text:
5.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 328/32
 Sag anlagt den 10. august 2015 — Guccio Gucci mod KHIM — Guess? IP Holder (Gengivelse af sammenflettede tegn)
 (Sag T-461/15)
 (2015/C 328/29)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Guccio Gucci SpA (Firenze, Italien) (ved advokaterne P. Roncaglia, F. Rossi og N. Parrotta)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Guess? IP Holder LP (Los Angeles, De Forenede Stater)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Guess? IP Holder LP
 Det omtvistede varemærke: Et figurmærke (gengivelse af sammenflettede tegn) — EF-varemærke nr. 5 538 012
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 27. maj 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2049/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået for sagsøgeren under denne sag.
 —
 Guess? IP Holder LP tilpligtes at betale de omkostninger, der er opstået for sagsøgeren både i forbindelse med sagen for Harmoniseringskontorets annullationsafdeling og appelkammeret
 Anbringende(r)
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/39
 Sag anlagt den 18. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-334/08)
 (2008/C 223/65)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Aresu og A. Caeiros, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 10 EF, artikel 8 i Rådets afgørelse 2000/597/EF, Euratom af 29. september 2000 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (1) samt artikel 2, 6, 10, 11 og 17 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom, om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (2), idet den har nægtet at stille egne indtægter svarende til den toldmæssige forpligtelse afledt af, at den lokale toldmyndighed for Puglia og Basilicata i Bari fra den 27. februar 1997 udstedte ulovlige tilladelser til i Taranto at oprette og drive toldlagre af type C efterfulgt af bevillinger til forarbejdning under toldkontrol og aktiv forædling, indtil tilladelserne blev tilbagekaldt den 4. december 2002, til rådighed for Kommissionen.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen foreholder med nærværende søgsmål den italienske regering at have nægtet at stille egne indtægter — opgjort til ca. 23 mio. EUR — hidrørende fra visse ulovlige toldtilladelser udstedt i Taranto i perioden fra februar 1997 til december 2002 til rådighed for De Europæiske Fællesskaber.
 Sagen vedrører grundlæggende ansvaret for de indtægter, der ikke er opkrævet som følge af de omhandlede ulovlige operationer. Den italienske regering har gjort gældende, at den ikke er ansvarlig for de manglende indtægter som følge af nævnte ulovligheder, idet ulovlighederne udelukkende kan tilregnes de tjenestemænd, der har fremkaldt tabet, hvorimod Kommissionen er af den opfattelse, at den italienske stat i henhold til gældende fællesskabslovgivning skal bære alle økonomiske følger af handlinger foretaget af tjenestemænd, der handler i statens navn og for dennes regning, også når disse er ulovlige.
 (1) EFT L 253, s. 42.
 (2) EFT L 130, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/16
 Sag anlagt den 8. december 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-507/04)
 (2005/C 45/30)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. december 2004 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Michael Van Beek og Bernhard Schima, bistået af Rechtsanwalt Matthias Lang, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sin forpligtelse til at foretage en korrekt eller fuldstændig gennemførelse af Rådets direktiv 79/409/EØF af 2. april 1979 (1) om beskyttelse af vilde fugle, idet den ikke har gennemført dette direktivs artikel 1, stk. 1 og 2, artikel 5, artikel 6, stk. 1, artikel 7, stk. 1 og 4, artikel 8, artikel 9, stk. 1 og 2, samt artikel 11 fuldstændigt eller korrekt i østrigsk ret.
 2.
 Republikken Østrig tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I den foreliggende sag har Kommissionen anfægtet den mangelfulde gennemførelse i østrigsk ret af direktiv 79/409/EØF ved de relevante retsforskrifter, der er meddelt Kommissionen, eller hvis udstedelse Kommissionen havde kendskab til, i forbundslandene Burgenland, Kärnten, Niederösterreich, Oberösterreich, Salzburg, Steiermark, Tirol, Vorarlberg og Wien.
 Efter Kommissionens opfattelse er der på enkelte forbundslandes område ikke foretaget en fuldstændig eller korrekt gennemførelse af bestemmelserne om direktivets anvendelsesområde (direktivets artikel 1, stk. 1 og 2), den generelle beskyttelsesordning for fuglearter (direktivets artikel 5), handelsforbuddet (direktivets artikel 6, stk. 1), forskrifterne om jagt af de i bilag II nævnte arter (direktivets artikel 7, stk. 1), ordningerne for bevarelse af bestande (direktivets artikel 7, stk. 4), forskrifterne om forbudte jagt- og fangstmetoder og -midler (direktivets artikel 8), om betingelserne for at fravige artikel 5-8 (direktivets artikel 9, stk. 1 og 2) og forskrifterne om indførelse af vilde fugle (direktivets artikel 11).
 (1) EFT L 103, s. 1.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/41
 Rettens dom af 9. september 2011 — Omnicare mod KHIM — Astellas Pharma (OMNICARE)
 (Sag T-290/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket OMNICARE - det ældre nationale figurmærke OMNICARE - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - lighed mellem tjenesteydelserne - reel brug af det ældre varemærke)
 2011/C 311/75
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, De Forenede Stater) (ved M. Edenborough, QC)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Astellas Pharma GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne C. Gutiérrez Martínez, M.H. Granado Carpenter og M. Polo Carreño)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. maj 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 402/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Yamanouchi Pharma GmbH og Omnicare, Inc.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Omnicare Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 244 af 10.10.2009.


text:
C 102/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.4.2000
 DOMSTOLENS DOM c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 8 % p.a., til betaling sker.
 (Sjette Afdeling)
 2) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 W.H. Brinkhoff en erstatning på 362 383 NLG.
 af 27. januar 2000
 b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 5. maj
 i de forenede sager C-104/89 og C-37/90 (påstand om 1984 til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 erstatning), J.M. Mulder, W.H. Brinkhoff, J.M.M. Muskens,
 T. Twijnstra (sag C-104/89) og Otto Heinemann (sag
 C-37/90) mod Rådet for Den Europæiske Union og
 Kommissionen for Den Europæiske Fællesskaber (1) c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 8 % p.a., til betaling sker.
 (»Tillægsafgift på mælk — ansvar uden for kontraktforhold
 — erstatning og opgørelse af tab«) 3) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 J.M.M. Muskens en erstatning på 324 914 NLG.
 (2000/C 102/02)
 b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 22. no-
 vember til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 (Processprog: nederlandsk og tysk)
 c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 8 % p.a., til betaling sker.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) 4) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 T. Twijnstra en erstatning på 579 570 NLG.
 I de forenede sager C-104/89 og C-37/90, J.M. Mulder,
 W.H. Brinkhoff, J.M.M. Muskens, T. Twijnstra ved advokaterne b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 10. april
 H.J. Bronkhorst, Haag, og E.H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, 1985 til dagen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 og med valgt adresse i Luxemburg hos advokat J. Loesch, 11,
 rue Goethe, og Otto Heinemann ved advokat M. Düsing,
 Münster, og med valgt adresse i Luxemburg hos advokaterne
 Lambert, Dupong og Konsbrück, 14 a, rue des Bains, mod c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 Rådet for De Europæiske Union (befuldmægtigede i sag 8 % p.a., til betaling sker.
 C-104/89: Arthur Brautigam og G. Houttin; og i sag C-37/90:
 A. Brautigam) og Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede i sag C-104/89 T. van Rijn, i sag — I sag C-37/90:
 C-37/90: D. Booß, bistået af advokat H.-J. Rabe) angående en
 påstand om erstatning i henhold til EF-traktatens artikel 178
 og artikel 215, stk. 2 (nu artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2,
 5) a) Rådet og Kommissionen tilpligtes in solidum at betale
 EF) har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af P.J.G. Kap-
 O. Heinemann en erstatning på 17 411 DM.
 teyn, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommer-
 ne G. Hirsch (refererende dommer) og H. Ragnemalm; general-
 advokat: A. Saggio; justitssekretær: H.A. Rühl, den 27. januar
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: b) Dette beløb forrentes med 1,5 % p.a. fra den 20. novem-
 ber 1984 til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen.
 — I sag C-104/89:
 c) Fra sidstnævnte dato tillægges beløbet morarenter med
 7 % p.a., til betaling sker.
 1) a) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for


text:
Den Europæiske Fællesskaber tilpligtes in solidum at
 betale J.M. Mulder en erstatning på 555 818 NLG.
 — I begge sager:
 b) Dette beløb forrentes med 1,85 % p.a. fra den 1. oktober
 1984 til datoen for afsigelsen af mellemafgørelsen. 6) I øvrigt frifindes Rådet og Kommissionen.
 ---pagebreak--- 8.4.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 102/3
 7) Rådet og Kommissionen bærer deres egne omkostninger og Den regel om enekompetence, der i artikel 16, nr. 1, litra a), i
 in solidum 90 % af sagsøgernes omkostninger, bortset fra konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence
 udgifterne til den af Domstolen indhentede sagkyndige og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder
 erklæring. Rådet og Kommissionen bærer in solidum 90 % handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978
 af disse udgifter. For så vidt som de resterende 10 % af disse om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige
 udgifter påhviler alle sagsøgerne i de to sager, bæres de af Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved konventionen af
 sagsøgerne i sag C-104/89 med 22 % hver og af sagsøgeren 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks tiltrædelse og ved
 i sag C-37/90 med 12 %. konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget Spaniens og Den
 Portugisiske Republiks tiltrædelse, er fastsat i sager om leje eller
 forpagtning af fast ejendom, finder anvendelse på en sag om
 (1) EFT C 109 af 29.4.1989. EFT C 71 af 21.3.1990. erstatning for mangelfuld rengøring og beskadigelse af en feriebolig,
 som en privatperson havde lejet med henblik på nogle ugers ferie, selv
 når sagen ikke anlægges direkte af ejeren af ejendommen, men af en
 professionel rejsearrangør, som den pågældende havde lejet boligen
 af, og som anlægger sagen efter at være indtrådt i ejerens rettigheder.
 DOMSTOLENS DOM De accessoriske bestemmelser om afbestillingsforsikring og sikkerhed
 for det af kunden betalte beløb, som findes i de almindelige betingelser
 i den kontrakt, der er indgået mellem rejsearrangøren og lejeren, og
 (Sjette Afdeling) som ikke er hovedsagens genstand, påvirker ikke kontraktens karakter
 af leje af fast ejendom i den forstand, hvori udtrykket anvendes i
 af 27. januar 2000 denne bestemmelse i konventionen.
 i sag C-8/98, Dansommer A/S mod Andreas Götz (anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Heil- (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 bronn (1)
 (»Bruxelles-konventionen — artikel 16, nr. 1 — enekompe-
 tence i sager om leje eller forpagtning af fast ejendom —
 anvendelsesområde«)
 (2000/C 102/03)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 af 27. januar 2000
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-190/98, Volker Graf mod Filzmoser Machinenbau
 GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlan-
 I sag C-8/98, angående en anmodning, som Landgericht desgericht Linz) (1)
 Heilbronn (Tyskland) i medfør af protokollen af 3. juni 1971
 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af
 27. September 1968 om reternes kompetence og om fuldbyr- (»Arbejdskraftens frie bevægelighed — fratrædelsesgodt-
 delse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, gørelse — afslag, såfremt arbejdstageren opsiger ansættel-
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende


text:
sesforholdet for at udøve lønnet beskæftigelse i en anden
 sag, Dansommer A/S mod Andreas Götz, at opnå en præjudi- medlemsstat«)
 ciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 16, nr. 1,
 litra a), i konventionen af 27. september 1968 (EFT 1978 (2000/C 102/04)
 L 304, s. 17), som ændret ved konventionen af 9. oktober
 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse (EFT
 L 304, s. 1, og — den ændrede tekst — s. 77), ved konven- (Processprog: tysk)
 tionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks
 tiltrædelse (EFT L 388, s. 1) og ved konventionen af 26. maj
 1989 om Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 tiltrædelse (EFT L 285, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), gjort i Samling af Afgørelse)
 sammensat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen
 (refererende dommer), som fungerende formand for Sjette
 Afdeling, og dommerne P.J.G. Kapteyn og G. Hirsch; generalad- I sag C-190/98, angående en anmodning, som Oberlandesge-
 vokat: A. La Pergola; justitssekretær; ekspeditionssekretær richt Linz (Østrig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu
 H.A. Rühl, den 27. januar 2000 afsagt dom, hvis konklusion artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 lyder således: ret verserende sag, Volker Graf mod Filzmoser Maschinenbau


text:
Nr. C 199/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Slettelse af sag C-6/96 (') Slettelse af sag C-34/96 ( ')
 ( 97/C 199/47 ) ( 97/C 199/51 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-6/ Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-34/
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe
 sag mod Sandro Gallotti, skal slettes af registret. sag mod Maria Paolantoni , skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 . (') EFT nr. C 95 af 30 . 3 . 1996 .
 Slettelse af de forenede sager C-165/96, C-166/96,
 Slettelse af sag C-7/96 (')
 C-167/96, C-168/96 og C-169/96 0 )
 ( 97/C 199/48
 ( 97/C 199/52 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 13 . marts 1997 har formanden for Femte
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-7/ Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol be
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir sluttet, at de forenede sager C-165/96 , C-166/96, C-167/
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe 96, C-168/96' og C-169/96 , Kommissionen for De Europæ
 sag mod Francesco Palermo, skal slettes af registret. iske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik, skal
 slettes af registret.
 H EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 .
 (') EFT nr. C 210 af 20 . 7. 1996 .
 Slettelse af sag C-24/96 (')
 ( 97/C 199/49 ) Slettelse af sag C-189/96 (')
 ( 97/C 199/53 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-24/ Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe C-189/96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 sag mod Vittorio Iannilli, skal slettes af registret. circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Rosalinda Marchionne, skal slettes af registret.
 (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 O EFT nr. C 210 af 20 . 7 . 1996 .
 Slettelse af sag C-25/96 (')
 Slettelse af sag C- 190/96 ( ] )
 ( 97/C 199/50 )
 ( 97/C 199/54 )
 Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-25/ Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura cir C-l 90/96 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 condariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straffe circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 sag mod Francesco Cannizzaro,


text:
C 192/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 Sag anlagt den 26. april 2000 af Consorzio Industrie Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fiammiferi (CIF) mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber Sagsøger er notarfuldmægtig i Baden-Württemberg (Tyskland)
 og udøver dér virksomhed med juridisk rådgivning. Han
 (Sag T-107/00) ansøgte i 1994 om at blive indstillet til egnethedsprøve i
 henhold til den tyske lov om godkendelse som advokat (lov
 (2000/C 192/32) om egnethedsprøve). Ansøgningen blev afvist af de tyske
 myndigheder og domstole i flere instanser. Sagsøger gør nu
 gældende, at lov om egnethedsprøve er udstedt med henblik
 (Processprog: italiensk) på gennemførelsen af direktiv 89/48/EØF (1). Han er individuelt
 og umiddelbart berørt af dette direktiv som følge af de
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der tyske myndigheders og domstoles afslag. Direktivets artikel 1
 den 26. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De krænker artikel 12 EF og flere grundlæggende rettigheder.
 Europæiske Fællesskaber af Consorzio Industrie Fiammiferi Bestemmelsen giver andre medlemsstaters borgere, der har et
 (CIF) ved advokaterne Antoni Tizzano og Gian Michele Roberti, eksamensbevis, som opfylder de formelle krav i direktivet,
 Napoli, og med adressen Place du Grand Sablon, 36, Bruxelles, adgang til egnethedsprøven som tysk advokat, hvorimod tyske
 som valgt adresse. statsborgere med ligeværdige eksamensbeviser ikke har denne
 mulighed. Heri ligger en forskelsbehandling, der må medføre,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: at direktivet kendes ugyldigt.
 — Den stiltiende afvisning af den bekræftende begæring, (1) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16.
 sagsøgeren fremsatte over for Kommissionens generalsek-
 retær den 20. januar 2000, og, om fornødent, den
 foreløbige skrivelse af 17. februar 2000 fra Mary E.
 Prestorn, annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 2. maj 2000 af British American Tobacco
 International (Investments) limited mod Kommissionen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de (Sag T-111/00)
 i sag T-40/00, Consorzio Industrie Fiammiferi mod Kommis-
 sionen, anførte. (2000/C 192/34)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Sag anlagt den 26. april 2000 af Bernd Schmidt mod Rådet Europæiske Fællesskaber af British American Tobacco Interna-
 for Den Europæiske Union tional (Investments) limited (London, England) ved Scott
 Crosby, advokatfirmaet Kemmler Rapp Böhlke & Crosby,
 (Sag T-109/00) Bruxelles.
 (2000/C 192/33) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 8. marts 2000
 (Processprog: tysk) om ikke at give sagsøgeren aktindsigt i referaterne af de
 møder, Udvalget for Forbrugsafgifter holdt den 29. og 30.
 april 1998 og den 28. og 29. oktober 1999, og hvorefter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 udvalget tilsyneladende har truffet beslutning om at klassi-
 den 26. april 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 ficere ekspanderet tobak som et afgiftspligtigt produkt og
 Union af Bernd Schmidt ved advokat Joachim Schorpp,
 bekræftet denne beslutning.
 Schmidt Lamtsch-Grund Rapp, Delitzsch (Forbundsrepublik-
 ken Tyskland). — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, jf.
 artikel 87 i procesreglementet for Retten i Første


text:
Instans.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse
 af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende vide- Sagsøgeren har forklaret, at det som et tobaksfirma har en vital
 regående uddannelser af mindst tre års varighed kendes interesse i at blive klar over, hvorfor et bestemt produkt, nemlig
 ugyldigt for så vidt angår erhvervene advokat og patenta- ekspanderet tobak, betragtes som røgtobak som omhandlet i
 gent. artikel 5, stk. 1, i direktiv 95/59/EF (1) og derfor som


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/27
 Sag anlagt den 4. maj 2007 — Schindler Holding m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-138/07)
 (2007/C 155/52)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Schindler Holding Ltd (Hergiswil, Schweiz), Schindler Management AG (Ebikon, Schweiz), SA Schindler NV (Bruxelles, Belgien), Schindler Sàrl (Luxembourg, Luxembourg), Schindler Liften BV (s'-Gravenhage, Nederlandene) og Schindler Deutschland Holding GmbH (Berlin, Tyskland) (ved Rechtsanwälte R. Bechtold, W. Bosch, U. Soltész og S. Hirsbrunner)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig udg. af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators) annulleres i henhold til artikel 231, stk. 1, EF.
 —
 Subsidiært nedsættes de i beslutningen pålagte bøder.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har anfægtet Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig udg. af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators). Sagsøgerne og andre virksomheder er ved den anfægtede beslutning blevet pålagt bøder for at have deltaget i karteller på markedet for installation og vedligeholdelse af elevatorer og rulletrapper i Belgien, Tyskland, Luxembourg og Nederlandene. Det er Kommissionens opfattelse, at de pågældende virksomheder har tilsidesat artikel 81 EF.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet ved artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), for så vidt som Kommissionen i henhold hertil er tildelt et ubegrænset skøn med henblik på bødefastsættelsen.
 —
 Den af Kommissionen pålagte bøde er i strid med forbuddet mod tilbagevirkende kraft.
 —
 Retningslinjerne for beregningen af bøder (2) (»1998-retningslinjerne«) er uvirksomme, eftersom der heri ikke tages passende hensyn til særlige omstændigheder i forbindelsen mellem bødernes grundbeløb og de respektive overtrædelser, og Kommissionen gives for store skønsbeføjelser ved bødefastsættelsen.
 —
 De beviser, der er fremført af hovedvidnet i henhold til meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (3), er ulovlige som følge af en tilsidesættelse af princippet nemo tenetur, henholdsvis af retten til ikke at afgive belastende vidneudsagn mod én selv, af princippet in dubio pro reo og af proportionalitetsprincippet samt som følge af den måde, hvorpå Kommissionen overskred sine beføjelser ved at vedtage disse beslutninger.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af magtfordelingsprincippet og kravene til en retsstatslig proces.
 —
 Den anfægtede beslutning er ulovlig i henhold til folkeretten, idet de pålagte bøder har eksproprierende karakter.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af 1998-retningslinjerne, eftersom grundbeløbene og udgangsbeløbene var for høje set i forhold til de konkrete overtrædelser.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af 1998-retningslinjerne, eftersom der blev taget utilstrækkeligt/intet hensyn til formildende omstændigheder.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af samarbejdsmeddelelsen af 2002, eftersom der er indrømmet urimeligt lave bødenedsættelser eller afslag herpå efter samarbejde.
 —
 Bøderne er uforholdsmæssigt høje.
 —
 Den anfægtede beslutning er retsstridig, for så vidt som den er rettet til Schindler Holding Ltd og Schindler Management AG, eftersom den, idet der ikke foreligger en folkeretlig aftale med Schweiz, ikke blev meddelt disse selskaber effektivt.
 —
 Betingelserne for at holde Schindler Holding Ltd


text:
ansvarlig in solidum er ikke opfyldt.
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003, eftersom bødernes maksimumbeløb blev overskredet.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).
 (2) Retningslinjer for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten (EFT 1998 C 9, s. 3).
 (3) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3).


text:
25.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 258/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Højesteret (Danmark) den 29. juni 2012, Metro Cash & Carry Danmark ApS mod Skatteministeriet
 (Sag C-315/12)
 2012/C 258/20
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Højesteret
 Parter
 Sagsøger: Metro Cash & Carry Danmark ApS
 Sagsøgte: Skatteministeriet
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktiv 92/12 (1) og forordning 3649/92 (2) fortolkes således, at en erhvervsdrivende i en medlemsstat, der under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende sælger punktafgiftspligtige varer, som er overgået til forbrug i medlemsstaten, og som overleveres til en køber, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, på sælgers forretningssted, uden at sælger bistår med transport eller med at arrangere transport, skal foretage (i) en prøvelse af, om købet af de punktafgiftspligtige varer sker med henblik på at indføre varerne til denne anden medlemsstat og (ii) en prøvelse af, om en sådan indførelse sker med henblik på privat eller erhvervsmæssig anvendelse?
 2)
 Såfremt spørgsmål l besvares bekræftende ønskes oplyst, om den erhvervsdrivende ved salg af punktafgiftspligtige varer under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende ved prøvelsen skal anvende formodningsregler om købers hensigt med de købte varer.
 3)
 Såfremt spørgsmål l besvares bekræftende ønskes yderligere oplyst, om direktiv 92/12 og forordning 3649/92 skal fortolkes således, at en sælger som nævnt i spørgsmål l under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende skal nægte at imødekomme en købers ønske om køb af punktafgiftspligtige varer, hvis køberen ikke tilbyder at aflevere eksemplar l af det i artikel 4 i forordningen nævnte forenklede ledsagedokument, såfremt formålet med købet er at anvende den punktafgiftspligtige vare erhvervsmæssigt i køberens hjemland? Spørgsmålet ønskes tillige besvaret for det tilfælde, at der skal anvendes formodningsregler som anført i spørgsmål 2.
 4)
 Medfører ikrafttrædelsen af direktiv 2008/118 (3) og ophævelsen af direktiv 92/12 en ændring af retstilstanden i forhold til, hvad der fulgte af direktiv 92/12 i relation til besvarelsen af spørgsmål 1-3?
 5)
 Skal udtrykket »varer, som privatpersoner anskaffer til eget brug«, jf. henholdsvis artikel 8 i direktiv 92/12 og artikel 32, stk. l, i direktiv 2008/118, fortolkes således, at det omfatter eller kan omfatte indkøb af punktafgiftspligtige varer under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende? Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, ønskes oplyst, om købene da skal henføres til artikel 7 i direktiv 92/12 henholdsvis artikel 33 i direktiv 2008/118?
 (1) Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1)
 (2) Kommissionens forordning (EØF) nr. 3649/92 af 17. december 1992 om et forenklet ledsagedokument med henblik på omsætning inden for Fællesskabet af punktafgiftspligtige varer der er overgået til forbrug i afgangsmedlemsstaten (EFT L 369, s. 17)
 (3) Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter og om ophævelse af direktiv 92/12/EØF (EUT L 9, s. 12)


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/69
 Sag anlagt den 24. august 2009 — Fédération Internationale des Logis mod KHIM (firkant med udadbuede sider i farven kastaniebrun)
 (Sag T-329/09)
 2009/C 267/126
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Fédération Internationale des Logis (Paris, Frankrig) (ved avocat C. Champagner Katz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. juni 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0202/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Et mærke udvisende en firkant med udadbuede sider i farven kastaniebrun for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 18, 24, 43 og 44 — ansøgning nr. 6468722
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009, idet afbildningen af en firkant med udadbuede sider i en særegen og karakteristisk kastaniebrun farve har det fornødne særpræg for de tjenesteydelser og varer, ansøgningen om registrering angår, da disse elementer giver mærket en særegen fremtræden for disse varer og tjenesteydelser.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/19
 Rettens dom af 19. september 2012 — Fraas mod KHIM (ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, beige og mørkerød)
 (Sag T-328/10) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærke, der gengiver et ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, beige og mørkerød - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 75 og artikel 76, stk. 1, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 (2012/C 331/32)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Tyskland) (ved advokaterne R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved B. Schmidt, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. juni 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 190/2010-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ternet motiv i mørkegrå, lysegrå, beige og mørkerød som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 V. Fraas GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 288 af 23.10.2010.


text:
16.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/2
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 24. februar 2005
 i sag C-320/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2000/43/EF - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 93/04)
 Processprog: fransk
 I sag C-320/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 27. juli 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: D. Martin) mod Storhertugdømmet Luxembourg (befuldmægtiget: S. Schreiner), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne J. Makarczyk og J. Klučka (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 24. februar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2000/43/EF af 29. juni 2000 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af alle uanset race eller etnisk oprindelse, idet det ikke vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 228 af 11.9.2004.


text:
2.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 34/33
 Rettens dom af 11. december 2014 — Saint-Gobain Glass Deutschland mod Kommissionen
 (Sag T-476/12) (1)
 ((Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - forordning (EF) nr. 1367/2006 - dokumenter vedrørende sagsøgerens anlæg i Tyskland og angående en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - delvist afslag på aktindsigt - miljøoplysninger - artikel 6, stk. 1, andet punktum, i forordning nr. 1367/2006 - undtagelse vedrørende beskyttelse af beslutningsprocessen - dokumenter fra en medlemsstat - medlemsstatens indsigelse mod udlevering - artikel 4, stk. 3 og 5, i forordning nr. 1049/2001))
 (2015/C 034/37)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Aachen, Tyskland) (ved advokaterne S. Altenschmidt og C. Dittrich)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved P. Costa de Oliveira og H. Krämer, derefter ved H. Krämer og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af dels Kommissionens stiltiende afgørelse af 4. september 2012 og subsidiært Kommissionens stiltiende afgørelse af 25. september 2012 dels Kommissionens afgørelse af 17. januar 2013 om afslag på fuld aktindsigt i den oversigt, som den Tyske Forbundsrepublik havde fremsendt til Kommissionen inden for rammerne af proceduren i artikel 15, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011, der fastlægger midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT L 130, s. 1), for så vidt som denne oversigt indeholder oplysninger om visse af sagsøgerens anlæg på tysk område, hvilke oplysninger vedrører foreløbige tildelinger samt aktiviteter og kapacitetsniveauer med hensyn til CO2-emissioner i årene 2005 til 2010, anlæggenes effektivitet og de årlige emissionskvoter tildelt foreløbigt for perioden fra 2013 til 2020.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 9 af 12.1.2013.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/28
 Rettens dom af 28. juni 2011 — ATB Norte mod KHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Città)
 (Sag T-482/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket BRICO CENTER Città - de ældre EF-figurmærker ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro og CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 232/49
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ATB Norte, SL (Burgos, Spanien) (først ved advokaterne P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver og G. Marín Raigal, derefter ved advokat F. Brandolini Kujman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved O. Montalto og G. Mannucci, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italien) (ved advokaterne G. Ghidini, M. Mergati og C. Signorini)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1047/2008-4) vedrørende en indsigelsessag mellem ATB Norte, SL og Bricocenter Italia Srl.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 28. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1047/2008-4) annulleres, i det omfang den af Bricocenter Italia Srl for appelkammeret indgivne indsigelse tages til følge for så vidt angår tjenesteydelser, som vedrører »reklame«, »bistand ved forretningsledelse« og »forretningsadministration«, der er omfattet af EF-varemærkeansøgningen.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia Srl og Harmoniseringskontoret bærer de omkostninger, de hver især har afholdt i forbindelse med sagen ved Retten.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/11
 »Merkblatt zum Arbeitnehmer-Entsendegesetz« (informations- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 skrivelse til lov om udstationering af arbejdstagere) i uforandret følgende påstande:
 form stilles udenlandske arbejdsgivere til rådighed, og stadig
 ligger til grund for myndighedernes efterprøvelse.
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/
 42/EF af 22. juni 2000 om ændring af bilagene til Rådets
 Efter de af forbundsregeringen fremførte argumenter har direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/EØF om
 Kommissionen gjort følgende anbringender gældende: fastsættelse af maksimalgrænseværdier for indholdet af
 pesticidrester i og på korn, i og på levnedsmidler af
 — medlemsstaternes ret til selv at fastlægge indholdet af animalsk oprindelse og på og i visse produkter af
 begrebet »mindsteløn«, jf. artikel 3, stk. 1, andet punktum, vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager ( 1),
 i direktiv 96/71/EF, indeholder ikke retten til selv at idet den ikke har sat de fornødne love og administrative
 fastlægge sammenligningsmetoden; bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller
 ikke har underrettet Kommissionen herom.
 — til fastlæggelsen af indholdet af begrebet »mindsteløn«
 hører også fastlæggelsen af kriteriet »forfaldsdato« (»Fällig- 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 keit«), men problemet angående indberegningen af lønbe- ninger.
 standdele med opsat forfaldsdato (f.eks. 13. månedsløn
 og julegratiale) kan ikke løses derved, at lønbestanddelene
 ikke tages i betragtning, således som det er sket i
 informationsskrivelsen;
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — de ved sådanne lønbestanddele eksisterende kontrolpro-
 blemer skal løses bilateralt mellem de berørte medlemssta-
 ter, og må ikke føre til begrænsninger i den frie udveksling
 af tjenesteydelser; Medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre direktiver
 (artikel 249, stk. 3, EF) omfatter en forpligtelse til at overholde
 de i direktiverne fastsatte frister. Denne frist udløb med hensyn
 — en medlemsstat, der har undladt at medregne supplerende til ovennævnte direktiv den 28. februar 2001, uden at
 feriepenge som en bestanddel af mindstelønnen, kan ikke Republikken Østrig havde truffet de nødvendige foranstalt-
 afhjælpe denne »mangel« ved at anse faktisk betalte ninger.
 bidrag til et organ med hjemsted i udlandet, der kan
 sammenlignes med en tysk feriekasse, for et tillæg, der
 ikke skal tages hensyn til.
 (1 ) EFT 2000 L 158, s. 51.
 ( 1) EFT L 18, s. 1.
 Sag anlagt den 2. oktober 2002 af Kommissionen for De
 Sag anlagt den 2. oktober 2002 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-354/02)
 (Sag C-353/02)
 (2002/C 305/18)
 (2002/C 305/17)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. okto- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. okto-
 ber 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen ber 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissio- for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, og Luis Escobar Guerrero, Kommissio- nens Juridiske Tjeneste, og Luis Escobar Guerrero, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Kirchberg, som nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Kirchberg, som
 befuldmægtiget. befuldmægtiget.
 ---pagebreak--- C 305/12


text:
DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.12.2002
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt holdet af pesticidrester i og på korn, i og på levnedsmidler
 følgende påstande: af animalsk oprindelse og på og i visse produkter af
 vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og grøntsager ( 1),
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine idet den ikke har sat de fornødne love og administrative
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/ bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet eller
 57/EF af 22. september 2000 om ændring af bilagene ikke har underrettet Kommissionen herom.
 til Rådets direktiv 76/895/EØF og 90/642/EØF om
 fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 på og i frugt og grøntsager og om fastsættelse af ninger.
 maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og i visse
 produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt og
 grøntsager ( 1), idet den ikke har sat de fornødne love og
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme
 direktivet eller ikke har underrettet Kommissionen herom. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre direktiver
 (artikel 249, stk. 3, EF) omfatter en forpligtelse til at overholde
 de i direktiverne fastsatte frister. Denne frist udløb med
 hensyn til ovennævnte direktiv den 31. marts 2001, uden at
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Republikken Østrig havde truffet de nødvendige foranstalt-
 ninger.
 Medlemsstaternes forpligtelse til at gennemføre direktiver
 (artikel 249, stk. 3, EF) omfatter en forpligtelse til at overholde (1 ) EFT 2000 L 244, s. 78.
 de i direktiverne fastsatte frister. Denne frist udløb med
 hensyn til ovennævnte direktiv den 31. marts 2001, uden at
 Republikken Østrig havde truffet de nødvendige foranstalt-
 ninger.
 ( 1) EFT 2000 L 244, s. 76.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 24. september 2002 af Tribunal du Travail de
 Bruxelles (19. Afdeling) i sagen Yamina Haddad mod Den
 Belgiske Stat
 Sag anlagt den 2. oktober 2002 af Kommissionen for De (Sag C-358/02)
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-355/02) (2002/C 305/20)
 (2002/C 305/19)
 Ved dom afsagt den 24. september 2002, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 7. oktober 2002, har Tribunal du travail
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. okto- de Bruxelles (19. Afdeling) i sagen Yamina Haddad mod Den
 ber 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen Belgiske Stat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun, Kommissio- en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 nens Juridiske Tjeneste, og Luis Escobar Guerrero, Kommissio-
 nens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, C 254, Kirchberg, som Skal artikel 41, stk. 1, i samarbejdsaftalen af 27.4.1976
 befuldmægtiget. mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget
 Marokko, som Fællesskabet godkendte ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 2211/78 af 26. september 1978 (1), navnlig når
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt henses til artikel 14 i Den Europæiske Konvention til Beskyttel-
 følgende påstande: se af Menneskerettigheder og Grundlæggende Frihedsrettighe-
 der, som undertegnet i Rom den 4. november 1950, og
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat


text:
sine artikel 1 i tillægsprotokollen af 20. marts 1952, fortolkes
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/ således, at bestemmelsen er til hinder for, at en medlemsstat
 58/EF af 22. september 2000 om ændring af bilagene til afslår at bevilge en ydelse såsom en ydelse til handicappede,
 Rådets direktiv 86/362/EØF, 86/363/EØF og 90/642/ som der i statens lovgivning er indrømmet dens statsborgere og
 EØF om fastsættelse af maksimalgrænseværdier for ind- statsborgere i Den Europæiske Union ret til, til en marokkansk


text:
C 295/16 | DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende 27. 9 . 97
 C-250/90 (') var relevant her og fører til en anden vur Sag anlagt den 22. juli 1997 af Kommissionen for De
 dering. Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 ( Sag C-268/97 )
 ( 97/C 295/24 )
 — Det er retligt urigtigt eller utilstrækkeligt begrundet, at
 Retten i præmis 146-153 har fastslået, at beslutningen
 af 2 . juli 1992 om Kommissionens afvisning af Flori
 mex m.fl.'s klager er baseret på en fortolkning og Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 anvendelse af artikel 2 , stk . 1 , første punktum , i for 22 . juli 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom
 ordning nr. 26 , som går længere end de forudgående missionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 beslutninger. konsulent Flendrik van Lier og Lena Strom , Kommissio
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 Wagner-Centret, Kirchberg.
 — I præmis 155-169 er Retten med urette og i øvrigt
 uforståeligt kommet til det resultat, at den anfægtede
 beslutning, som nærmere specificeret under sagens Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 behandling, med hensyn til VBA's fortsatte beståen lagt følgende påstande :
 ikke er tilstrækkelig til at godtgøre, at brugsgebyret er
 nødvendigt for at nå målene med EF-traktatens
 artikel 39 i den betydning, der forudsættes i artikel 2 ,
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 stk . 1 , første punktum , i forordning nr. 26 , og Retten
 forpligtelser i henhold til traktaten og direktiv 86/609/
 har anlagt et retligt urigtigt kriterium for anvendelse af
 denne bestemmelse eller i hvert fald anvendt artikel 2 ,
 EØF (') om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes
 love og administrative bestemmelser om beskyttelse af
 stk . 1 , i forordning nr. 26 retligt urigtigt . Retten har
 dyr, der anvendes til forsøg og andre videnskabelige
 overskredet sin kompetence ved på embeds vegne at
 formål , ved ikke inden for de frister, der er fastsat i
 udfylde de faktiske omstændigheder med — i øvrigt
 nævnte direktiv, at træffe de foranstaltninger, der er
 urigtige — opfattelser.
 nødvendige for at opfylde forpligtelserne i henhold til
 dettes artikel 14 og 22 .
 — I præmis 170-183 har Retten indført og anvendt et ret
 ligt urigtigt kriterium eller formuleret i hvert fald et — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 kriterium , som der ikke kan findes støtte for i gæl ninger.
 dende ret, ved at stille den betingelse , at et gebyr, der
 skal sikre VBA's eksistens, kun kan accepteres, såfremt
 gebyret opkræves som en passende modydelse for en Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 tjenesteydelse eller en anden fordel , hvis værdi kan
 berettige gebyrets størrelse; i hvert fald er det, som
 Retten har udtalt herom, uforståeligt. — Det gøres med hensyn til direktivets artikel 14 gæl
 dende , at kravet om modtaget undervisning og den for
 nødne faglige uddannelse i belgisk ret kun er opfyldt
 for en » maitre d'expérience


text:
«, mens nævnte artikel 14
 — 1 præmis 184-186 har Retten med urette og i øvrigt
 omfatter alle » personer, der udfører forsøg eller delta
 uforståeligt udtalt, at Kommissionen ( bl.a .) har ger deri «.
 begrundet sin afvisning af Florimex ' klager med den
 betragtning, at brugsgebyret har samme virkning som
 en mindstepris, og Retten fastslår i øvrigt på grundlag
 af disse betragtninger, at Kommissionens begrundelse — Med hensyn til direktivets artikel 22 gøres det gæl
 er utilstrækkelig. dende, at det ikke er tilstrækkeligt at henvise til
 bestemmelserne om gennemførelse af direktiverne om
 harmonisering af normer og protokoller vedrørende
 afprøvning af medicinske specialiteter og lægemidler,
 — I præmis 191-195 har Retten med urette, eller i hvert således som Belgien har gjort. Formålet med direktiv
 fald uforståeligt og utilstrækkeligt begrundet, taget 86/609/E.ØF er at beskytte dyr og undgå unødig genta
 som udgangspunkt, at VBA's gebyr for forhandlere, gelse af forsøg, hvorfor direktivets artikel 22 generelt
 der har indgået handelsaftaler, og for de direkte leve omfatter alle forsøg » med henblik på at efterkomme
 randører skal være det samme , medmindre der er en national lovgivning eller Fællesskabets retsforskrifter
 forskel mellem de to kategorier af leverandører. vedrørende sundhed og sikkerhed «, dvs . ikke blot
 afprøvning af lægemidler til mennesker og dyr.
 (') Dom at 1 5 . december 1 994 , Sml . 1 994 1 , s . 564 1 , præmis 34-35 .
 (') EFT L 358 af 18 . 12 . 1986 , s . 1 .


text:
16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/25
 3 ) Hver part, herunder intervenienterne, bærer sine egne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 omkostninger. den 19. juni 1997
 (•) EFT nr. C 275 af 13 . 10 . 1993 . i sag T-73/96, Miguel Forcat Icardo mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Tjenestemænd — indplacering i en ny stilling — tjene
 stens interesse — magtfordrejning)
 ( 97/C 252/54 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk)
 den 19. juni 1997
 i sag T-260/94, Air Inter SA mod Kommissionen for De I sag T-73/96, Miguel Forcat Icardo, tjenestemand i Kom
 Europæiske Fællesskaber (') missionen, Bruxelles, ved advokat Georges Vandersanden,
 (Luftfart — opretholdelse af en enekoncession på inden Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos fidu
 rigsruter — forordning (EØF) nr. 2408/92 — artikel 5 og ciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod Kommissi
 8 — retten til at varetage sine interesser — kontradiktions onen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget:
 princippet — princippet om redelighed — proportionali Julian Currall ), angående en påstand om annullation af
 tetsprincippet — EF-traktatens artikel 90, stk. 2) notitsen af 11 . august 1 995 fra generaldirektøren for
 Generaldirektorat IX ( Personale og Administration ), hvor
 ( 97/C 252/53 ) ved sagsøgeren med virkning fra den 1 . oktober 1995 blev
 indplaceret i en ny stilling, og om godtgørelse for ikke
 økonomisk skade, har Retten (Tredje Afdeling ), sammen
 (Processprog: fransk) sat af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne
 C. P. Briët og A. Potocki ; justitssekretær: ekspeditionsse
 kretær B. Pastor, den 19 . juni 1997 afsagt dom , hvis kon
 I sag T-260/94, Air Inter SA, Paray Vieille Poste ( Fran
 klusion lyder således :
 krig), ved advokat Jean-Pierre Spitzer, Paris, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 Grand-Rue, mod Kommissionen for De Europæiske Fæl 1 ) Sagen afvises for så vidt angår den under henvisning til
 lesskaber ( befuldmægtigede: Rolf Wägenbaur og Lucio artikel 24, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i De
 Gussetti ) støttet af TAT European Airlines ved advokat Europæiske Fællesskaber nedlagte påstand om godtgø
 Antoine Winckler, Paris, og solicitor Romano Subiotto, og relse.
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger
 og Hoss, 2, place Winston Churchill, og Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland ( befuldmægti 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske
 gede: John E. Collins og Richard Plender) angående en Fællesskaber.
 påstand om annullation af artikel 1 i Kommissionens
 beslutning 94/291 /EF af 27 . april 1994 om en procedure i
 forbindelse med anvendelsen af Rådets forordning ( EØF) 3 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 nr. 2408/92 ( sag VII/AMA/IV/93 — TAT — Paris ( Orly )-
 Marseille og Paris ( Orly)-Toulouse ) ( EFT nr. L 127 af (') EFT nr. C 233 af 10 . 8 . 1996 .
 19 . 5 . 1994, s. 32 ), har Retten ( Anden Udvidede Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, C. W.


text:
Bellamy, og
 dommerne C. P. Briët og A. Kalogeropoulos; justitssekre
 tær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 19 . juni 1997
 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 1 ) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifin
 des. den 25 . juni 1997
 i sag T-7/96, Francesco Perillo mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (')
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, herunder
 omkostningerne i forbindelse med retsforhandlingerne (Lomé-konventionen — Den Europæiske Udviklingsfond
 i sag C-301 /94', der fandt sted for Domstolen, tillige — manglende betaling af kontraktprisen — Kommissio
 med TAT's omkostninger som intervenient, men ikke nens ansvar uden for kontraktforhold)
 de udgifter, som Det Forenede Kongerige som interve
 ( 97/C 252/55 )
 nient har afholdt, og som Det Forenede Kongerige selv
 bærer.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr. C 275 af 1 . 10 . 1994 .
 I sag T-7/96 , Francesco Perillo, som driver virksomhed
 under navnet ITAMSIDER, Altamura ( Italien ), ved advo


text:
30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/13
 — Subsidiært tages de beløb, der er anført i afgørelsen af Sag anlagt den 11. april 2001 af Robert Bosch GmbH
 21. februar 2001 op til fornyet overvejelse, idet summen mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 af de beløb, der ikke er anerkendt — til skade for (Varemærker og Design)
 IAMA Consulting Srl — nedsættes, i hvert fald med
 600 000 000 (seks hundrede millioner) LIT, og det
 nøjagtige beløb beregnes ud fra billighedshensyn. (Sag T-86/01)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. (2001/C 186/20)
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Den foreliggende sag er rettet mod de afgørelser, der er truffet den 11. april 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 af Kommissionen henholdsvis den 12. februar 2001 (INFSO- i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Robert Bosch
 3/dec0033FM/D(01)240047) og den 21. februar 2001 (INFO- GmbH, Stuttgart (Tyskland), ved rechtsanwalt Dr. Stefan
 R2/feb0020RW/D(01)400027) vedrørende spørgsmålet om Völker, og med valgt adresse i Luxembourg.
 anerkendelse af de udgifter, der er afholdt af IAMA Internatio-
 nal Management Advisors Srl og af sagsøgeren i forbindelse
 med projekterne Esprit REGIS 22337 og REFIAG 23200, for Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 så vidt som udgifter afholdt af sagsøgeren selv, henholdsvis i
 perioden 1. maj 1993 til 31. oktober 1997 (Projekt REGIS — Afgørelse af 31. januar 2001 fra Første Appelkammer
 22337) og 1. november 1996 til 31. oktober 1997 (Projekt ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 REFIAG 23200), ikke anerkendes. (Varemærker og Design) i sag R 123/2000-1 vedørende
 EF-varemærkeansøgning nr. 761 304 annulleres.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført følgende: — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 — Artikel 1362, 1366, 1368, 1370, 1374 og 1375 i den
 italienske Codice civile er tilsidesat og anvendt fejlagtigt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Der foreligger magtfordrejning, idet forudsætningerne for
 afgørelserne er forkerte og de faktiske omstændigheder
 forvanskede. I denne henseende gøres det gældende, at
 Kommissionen anser det sagsøgende selskab og det andet, EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 ovenfor nævnte selskab for forskellige og selvstændige ger:
 selskaber, hvorimod de indgår i IAMA-koncernen, som
 de begge repræsenterer. Følgelig synes sagsøgte at have Det omhandlede EF-va- Ordmærket »Kit Super Pro«
 tillagt IAMA consulting Srl’s formelle indtræden i IAMA remærke:
 International Srl’s sted afgørende betydning, idet den først
 har anerkendt sagsøgeren som værende indtrådt i det Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klas-
 retsforhold, der oprindelig er indgået med IAMA Interna- se 12 (dele til reparation af tromle-
 tional Srl, fra den 1. november 1997 at regne. bremser på køretøjer til brug på
 land)
 — Der foreligger magtfordrejning, idet afgørelserne er ulogi-
 ske, selvmodsigende og utilstrækkeligt begrundet. Hvad Appelkammerets afgø- Afvisnig af EF-varemærkeansøg-
 dette punkt angår, gøres det gældende, at det — da de to relse: ningen
 nævnte selskaber indgår i samme koncern, hvor sagsøge-
 ren er driftsselskabet i forhold til moderselskabet IAMA Søgsmålsgrunde: — Varemærket er ikke beskriven-
 International Srl, og da kontrakterne er


text:
opfyldt rettidigt de i den forstand, udtrykket
 — er vanskeligt at se, hvilket formål Kommissionen anvendes i artikel 7, stk. 1,
 forfølger, når den straffer IAMA-koncernen ved ikke at litra c), i forordning (EF)
 anerkende udgifter, som sagsøgeren har afholdt ved nr. 40/94 (1)
 opfyldelsen af kontrakter, som i øvrigt har gjort det
 muligt fuldt ud at nå de fastsatte mål. — Der er intet konkret behov for
 at udelukke registrering
 — Varemærket har det mindste-
 mål af adskillelsesevne, der
 kræves for at opnå varemær-
 kebskyttelse
 ---pagebreak--- C 186/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 30.6.2001
 — Registrering af det anmeldte Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 varemærke er i overensstem-
 melse med Appelkamrenes
 hidtidige afgørelsespraksis Sagsøgeren har under henvisning til dommen i sagen Antillean
 Rice Mills anført, at beskyttelsesforanstaltninger skal have
 — Tilsidesættelse henholdsvis midlertidig karakter. Sagsøgeren har anført, at der ikke er
 fejlagtig fortolkning af arti- foretaget den mindste vurdering og end mindre en undersøgel-
 kel 7, stk. 1, litra b) og c), i se af nødvendigheden af at forlænge foranstaltningerne i det
 forordning nr. 40/94 foreliggende tilfælde.
 I øvrigt svarer søgsmålsgrundene og de væsentligste argumen-
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om varemærker ter til de i sagerne T-94/00 og T-332/00 anførte.
 (EFT 1994 L 11, s. 1).
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 396/2001 af 27.2.2001
 om fortsat anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger over for
 indførsel fra de oversøiske lande og territorier af sukkerprodukter,
 som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen, for perioden
 1.3.2001 —30.6.2001 (EFT L 58, s. 13).
 Sag anlagt den 13. april 2001 af Rica Foods (Free Zone)
 NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-87/01) Sag anlagt den 24. april 2001 af Sniace S.A. mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2001/C 186/21)
 (Sag T-88/01)
 (Processprog: nederlandsk) (2001/C 186/22)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 13. april 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De (Processprog: spansk)
 Europæiske Fællesskaber af Rica Foods (Free Zone) NV,
 Oranjestad (Aruba), ved avocat G. van der Wal, Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos avocat A. May, Route Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 d’Esch 398. den 24. april 2001 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Sniace S.A., Madrid, ved
 advokaterne José Luis Baró Fuentes, Miguel Angel Gómez de
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Liaño y Botella og Fernando Rodrı́guez Carretero, Madrid.
 — Forordning (EF) nr. 376/2001 (1) annulleres.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Fællesskabet er ansvarlig for den skade, — Artikel 1 i beslutningen af 19. juli 2000 annulleres, for så
 som sagsøgeren har lidt som følge af den omstændighed, vidt den bestemmer, at ydelse af garantier for et beløb på
 at indførslen af de i forordning nr. 376/2001 omhandlede 35,80 mio. EUR ikke udgør støtte i medfør af EF-
 produkter siden den 1. marts 2001 har været forhindret traktatens artikel 87, stk. 1.
 eller begrænset på grund af forordning nr. 376/2001,
 parterne pålægges at komme til enighed om størrelsen af — Beslutningens artikel


text:
2 annulleres, for så vidt den bestem-
 den skade, som sagsøgeren har lidt, og såfremt der ikke mer, at den støtte, som Østrig har ydet LLG gennem
 opnås enighed herom, fortsættes sagen inden for en af WiBAG’s indrømmelse af en garanti på 14,5 mio. EUR,
 Retten fastsat frist med henblik på at fastslå størrelsen af er i overensstemmelse med den garantiordning, Kommis-
 skaden, subsidiært tilpligtes Fællesskabet at godtgøre sionen har godkendt under N 542/95.
 sagsøgeren den skade, der er opgjort, og som vil blive
 opgjort, og mere subsidiært tilpligtes Fællesskabet at — Beslutningens artikel 3 annulleres, for så vidt den bestem-
 betale en af Retten efter ret og billighed fastsat erstatning mer, at de individuelle støtteforanstaltninger, som Østrig
 med rente 8 % p.a. fra stævningens dato til fuld betaling har indrømmet i form af støtte på 0,4 mio. EUR i
 sker. forbindelse med grundkøb og den støtte på
 21,8 mio. EUR i form af kapitaltilskud, er forenelige med
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. fællesmarkedet.


text:
8.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 273/21
 Sag anlagt den 23. juli 2012 — Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-325/12)
 2012/C 273/36
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels, J. Langer og M. de Ree, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 11. maj 2012 SG-Geffe (2012) D/3150 i sag SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 og N 528/2009 — Nederlandene/ING — restructuring aid) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrørende en tilsidesættelse af retten til forsvar og af princippet om omhyggelig forvaltning.
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen ikke var berettiget til at vedtage den trufne afgørelse uden at give Nederlandene mulighed for at ytre sig om Kommissionens grundlag for at vurdere, at Nederlandene havde ydet støtte til ING ved at ændre på vilkårene for tilbagebetaling.
 —
 Subsidiært har Kommissionen tilsidesat princippet om omhyggelig forvaltning, fordi den har truffet sin afgørelse uden at tage de argumenter, som den nederlandske regering fremførte under proceduren ved Retten i de forenede sager T-29/10 og T-33/10, og som Retten fulgte i den dom, den afsagde i disse sager den 2. marts 2012, i betragtning.
 2)
 Andet anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF.
 —
 Sagsøgeren gør gældende, at afgørelsen er uforenelig med artikel 107 TEUF, fordi Kommissionen i afgørelsens punkt 213 med urette har fastslået, at ændringen af betingelserne for tilbagebetaling udgør statsstøtte.
 3)
 Tredje anbringende vedrørende en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, af procesreglementet og af artikel 266 TEUF.
 —
 Sagsøgeren anfører, at Kommissionen ikke har gennemført Rettens dom af 2. marts 2012 korrekt, og at den har tilsidesat artikel 107 TEUF, procesreglementet og artikel 266 TEUF, idet den i den trufne afgørelse har betinget godkendelsen af kapitaltilførsel af de samme udlignende foranstaltninger som i den tidligere afgørelse af 2009 (som Retten annullerede ved sin dom af 2.3.2012), selv om Kommissionen har vurderet statsstøtten til at være 2 milliarder EUR mindre end tidligere anslået.


text:
C 305/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.12.2002
 DOMSTOLENS KENDELSE DOMSTOLENS KENDELSE
 (Første Afdeling) (Første Afdeling)
 af 8. oktober 2002
 af 14. oktober 2002
 i sag C-190/02, Viacom Outdoor Srl mod Giotto Immobili-
 i sag C-158/01, Catherine Withers mod Samantha Delaney, er SARL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Giudice
 Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) (anmodning om di pace di Genova-Voltri) ( 1)
 præjudiciel afgørelse fra Circuit Court, County of Cork) ( 1)
 (»Præjudiciel forelæggelse — afvisning«)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — besvarelse, der
 klart kan udledes af retspraksis — tilnærmelse af lovgivnin- (2002/C 305/12)
 gerne — direktiv 72/166/EØF og 84/5/EØF — lovpligtig
 ansvarsforsikring for motorkøretøjer — skade forvoldt på (Processprog: italiensk)
 passagerer)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (2002/C 305/11) gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: engelsk)
 I sag C-190/02, angående en anmodning, som Giudice di pace
 di Genova-Voltri (Italien) i medfør af artikel 234 EF har
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 gjort i Samling af Afgørelser) Viacom Outdoor Srl mod Giotto Immobilier SARL, at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2 EF,
 artikel 3, stk. 1, litra a), b), og c), EF, artikel 23 EF, artikel 27,
 litra a), b), og d), EF, artikel 31, stk. 1 og 3, EF, artikel 49 EF,
 I sag C-158/01, angående en anmodning, som Circuit Court, 50 EF, 81 EF, 82 EF, 86 EF og 87 EF, har Domstolen (Første
 County of Cork (Irland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet,
 til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Catherine og dommerne P. Jann og A. Rosas (refererende dommer);
 Withers mod Samantha Delaney, Motor Insurers Bureau of generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 8. okto-
 Ireland (MIBI), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende ber 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 fortolkningen af Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af Giudice
 om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og kontrollen med di pace di Genova-Voltri ved kendelse af 9. april 2002, afvises.
 forsikringspligtens overholdelse (EFT L 103, s. 1) og af Rådets
 andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsik- (1 ) EFT C 169 af 13.7.2002.
 ring for motorkøretøjer (EFT L 8, s. 17), har Domstolen (Første
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet,
 og dommerne P. Jann (refererende dommer) og A. Rosas;
 generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 14. ok-
 tober 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Rådets direktiv 72/166/EØF af 24. april 1972 om indbyrdes se afsagt den 11. juli 2002 af Oberster Gerichtshof der
 tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for Republik Österreich i en sag angående børnebidrag anlagt
 motorkøretøjer og kontrollen med forsikringspligtens overholdelse og af Nils Laurin Effing
 Rådets andet direktiv 84/5/EØF af 30. december 1983 om indbyrdes
 tilnærmelse af


text:
medlemsstaternes lovgivning om ansvarsforsikring for
 motorkøretøjer skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at (Sag C-302/02)
 der opretholdes en national lovgivning i henhold til hvilken den
 lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer dækker personskade (2002/C 305/13)
 forvoldt på passagerer i en del af et køretøj — bortset fra store busser
 o.l. (»public service vehicles«) — hvis denne del af køretøjet er beregnet
 til passagerer og konstrueret med sæder til disse.
 Ved kendelse afsagt den 11. juli 2002, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 26. august 2002, har Oberster Gerichtshof
 ( 1) EFT C 186 af 30.6.2001. der Republik Österreich i en sag angående børnebidrag anlagt
 af Nils Laurin Effing forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål:


text:
20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/15
 3. Appellanten anfùrer, at Retten begik en retlig fejl, da ten påberåbte sig, og undlod at undersùge en lang
 den fastslog, at den blotte antagelse af, at der i fremti- rñkke af disse.
 den kunne blive pålagt sanktioner for de påklagede
 former for praksis, var tilstrñkkelig til, at Kommissio-
 nen kunne anses for at sikre opfyldelsen af det gene-
 9. Appellanten gùr gñldende, at Retten begik en retlig
 relle mål i EF-traktatens artikel 3, litra g).
 fejl og tilsidesatte procesreglementets artikel 62 ved at
 nñgte at inddrage de dokumenter, appellanten fremlag-
 de, alene fordi de tidsmñssigt lå efter den anfñgtede
 Retten har anlagt en forkert fortolkning af den nùj- beslutning.
 agtige rñkkevidde af den pligt, der i EF-traktatens
 artikel 85 og 155 pålñgges Kommissionen med hen-
 blik på at sikre en korrekt anvendelse af traktatens (1) EFT C 189 af 22.7.1995, s. 17.
 artikel 85, jf. artikel 3, litra g). (2) Rådets forordning nr. 17 af 6.2.1962, fùrste forordning om
 anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86
 (EFT 1959-1962, s. 81).
 4. Tilsidesñttelse af princippet om, at lovligheden af en
 anfñgtet beslutning kun kan vurderes ud fra den ret-
 lige og faktiske situation på tidspunktet, hvor beslut-
 ningen blev vedtaget.
 5. Appellanten gùr gñldende: Appel ivñrksat den 8. december 1998 af International
 Express Carriers Conference (IECC) til prùvelse af
 dom afsagt den 16. september 1998 af De Europñiske
 Ð Dommen indeholder sådanne modsigelser i sin Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Udvidede
 begrundelse, at den må anses for ikke at vñre til- Afdeling) i de forenede sager T-133/99 (1) og T-204/95 (2),
 strñkkelig begrundet. International Express Carriers Conference (IECC) mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, i sag
 T-133/95 og T-204/95 stùttet af Det Forenede Kongerige
 Ð For så vidt Domstolen finder, at anvendelsen af Storbritannien og Nordirland, Deutsche Post AG og The
 begrebet vedrùrende Fñllesskabets interesse nùd- Post Office og i sag T-133/95 af La Poste
 vendigvis indebñrer en vurdering af Automec II-
 kriterierne, er det appellantens opfattelse, at Retten (Sag C-450/98 P)
 har undladt at begrunde, hvorfor den anså disse
 kriterier for opfyldt. (1999/C 48/25)
 Ð Retten har tilsidesat sin begrundelsespligt ved ikke
 at angive grundene til, at de nye omstñndigheder, Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 som appellanten påberåbte sig til stùtte for begñ- 8. december 1998 ivñrksat appel af International Express
 ringen om genåbning af den mundtlige forhand- Carriers Conference (IECC), GeneÁve (Schweiz), ved advo-
 ling, ikke omfattede forhold, som kunne have kat EÂric Morgan de Rivery, Paris, advokat Jacques Deren-
 betydning for sagens udfald, jf. artikel 62 i Rettens ne, Paris og Bruxelles, og advokat Monica Cunningham,
 procesreglement. Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Alex Schmitt, Bonn & Schmitt, 7, val Ste Croix, til prù-
 velse af dom afsagt den 16. september 1998 af De Euro-
 pñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Udvidede
 6. Appellanten anfùrer, at den begrundelse, hvorved Ret-
 Afdeling) i de forenede sager T-133/95 og T-204/95,
 ten


text:
forkastede appellantens anbringende om forskels-
 International Express Carriers Conference (IECC) mod
 behandling, med hensyn til fortolkningen af dette
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, i sag
 begreb bygger på en retlig fejl.
 T-133/95 og T-204/95 stùttet af Det Forenede Kongerige
 Storbritannien og Nordirland, Deutsche Post AG og The
 Post Office og i sag T-133/95 af La Poste.
 7. Appellanten gùr gñldende, at Retten tilsidesatte rets-
 sikkerhedsprincippet, da den accepterede at foretage
 en afvejning af tilsidesñttelsen af udkastet til Reims-af-
 talen over for dens påståede konkurrencefremmende Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 virkninger, der lå uden for rammerne af EF-traktatens
 artikel 85, stk. 3, og dermed fraveg en langvarig, fast
 retspraksis. Ð Dom afsagt af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùr-
 ste Instans (Tredje Udvidede Afdeling) af 16. september
 1998 i de forenede sager T-133/95 og T-204/95,
 8. Appellanten anfùrer endvidere, at Retten begik en ret- International Express Carriers Conference (IECC) mod
 lig fejl ved anvendelsen af begrebet magtfordrejning, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, ophñ-
 idet den ikke ville foretage en samlet vurdering af alle ves, for så vidt den angår sag T-204/95 og for så vidt
 de relevante og samstemmende forhold, som appellan- angår prñmis 78-83 i sag T-133/95.
 ---pagebreak--- C 48/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.1999
 Ð Domstolen trñffer selv afgùrelse i sag T-204/95 i hen- efter beslutningen af 6. april 1996, hvori Kommissio-
 hold til artikel 54 i EF-statutten for Domstolen, således nen selv erklñrede, at den agtede at trñffe en endelig
 at det fastslås, at den i sag T-204/95 anfñgtede beslut- afgùrelse om den anden del af klagen i dens helhed,
 ning af 14. august 1995 er en nullitet, subsidiñrt at således at Kommissionen ikke lñngere havde noget
 beslutningen annulleres. skùn. Efter IECC's opfattelse er Kommissionens for-
 drejning af den normale sagsbehandling i henhold for-
 ordning nr. 99/63/EéF (4) så alvorlig, at skrivelsen af
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne 12. april 1995 og den efterfùlgende beslutning af
 i sag T-204/95 og i sag T-133/95, såfremt dommen del- 14. august 1995 skulle have vñret anset for nulliteter.
 vis ophñves, samt omkostningerne vedrùrende appel-
 len.
 4. R e t l i g f e j l i f o r b i n d e l s e m e d a n v e n d e l s e n
 af det retlige begreb vedrùrende Fñlles-
 Ð Intervenienterne i sagen ved Retten i Fùrste Instans til-
 skabets interesse
 pligtes at betale appellantens omkostninger som fùlge
 af interventionen i forbindelse med sagernes behand-
 ling ved Retten i Fùrste Instans.
 Ð Retten foretog en forkert retsanvendelse, da den
 fastslog, at Kommissionen var berettiget til at
 anvende begrebet vedrùrende Fñllesskabets inter-
 Ð Subsidiñrt for det tilfñlde, at Domstolen ikke selv
 esse uden udtrykkeligt at henvise hertil i beslutnin-
 trñffer afgùrelse i sagen, udsñttes afgùrelsen om
 gen.
 sagens omkostninger, og sagen hjemvises til en afdeling
 ved Retten i Fùrste Instans, som er sammensat af
 andre dommere end dommerne i den afdeling, som
 traf afgùrelse i de forenede sager T-133/95 og Ð


text:
Subsidiñrt anvendte Retten begrebet vedrùrende
 T-204/95. Fñllesskabets interesse forkert og tilsidesatte sin
 pligt til at efterprùve anvendelsen af dette begreb
 ved ikke at undersùge, om betingelsen vedrùrende
 Anbringender og vñsentligste argumenter: Fñllesskabets interesse i dette tilfñlde faktisk var
 opfyldt.
 1. T i l s i d e s ñ t t e l s e a f a r t i k e l 3 , s t k . 2 , l i t r a b ) ,
 i f o r o r d n i n g n r. 1 7 ( 3 ) Ð Subsidiñrt har Retten Ð for det tilfñlde, at den
 må anses for at have undersùgt betingelsen ved-
 rùrende Fñllesskabets interesse Ð anvendt dette
 begreb forkert, idet den undlod behùrigt at under-
 Retten anvendte begrebet om berettiget interesse i
 sùge, om klagerens rettigheder sikres tilstrñkkeligt
 artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning nr. 17 forkert,
 ved de nationale domstole, og om Kommissionen
 idet den med urette begrñnsede dette begreb ved ikke
 derfor med fùje kunne påberåbe sig begrebet ved-
 at anerkende, at IECC har en berettiget interesse i alle
 rùrende Fñllesskabets interesse.
 de tilfñlde, hvor remailforsendelser blev nñgtet videre-
 befordret, og som nùdvendigvis påvirkede IECC-med-
 lemmernes aktiviteter.
 5. T i l s i d e s ñ t t e l s e a f E F - t r a k t a t e n s a r t i k e l 8 5
 og 86, jf. EF-traktatens artikel 3, litra g),
 2. F e j l f o r t o l k n i n g a f b e s l u t n i n g e n a f 6 . a p r i l artikel 89 og 155
 1995
 IECC anfùrer, at Retten fortolkede meningen af fire Appellanten anfùrer, at Retten begik en retlig fejl, da
 dokumenter, som sammenslutningen fremlagde for den med henvisning til EF-traktaten artikel 3, litra g),
 Retten, forkert, selv om meningen fremgår klart heraf. og artikel 89, sammenholdt med forordning nr. 17/62,
 Det drejer sig om Kommissionens skrivelse af fastslog, at Kommissionen kunne afslå appellantens
 17. februar 1995, appellantens skrivelse af 22. februar klage, allerede fordi de anfñgtede former for praksis
 1995, den anfñgtede beslutning i sag T-133/95, dvs. angiveligt var bragt til ophùr.
 skrivelsen af 6. april 1995, og Kommissionens svar-
 skrift.
 6. M o d s t r i d e n d e og utilstrñkkelig retlig
 begrundelse
 3. T i l s i d e s ñ t t e l s e a f det fñllesskabsretlige
 nullitetsbegreb
 Appellanten anfùrer, at Retten ikke i tilstrñkkeligt
 Dette anbringende vedrùrer spùrgsmålet om omfang begrundede sin dom på tre punkter, og at visse
 artikel 6-skrivelsen af 12. april 1995 og den efter- udtalelser fra Retten er i modstrid med dens begrun-
 fùlgende beslutning af 14. august 1995, som ligger delse vedrùrende andre dele af sagen.
 ---pagebreak--- 20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/17
 7. F o


text:
r k e r t a n v e n d e l s e a f d e t r e t l i g e b e g r e b 3. Under hvilke betingelser handler en udsteder af en fak-
 magtfordrejning tura i god tro?
 Appellanten anfùrer endvidere, at Retten begik en ret-
 lig fejl ved anvendelsen af begrebet magtfordrejning,
 idet
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Ð den ikke ville foretage en samlet vurdering af alle afsagt den 24. november 1998 af Pretura circondariale di
 de relevante og samstemmende forhold, som appel- Brescia i sagen Centrosteel Srl mod Adipol GmbH
 lanten påberåbte sig, og endog undlod at under- (Sag C-456/98)
 sùge en lang rñkke af disse
 (1999/C 48/27)
 Ð uretmñssigt definerede de objektive, relevante og
 samstemmende forhold, som kan udgùre magtfor- Ved kendelse afsagt den 24. november 1998, indgået til
 drejning. Domstolens Justitskontor den 14. december 1998, har Pre-
 tura circondariale di Brescia i sagen Centrosteel Srl mod
 (1) EFT C 229 af 2.9.1995, s. 22. Adipol GmbH forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 (2) EFT C 351 af 30.12.1995, s. 17. Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 (3) Rådets forordning nr. 17 af 6.2.1962, fùrste forordning om gende spùrgsmål:
 anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86
 (EFT 1959-1962, s. 81).
 (4) Kommissionens forordning nr. 99/63/EéF af 25. juli 1963 om 1) Der ùnskes en fortolkning af EF-traktatens artikel 52,
 udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forord- 53, 54, 55, 56, 57 og 58, idet det nñrmere ùnskes
 ning nr. 17 (EFT 1963-1964, s. 42). oplyst, om artikel 2 og 9 i den italienske lov nr. 204 af
 1985, hvorefter personer, som udùver virksomhed som
 handelsagenter, skal vñre optaget i et register, og agen-
 turkontrakter, der er indgået med personer, som ikke
 er optaget i registret, er ugyldige, udgùr begrñnsninger
 af etableringsfriheden?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 2) Er traktatens bestemmelser om etableringsfrihed, dvs.
 afsagt den 15. oktober 1998 af Bundesfinanzhof i sagen
 artikel 52-58, til hinder for nationale bestemmelser,
 Schmeink & Cofreth AG & Co. KG mod Finanzamt
 hvorefter en agenturkontrakts gyldighed er betinget af,
 Borken og Manfred Strobel mod Finanzamt Esslingen
 at handelsagenten er optaget i et register for handels-
 (Sag C-454/98) agenter?
 (1999/C 48/26)
 3) Er traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjene-
 steydelser, dvs. artikel 59-66, til hinder for nationale
 bestemmelser, hvorefter en agenturkontrakts gyldighed
 Ved kendelse afsagt den 15. oktober 1998, indgået til
 er betinget af, at handelsagenten er optaget i et register
 Domstolens Justitskontor den 11. december 1998, har
 for handelsagenter?
 Bundesfinanzhof i sagen Schmeink & Cofreth AG & Co.
 KG mod Finanzamt Borken og Manfred Strobel mod
 Finanzamt Esslingen forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 gende spùrgsmål:
 Appel ivñrksat den 16. december 1998 af Industrie des
 1. Påbyder fñllesskabsretten, at berigtigelsen af en afgift, poudres spheÂriques til prùvelse af dom afsagt den
 der er opkrñvet med urette, allerede skal kunne ske i


text:
15. oktober 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 forbindelse med afgiftsfastsñttelsesproceduren, eller er Fùrste Instans (Femte Udvidede Afdeling) i sag T-2/95,
 det tilstrñkkeligt, at medlemsstaterne tillader, at berig- Industrie des poudres spheÂriques mod Rådet for Den Euro-
 tigelsen fùrst sker i forbindelse med en efterfùlgende pñiske Union, stùttet af Kommissionen for De Europñiske
 sag om afgiftsansñttelse efter en rimelighedsvurdering Fñllesskaber, PeÂchiney eÂlectromeÂtallurgie og Chambre
 (af såkaldt saglige grunde)? syndicale de l'eÂlectromeÂtallurgie et de l'eÂlectrochimie
 (Sag C-458/98 P)
 2. Forudsñtter berigtigelsen af en med urette opkrñvet (1999/C 48/28)
 afgift ubetinget, at udstederen af fakturaen kan godt-
 gùre at have vñret i god tro, eller er det også i andre
 tilfñlde tilladt at berigtige fakturaer (og i givet fald Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 hvilke)? 16. december 1998 ivñrksat appel af Industrie des poudres


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/29
 Rettens dom af 9. juli 2014 — Al-Tabbaa mod Rådet
 (Forenede sager T-329/12 og T-74/13) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - indefrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer - begrænsninger af indrejse i eller transit gennem EU’s område - ret til forsvar - ret til effektive retsmidler - begrundelsespligt - fejlskøn))
 2014/C 282/38
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mazen Al-Tabbaa (Beirut, Libanon) (ved barrister M. Lester og solicitor G. Martin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Kyriakopoulou og V. Piessevaux, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets retsakter vedrørende restriktive foranstaltninger vedrørende sagsøgeren, det vil sige oprindeligt Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/256/FUSP af 14. maj 2012 om gennemførelse af Rådets afgørelse 2011/782/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT L 126, s. 9) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 410/2012 af 14. maj 2012 om gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT L 126, s. 3)
 Konklusion
 1)
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2012/256/FUSP af 14. maj 2012 om gennemførelse af afgørelse 2011/782/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 410/2012 af 14. maj 2012 om gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning (EU) nr. 36/2012 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien annulleres, for så vidt de vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 2)
 Rådets afgørelse 2012/739/FUSP af 29. november 2012 om restriktive foranstaltninger over for Syrien og om ophævelse af afgørelse 2011/782/FUSP og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1117/2012 af 29. november 2012 om gennemførelse af artikel 32, stk. 1, i forordning nr. 36/2012 annulleres, for så vidt de vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 3)
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 363/2013 af 22. april 2013 om gennemførelse af forordning nr. 36/2012 og Rådets gennemførelsesafgørelse 2013/185/FUSP af 22. april 2013 om gennemførelse af afgørelse 2012/739 annulleres, for så vidt de vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 4)
 Rådets afgørelse 2013/255/FUSP af 31. maj 2013 om restriktive foranstaltninger over for Syrien annulleres, for så vidt den vedrører Mazen Al-Tabbaa.
 5)
 Virkningerne af afgørelse 2013/255 opretholdes for så vidt angår Mazen Al-Tabbaa indtil virkningerne af den delvise annullation af gennemførelsesforordning nr. 363/2013 om gennemførelse af forordning nr. 36/2012 træder i kraft.
 6)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag T-74/13.
 7)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger i sag T-329/12 og tre fjerdedele af sagsøgerens omkostninger i sag T-74/13.
 8)
 Sagsøgeren bærer en fjerdedel af sine egne omkostninger i sag T-74/13.
 (1) EUT C 273 af 8.9.2012.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/27
 Sag anlagt den 30. juli 2009 — EFIM mod Kommissionen
 (Sag T-296/09)
 2009/C 256/50
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Köln, Tyskland) (ved Rechtsanwalt D. Ehle)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 20. maj 2009 i sag COMP/C-3/39.391 EFIM annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning af 20. maj 2009 i sag COMP/C-3/39.391 EFIM. Kommissionen afviste ved denne beslutning sagsøgerens klage, hvorved sagsøgeren gjorde gældende, at flere producenter af blækstråleprintere havde gjort sig skyldige i forskellige krænkelser af artikel 81 EF og 82 EF på deres markeder for blækpatroner.
 Sagsøgeren gør som begrundelse for søgsmålet først og fremmest gældende, at Kommissionen ikke har taget en række faktiske omstændigheder af væsentlig betydning i betragtning, hvorved Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltning, forpligtelsen til omhu, begrundelsespligten samt retten til at blive hørt. Sagsøgeren anfører endvidere, at den bedømmelse, som Kommissionen har foretaget i den anfægtede beslutning, navnlig med henblik på kriterierne for en prioritet ved klagesagsbehandlingen, var åbenbart urigtig og behæftet med fejlskøn. Endelig gør sagsøgeren gældende, at en effektiv beskyttelse af konkurrencen mod de konkurrencebegrænsninger, som sagsøgeren har gjort gældende, kun kan sikres af Kommissionen, eftersom de nationale kartelmyndigheder og domstole alene har geografisk begrænsede kompetencer.


text:
C 304/26 DA Den Europæiske Unions Tidende 13.12.2003
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. oktober 2003
 den 23. september 2003
 i sag T-174/02, Micole Wieme mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-308/01, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmoni-
 (Tjenestemænd — stillingsopslag — bedømmelse af ansøger-
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 nes kvalifikationer — åbenbart urigtigt skøn — magtfordrej-
 (KHIM) (1)
 ning)
 (2003/C 304/47)
 (»EF-varemærker — forordning (EF) nr. 40/94 og (EF)
 nr. 2868/95 — indsigelsessag — reel brug af det ældre (Processprog: fransk)
 varemærke — omfanget af appelkammerets prøvelse —
 vurdering af beviser fremlagt i sagen for indsigelsesafdelin-
 gen«)
 I sag T-174/02, Micole Wieme, tjenestemand ved Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber, ved avocat É. Boigelot, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 (2003/C 304/46) Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall, H. Tse-
 repa-Lacombe og D. Waelbroeck), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens afgørelse af 13. juli 2001 om
 (Processprog: engelsk) at meddele afslag på sagsøgerens ansøgning om stillingen
 som chef for enheden »Generelle anliggender« i direktoratet
 »Juridiske anliggender og kontrol med anvendelsen af EU-
 bestemmelserne« i Generaldirektoratet for »Beskatning og
 Toldunion«, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, R. García-Valdecasas, og dommerne P. Lindh
 og J.D. Cooke; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio
 I sag T-308/01, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved
 González, den 14. oktober 2003 afsagt dom, hvis konklusion
 Rechtsanwalt C. Osterrieth, og med valgt adresse i Luxem-
 lyder således:
 bourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtiget: O. Wael-
 broeck), den anden part i sagen for appelkammeret ved 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) var LHS (UK) Ltd, Cheadle Hulme (Det Forenede 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 Kongerige), angående en påstand om annullation af afgørelsen,
 der blev truffet den 12. september 2001 af Tredje Appelkam- (1) EFT C 180 af 27.7.2002.
 mer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design) (sag R 738/2000-3) i forbindelse med
 en indsigelsessag mellem Henkel KGaA og LHS (UK) Ltd, har
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 N.J. Forwood, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij;
 justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 23. september
 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 18. september 2003
 1) Afgørelsen, der blev truffet den 12. september 2001 af Tredje
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre i sag T-241/02, Daniel Callebaut mod Kommissionen for
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 738/2000-3), De Europæiske Fællesskaber (1)
 annulleres.
 (Tjenestemænd — vedtægtens artikel 45 — forfremmelse —
 sammenlignende bedømmelse af fortjenester)
 2) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 og Design) betaler sagens omkostninger. (2003/C 304/48)
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.
 I sag T-241/02, Daniel Callebaut, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Mondorf-
 les-Bains (Luxembourg), ved avocats A. Coolen, J.-N. Louis


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/43
 Sag anlagt den 26. august 2008 — Atlantean mod Kommissionen
 (Sag T-368/08)
 (2008/C 301/74)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Atlantean Ltd (Killybegs, Irland) (ved solicitors M. Fraser og D. Hennessy, og barristers G. Hogan SC, E. Regan og C. Toland)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2008) 3236 af 26. juni 2008 vedrørende Irlands forespørgsel om Atlantean Ltd, som er rettet til Irland, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Under denne sag nedlægger sagsøgeren påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3236 endelig udg. af 26. juni 2008 om afslag på Irlands ansøgning vedrørende sagsøgerens fartøj Atlantean med henblik på forøgelse af kapaciteten inden for rammerne af det fjerde flerårige udviklingsprogram (FUP IV) af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde over alt på mere end 12 m. Kommissionens første beslutning 2003/245/EF af 4. april 2003 (1) om afslag på Irlands ansøgning blev annulleret ved Retten i Første Instans' dom af 13. juni 2006, i det omfang den finder anvendelse på sagsøgerens fartøj Atlantean (2).
 Til støtte for sine påstande anfører sagsøgeren, at den anfægtede beslutning ikke blev truffet på grundlag af de kriterier, som er fastsat i Rådets beslutning 97/413/EF (3), som efter sagsøgerens opfattelse må udgøre det rigtige retsgrundlag, men på grundlag af artikel 11, stk. 5, i Rådets forordning nr. 2371/2002/EF (4). Sagsøgeren gør derfor gældende, at Kommissionen ikke blot manglede kompetence til at træffe beslutningen, men også tilsidesatte forbuddet mod at udstede retsakter med tilbagevirkende gyldighed, retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt principperne om ikke-diskriminering, ligebehandling og proportionalitet. Endvidere anfører sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte sin begrundelsespligt i henhold til artikel 253 EF samt sagsøgerens ret til at blive hørt og dennes ejendomsret. Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen misbrugte sine beføjelser, handlede i ond tro (mala fides) og begik en uundskyldelig og åbenbar fejl i sin beslutning, ligesom den overskred grænserne for sin skønsbeføjelse.
 Ifølge sagsøgeren har Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede beslutning søgt at forpurre det hermed sammenhængende erstatningskrav, som sagsøgeren har gjort gældende i sag T-125/08 (5), der verserer ved Retten, og var derfor ikke i god tro (bona fide).
 (1) EUT L 90, s. 48.
 (2) Sag T-192/03, Atlantean Ltd. mod Kommissionen, Sml. 2006 II, s. 42.
 (3) Rådets beslutning af 26.6.1997 om mål og detaljerede regler for en omstrukturering af Fællesskabets fiskerisektor i perioden fra 1.1.1997 til 31.12.2001 med henblik på at opnå en bæredygtig ligevægt mellem ressourcerne og udnyttelsen heraf (EFT L 175, s. 27).
 (4) Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20.12.2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (EFT L 358, s. 59).
 (5) Sag T-125/08, Atlantean Ltd mod Kommissionen (EUT C 116, s. 28).


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/53
 Sag anlagt den 21. april 2010 — Zitro IP mod KHIM — Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)
 (Sag T-179/10)
 (2010/C 161/83)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Zitro IP Sàrl (Luxembourg) (ved abogado A. Canela Giménez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Show Ball Informática Ltda
 Sagsøgerens påstande
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Zitro IP Sàrl
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BINGO SHOWALL« (registreringsansøgning nr. 6 059 919) for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 28 og 41
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Show Ball Informática Ltda
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket (nr. 5 092 275), der indeholder ordbestanddelen »SHOW BALL« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 42.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis afslag på registreringsansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 om EF-varemærker.


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/8
 Appel iværksat den 23. december 2015 af Den Tjekkiske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 8. oktober 2015 i de forenede sager T-659/13 og T-660/13, Den Tjekkiske Republik mod Kommissionen
 (Sag C-696/15 P)
 (2016/C 078/09)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Appellant: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, J. Vláčil og T. Müller, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Forordning nr. 885/2013 (1) og forordning nr. 886/2013 (2) annulleres i deres helhed.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Subsidiært:
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Artikel 3, stk. 1, artikel 8 og artikel 9, stk. 1, litra a), i forordning nr. 885/2013 og artikel 5, stk. 1, artikel 9 og artikel 10, stk. 1 litra a), i forordning nr. 886/2013 annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har fremsat tre appelanbringender.
 Det første appelanbringende om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. Retten begik en retlig fejl i den appellerede dom, da den konkluderede, at forpligtelserne i henhold til forordning nr. 885/2013 og forordning nr. 886/2013 ikke finder anvendelse på en medlemsstat, der endnu ikke har besluttet på dens område at anvende applikationer eller tjenester for intelligente transportsystemer, selv om en sådan konklusion ikke følger af disse forordninger.
 Andet appelanbringende om tilsidesættelse af artikel 13, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, sammenholdt med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Retten begik en retlig fejl i den appellerede dom, da den konkluderede, at Kommissionen i forbindelse med vedtagelsen af retsakter i henhold til delegeret kompetence har et vidt nok skøn til, at den ikke behøver at holde sig inden for de specifikke bemyndigende bestemmelser.
 Tredje appelanbringende om processuelle fejl for Retten. I den appellerede dom foretog Retten en åbenbar urigtig gengivelse af flere af de af Den Tjekkiske Republik fremsatte argumenter, og der var visse af Den Tjekkiske Republiks argumenter, som den slet ikke tog stilling til. Disse processuelle fejl havde afgørende betydning for Rettens bedømmelse af de retlige anbringender.
 (1) EUT L 247, s. 1.
 (2) EUT L 247, s. 6.