Kommissionen har tilsidesat sin pligt til at angive en tilstrækkelig begrundelse for den anfægtede beslutning.
 Sagsøgeren gør endelig gældende, at Kommissionen har tilsidesat partnerskabsprincippet, da den til trods for, at dens finansinspektører har foretaget adskillige kontroller i programperioden 1994-1999, på intet tidspunkt har overvejet økonomiske konsekvenser på grund af svaghederne i systemet.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1260/1999 af 21.6.1999 om vedtagelse af generelle bestemmelser for strukturfondene (EFT L 161, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1).


text:
28 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 286/ 13
 og solicitor Stephen Kon, og med valgt adresse i Luxem pensler og børster til maling, kalkning, lakering og lign. med
 bourg hos advokaterne Winandy og Err, 60 , avenue Gaston oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og om endelig
 Diderich, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles opkrævning af den midlertidige antidumpingtold, der er
 skaber ved Francisco Enrique González-Díaz og Richard pålagt denne import, hvilken forordning blev kendt ugyldig
 Lyal, som befuldmægtigede, støttet af Den Franske Repu ved Domstolens dom af 22 . oktober 1991 , sag C-16/90,
 blik ved Edwige Belliard, Catherine de Salins og Jean-Marc Nölle, Sml . I, s . 5163 , har Retten ( Første Udvidede
 Belorgey, som befuldmægtigede , angående en påstand om Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden J. L. Cruz
 annullation af Kommissionens beslutning af 29 . juli 1993 Vilaça, og dommerne D. P. M. Barrington, H. Kirschner, A.
 om afvisning af en klage i henhold til traktatens artikel 85 og Kalogeropoulos og V. Tiili; justitssekretær: H. Jung, den
 86 , samt om, at behandlingen af denne klage ( IV/33 . 374 ) 18 . september 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 straks genoptages, har Retten ( Første Udvidede Afdeling ), således :
 sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça , og dommerne
 A. Saggio, H. Kirschner, A. Kalogeropoulos og V. Tiili; 1 ) Rådet og Kommissionen frifindes.
 justitssekretær: H. Jung, den 18 . september 1995 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således: 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 0 ) EFT nr . C 222 af 18 . 8 . 1993 .
 1 ) Kommissionens beslutning i henhold til skrivelse af
 29. juli 1993 om afvisning af sagsøgerens klage af
 24. november 1989 (IV/33 . 374) annulleres.
 2 ) I øvrigt afvises sagen. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 18 . september 1995
 3 ) Det pålægges Kommissionen at betale sagens omkost
 i sag T-168/94, Blackspur DIY Ltd m.fl. mod Rådet for Den
 ninger, bortset fra intervenientens omkostninger, som Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 denne selv betaler.
 Fællesskaber ( ] )
 (Erstatningssøgsmål — Fællesskabets ansvar uden for kon
 (>) EFT nr. C 319 af 26 . 11 . 1993 .
 traktforhold — årsagsforbindelse — antidumpingtold —
 grundforordning (EØF) nr. 2423/88)
 ( 95/C 286/32 )
 (Processprog: engelsk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS I sag T-168/94, Blackspur DIY Limited, Unsworth, Bury
 den 18 . september 1995 ( England ), Steven Kellar, J. M. A. Glancy og Ronald Cohen,
 Manchester ( England ), ved Barrister K. P. E. Lasok of the
 i sag T-167/94, Detlef Nölle mod Rådet for Den Europæi Bar of England and Wales, og Solicitor Charles Khan, og
 ske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesska med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Maria
 ber ( J ) Dennewald, 12, avenue de la Porte Neuve, mod Rådet for
 (Ansvar uden for kontraktforhold — formaliteten — Den Europæiske Union ved Jorge Monteiro, Hans-Jürgen
 antidumpinggrundforordning (EØF) nr.


text:
2423/88 — tilside Rabe og Georg M. Berrisch, som befuldmægtigede, Kom
 sættelse — antidumpingforordning (EØF) nr. 725/89 — missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Eric White,
 ugyldighed — ansvar som følge af generelle retsakter — som befuldmægtiget, hvori der i henhold til EØF-traktatens
 omsorgsprincippet — retten til kontradiktion — tilstræk artikel 178 og 215 , stk . 2, er nedlagt påstand om, at Rådet
 kelig kvalificeret krænkelse) for Den Europæiske Union og Kommissionen tilpligtes at
 ( 95/C 286/31 ) erstatte det tab, som sagsøgerne hævder at have lidt på
 grund af disse institutioners handlinger og undladelser i
 forbindelse med pålæggelse af en antidumpingtold på
 (Processprog: tysk) indførsler af visse malerpensler og -børster med oprindelse i
 Den Kinesiske Folkerepublik, har Retten ( Første Udvidede
 I sag T-167/94, Detlef Nölle, der driver virksomhed under Afdeling ), sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça, og
 firmanavnet » Eugen Nölle «, med bopæl i Remscheid dommerne D. P. M. Barrington, H. Kirschner, A. Kaloge
 (Tyskland ), ved advokaterne Frank Montag og Hans- ropoulos og V. Tiili; justitssekretær: H. Jung, den 18 . sep
 Joachim Prieβ, Bruxelles, mod Rådet for Den Europæiske tember 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Union ved Jorge Monteiro, Jürgen Hube, Hans-Jürgen Rabe
 og Georg Berrisch, som befuldmægtigede, og Kommissio 1 ) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Eric L. White og De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Claus-Michael Flappe, som befuldmægtigede, hvori der i
 henhold til EØF-traktatens artikel 178 og 215 , stk . 2 , er 2 ) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger in solidum.
 nedlagt påstand om erstatning af det tab, som sagsøgeren
 angiver at have lidt i kraft af vedtagelsen af Rådets (M EFT nr . C 277 af 15 . 10 . 1993 .
 forordning ( EØF) nr. 725/89 af 20 . marts 1989 om
 indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af


text:
10.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/13
 Sag anlagt den 26. september 2005 — Frankin m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-359/05)
 (2005/C 315/25)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Jacques Frankin (Sorée, Belgien) m.fl.[ved: avocats G. Bounéou og F. Frabetti]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af den stiltiende afvisning af at yde bistand i henhold til vedtægtens artikel 24.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne, som alle er tjenestemænd eller øvrige ansatte ved Kommissionen, havde anmodet om overførsel af de pensionsrettigheder, de havde optjent i Belgien, til Fællesskabernes ordning i henhold til bestemmelserne i en belgisk lov vedtaget i 1991. I 2003 vedtog Belgien en ny lov, som ifølge sagsøgerne fastsætter mere favorable vilkår for denne type nye overførsler. Eftersom sagsøgerne allerede havde iværksat overførsel af deres rettigheder, kunne de imidlertid ikke benytte sig af bestemmelserne i lov 2003.
 Efter et informationsmøde, som fandt sted den 9. december 2004, erfarede sagsøgerne, at Kommissionen ikke havde til hensigt at bistå dens tjenestemænd og øvrige ansatte med at opnå den for dem mest tilfredsstillende overførsel.
 Sagsøgerne har med søgsmålet anfægtet Kommissionens afgørelse, som de betegner som en afvisning af at yde bistand i strid med vedtægtens artikel 24. Sagsøgerne har til støtte for deres søgsmål foruden sidstnævnte artikel ligeledes anført, at der er sket tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling, af forbudet mod usaglig sagsbehandling, af begrundelsespligten, af den berettigede forventning og af reglen »patere legem quam ipse fecisti«, samt at der foreligger magtmisbrug.