text:
Nr . C 137/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 6 . 95
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS traktatens artikel 85 (IV/31 . 553 — Armeringsnet)
 ( Første Afdeling) annulleres, for så vidt det heri forudsættes, at sagsøge
 ren deltog i en overenskomst med det formål at
 den 6. april 1995 begrænse eksporten fra Tyskland til Benelux-landene.
 i sag T-143/89, Ferriere Nord SpA mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (*) 2 ) Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved beslutningens
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti artikel 3, fastsættes til 252 000 ECU.
 kel 85)
 3 ) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 ( 95/C 137/42 )
 4 ) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og tre femte
 (Processprog: italiensk) dele af Kommissionens.
 I sag T-143/89, Ferriere Nord SpA, Osoppo ( Italien ), ved
 advokaterne Wilma Viscardini Dona, Padova, og Giuseppe 5 ) Kommissionen bærer to femtedele af sine egne omkost
 Campeis, Udine, og med valgt adresse i Luxembourg hos ninger.
 advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hårdt, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld f 1 ) EFT nr . C 306 af 5 . 12 . 1989 .
 mægtigede: E. Traversa, J. Currall og A. Dal Ferro ) ( 2 ) EFT nr . L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 .
 angående annullation af Kommissionens beslutning 89/
 515/EØF af 2 . august 1989 om en procedure i henhold til
 EØF-traktatens artikel 85 ( IV/31 . 553 — Armeringsnet) ( 2 ),
 har Retten ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor
 manden, H. Kirschner, og dommerne C.W. Bellamy, B.
 Vesterdorf, R. García-Valdecasas og K. Lenaerts; justitsse DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 kretær : H. Jung, den 6 . april 1995 afsagt dom, hvis ( Første Afdeling)
 konklusion lyder således:
 den 6. april 1995
 1 ) Sagsøgte frifindes. i sag T-145/89, Baustahlgewebe GmbH mod Kommissio
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. nen for De Europæiske Fællesskaber ( 1 )
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti
 (M EFT nr . C 306 af 5 . 12 . 1989 . kel 85)
 ( 2 ) EFT nr . L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 .
 ( 95/C 137/44 )
 (Processprog: tysk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ( Første Afdeling ) I sag T-145/89 , Baustahlgewebe GmbH, Düsseldorf (Tysk
 land ), ved advokaterne Arved Deringer, Claus Tessin, Hans
 den 6. april 1995 Jürgen Herrmann , Joachim Sedemund og Frank Montag,
 i sag T-144/89, Cockerill Sambre mod Kommissionen for Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 De Europæiske Fællesskaber (*) Aloyse May, 31 , Grand-Rue, mod Kommissionen for De
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : N, Koch, B.
 kel 85) Langeheine, J. Curall og A. Böhlke ) angående annullation af
 Kommissionens beslutning 89/515/EØF af 2 . august 1989
 ( 95/C 137/43 ) om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85
 ( IV/3 1.553 — Armeringsnet ) ( 2


text:
), har Retten ( Første Afde
 (Processprog: fransk)
 ling), sammensat af afdelingsformanden, H. Kirschner, og
 I sag T-144/89 , Cockerhill Sambre, tidligere Steelinter SA, dommerne C.W. Bellamy, B. Vesterdorf, R. Gracía-Valde
 Bruxelles, ved advokaterne Michel Waelbroeck og casas og K. Lenaerts; justitssekretær: H. Jung, den 6 . april
 Alexandre Vandencasteele, Bruxelles , og med valgt adresse i 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Luxembourg hos advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias
 Hårdt, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska 1 ) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 89/515/EØF af
 ber ( befuldmægtigede: N. Koch, E. Traversa , J. Curall, A. 2 . august 1989 om en procedure i henhold til EØF-
 Coutrelis og N. Coutrelis ) angående annullation af Kom traktatens artikel 85 (IV/31 . 553 — Armeringsnet)
 missionens beslutning 89/515/EØF af 2 . august 1989 om en annulleres, for så vidt det heri forudsættes, at sagsøge
 procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 ( IV/ ren deltog i en overenskomst med Sotralentz SA med det
 31.553 — Armeringsnet ) ( 2 ), har Retten ( Første Afdeling ), formål at fastsætte kvoter for dets eksport til det tyske
 sammensat af afdelingsformanden, H. Kirschner, og dom marked, og for så vidt det heri forudsættes, at selskabet
 merne C.W. Bellamy, B. Vesterdorf, R. Gracía-Valdecasas deltog i en overenskomst med Tréfilunion SA med det
 og K. Lenaerts; justitssekretær: H. Jung, den 6 . april 1995 formål, at deres fremtidige eksport skulle være under
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : givet kvoter.
 1 ) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 85/515/EØF af 2 ) Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved beslutningens
 2 . august 1989 om en procedure i henhold til EØF artikel 3, fastsættes til 3 mio. ECU.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/43
 Sag anlagt den 3. december 2015 — Ungarn mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-647/15)
 (2016/C 038/56)
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Ungarn (ved M.Z. Fehér, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (EU) 2015/1601 af 22. december 2015 om midlertidige foranstaltninger til fordel for Italien og Grækenland på området international beskyttelse (1) (herefter »den anfægtede afgørelse«) annulleres.
 —
 Subsidiært: den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt, som den vedrører Ungarn.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Den Ungarske regering er af den opfattelse, at artikel 78, stk. 3, TEUF ikke udgør et egnet retsgrundlag for Rådets vedtagelse af den anfægtede afgørelse. Artikel 78, stk. 3, TEUF giver ikke Rådet beføjelse til at vedtage en lovgivningsmæssig retsakt og derfor heller ikke til at vedtage de foranstaltninger, der er fastsat i den anfægtede afgørelse, nærmere bestemt dem, der indebærer en undtagelse af bindende karakter med hensyn til lovgivningsmæssige retsakter, i det foreliggende tilfælde forordning (EU) nr. 604/2013. (2) Henset til dens indhold udgør den anfægtede afgørelse en lovgivningsmæssig retsakt, idet den fastsætter en undtagelse vedrørende forordning nr. 604/2013, hvorfor den ikke kan vedtages på grundlag af artikel 78, stk. 3, TEUF, som udelukkende giver Rådet beføjelse til at vedtage retsakter ved en ikke-lovgivningsprocedure, dvs. ikke-lovgivningsmæssige retsakter. Såfremt det på trods af sagsøgerens argument fastslås, at artikel 78, stk. 3, TEUF kan udgøre et retsgrundlag for vedtagelsen af en retsakt, der indebærer en undtagelse til lovgivningsmæssige retsakter, er den ungarske regering af den opfattelse, at denne undtagelse ikke kan være af en sådan art, at den skader essensen af den lovgivningsmæssige retsakt og gør dens væsentlige bestemmelser indholdsløse, som det er tilfældet med den anfægtede afgørelse.
 2.
 En foranstaltning, der er fastsat for en periode på 24 måneder, og i visse tilfælde på 36 måneder, hvis virkninger endvidere tilmed overstiger denne periode, er ikke forenelig med begrebet »midlertidige foranstaltninger« som omhandlet i artikel 78, stk. 3, TEUF. Den anfægtede afgørelse ligger uden for rammerne af den beføjelse, som Rådet er tillagt i henhold til artikel 78, stk. 3, TEUF, idet der ved fastsættelsen af afgørelsens gyldighedsperiode ikke blev taget højde for den periode, der er nødvendig med henblik på at vedtage en lovgivningsmæssig retsakt på grundlag af artikel 78, stk. 2, TEUF.
 3.
 Med vedtagelsen af den anfægtede afgørelse tilsidesatte Rådet artikel 293, stk. 1, TEUF, eftersom det undlod at følge Kommissionens forslag uden at have opnået enstemmighed.
 4.
 Den anfægtede afgørelse fastsætter en undtagelse med hensyn til lovgivningsmæssige retsakter og udgør selv henset til sit indhold en lovgivningsmæssig retsakt, hvorfor Rådet ved vedtagelsen — antaget, at vedtagelsen var mulig i henhold til artikel 78, stk. 2, TEUF — skulle have tilgodeset de nationale parlamenters ret til at afgive en udtalelse om lovgivningsmæssige retsakter, som er fastsat i protokol nr. 1 og 2, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 5.


text:
Efter høringen af Europa-Parlamentet ændrede Rådet udkastets tekst væsentligt, men til trods herfor blev det ikke forelagt Europa-Parlamentet med henblik på en ny høring.
 6.
 Da Rådet vedtog afgørelsen, var de sproglige versioner af udkastet til afgørelsen ikke tilgængelige på de officielle EU-sprog.
 7.
 Den anfægtede afgørelse er ligeledes ulovlig, idet dens indhold er i strid med artikel 68 TEUF og de konklusioner, som Det Europæiske Råd nåede frem til på sit møde den 25. og 26. juni 2015.
 8.
 Den anfægtede afgørelse tilsidesætter retssikkerhedsprincippet og princippet om retsreglers klarhed, eftersom den på flere punkter ikke afklarer, hvorledes dens bestemmelser skal anvendes, eller hvilken relation disse har til bestemmelserne i forordning nr. 604/2013. Blandt disse uklare punkter skal fremhæves spørgsmålet om anvendelsen af procedurereglerne og garantibestemmelserne med hensyn til afgørelsen om flytning, og den omstændighed, at den anfægtede afgørelse ikke klart fastsætter udvælgelseskriterierne med henblik på flytning eller egnede regler vedrørende statussen for ansøgerne i tilflytningsmedlemsstaten. Den anfægtede afgørelse er i strid med Genèvekonventionen om flygtninges retsstilling (3), eftersom den fratager ansøgerne retten til at forblive på den medlemsstats område, hvor vedkommende har indgivet en ansøgning, og fastsætter, at ansøgeren kan flyttes til en anden medlemsstat, uden at der nødvendigvis kan påvises en materiel forbindelse mellem ansøgeren tilflytningsmedlemsstaten.
 9.
 Den anfægtede afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet og princippet om nødvendighed. Henset til at Ungarn ikke var omfattet af den gruppe af medlemsstater, som de fordelagtige foranstaltninger i Kommissionens oprindelige forslag var rettet mod, begrunder den anfægtede afgørelse ikke, hvorfor den fastsætter, at 120 000 ansøgere om international beskyttelse skal flyttes. I betragtning af at den anfægtede afgørelse ikke længere indeholder nogen bestemmelser om flytninger fra Ungarn, er opgørelsen af de oprindeligt foreslåede 120 000 ansøgere blevet vilkårlig og adskiller sig fra den situation, der var redegjort for i Kommissionens forslag, og som egentlig var den, det var hensigten at imødegå. Det er urimeligt, at den endelige afgørelse om flytning med hensyn til halvdelen af de ansøgere, der er omfattet af dens anvendelsesområde, er afhængig af fremtidige omstændigheder, særligt idet der er tale om en midlertidig foranstaltning vedtaget i henhold til artikel 78, stk. 3, TEUF.
 10.
 Den ungarske regering gør subsidiært gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter proportionalitetsprincippet med hensyn til Ungarn, eftersom denne medlemsstat, til trods for at det er almindelig kendt, at der på dens område er indvandret et højt antal ulovlige migranter, og at den har modtaget et stort antal ansøgninger om international beskyttelse, er blevet pålagt nogle obligatoriske kvoter som værtsmedlemsstat. Den anfægtede afgørelse opfylder ikke indholdet af artikel 78, stk. 3, TEUF med hensyn til Ungarn, eftersom det krav, der opstilles i denne bestemmelse, hvorefter foranstaltningerne kan vedtages til fordel for den eller de medlemsstater, der er berørt af en pludselig tilstrømning af tredjelandsstatsborgere, ikke opfyldes ved en foranstaltning, der med hensyn til én af disse medlemsstater ikke fastsætter andet end forpligtelser.
 (1) EUT L 248, s. 80.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 604/2013 af 26.6.2013 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af,


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/60
 Sag anlagt den 28. september 2009 — Fuller & Thaler Asset Management mod KHIM (BEHAVIOURAL INDEX)
 (Sag T-383/09)
 2009/C 282/112
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, De Forenede Stater) (ved barrister S. Malynicz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. juni 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 138/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BEHAVIOURAL INDEX« for varer og tjenesteydelser i klasse 9 og 36
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret i) begik en fejl i forhold til betydningen af og syntaksen i varemærket samt i forhold til varemærkets egnethed, da det var et umiddelbart og direkte beskrivende ord for de omhandlede varer og tjenesteydelser, ii) undlod af egen drift at fastlægge de faktiske omstændigheder, som ville vise, at det omhandlede EF-varemærke i forhold til den relevante kundekreds var beskrivende, uanset at det med rette konkluderede, at den relevante kundekreds bestod af fagfolk, og iii) undlod at tage hensyn til den offentlige interesse, som ligger til grund for denne registreringshindring, og undlod på grundlag af beviserne at nå frem til, at der i den relevante kreds af fagfolk var en begrundet risiko for, at andre handlende i denne kreds i fremtiden kunne have ønske om at bruge det omhandlede EF-varemærke.


text:
11.8.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 227/17
 advokaterne R. Collin og M.-C. Mitchell, og med valgt adresse 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtiget: E. Gippini-Fournier), angående en 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 begæring om, at Kommissionens beslutning 1999/267/EF af
 7. april 1999 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85
 [sag IV/36147: Regler for god patentagentskik (EPI)] (EFT
 (1) EFT C 135 af 13.5.2000.
 L 106, s. 14) annulleres, har Retten (Anden Afdeling), sammen-
 sat af afdelingsformanden A.W.H. Meij, og dommerne A. Po-
 tocki og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den
 28. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 1999/267/EF af
 7. april 1999 om en procedure efter EF-traktatens artikel 85
 (sag IV/36147: Regler for god patentagentskik (EPI)) annulle-
 res, for så vidt som den vedrører artikel 2, litra b), tredje afsnit,
 og artikel 5, litra c), i instituttet af anerkendte fuldmægtige for DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Den Europæiske Patentmyndigheds regler for god patentagent-
 skik.
 den 5. april 2001
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes i
 øvrigt.
 i sag T-87/00, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG mod
 3) Hver part bærer sine egne omkostninger, herunder også Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Vare-
 dem, der er afholdt i forbindelse med sagen om foreløbige mærker og Design) (KHIM) (1)
 forholdsregler.
 (EF-varemærker — ordet EASYBANK — absolutte registre-
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999. ringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning
 (EF) nr. 40/94)
 (2001/C 227/33)
 (Processprog: tysk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 3. maj 2000 I sag T-87/00, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG, Wien
 (Østrig), ved Rechtsanwalt G. Kucsko, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 i sag T-60/00, Paraskevi Liaskou mod Rådet for Den Marked (Varemærker og Design) (befuldmægtigede: A. von
 Europæiske Union (1) Mühlendahl, J.F. Crespo Carrillo og S. Laitinen), angående en
 påstand om annullation af den af Tredje Appelkammer ved
 (»Tjenestemænd — vederlag — udlandstillæg — artikel 4, Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten«) og Design) trufne afgørelse af 31. januar 2000 (sag
 R 316/1999-3), hvorved det afviste at registrere ordet EASY-
 (2001/C 227/32) BANK som EF-varemærke, har Retten (Anden Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne
 A. Potocki og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig D. Chri-
 (Processprog: fransk) stensen, den 5. april 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 I sag T-60/00, Paraskevi Liaskou, tjenestemand ved Rådet for
 Den Europæiske Union, med bopæl i Bruxelles, ved advokat 1) Den af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 E. Boigelot, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet det Indre Marked (Varemærker og Design) trufne afgørelse af
 for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Anton og 31. januar 2000 (sag R 316/1999-3) annulleres.
 D. Zahariou), angående dels en påstand om, at Rådets beslut-
 ning af 5. juli


text:
1999 om ikke at tilkende sagsøgeren udlandstil- 2) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker
 læg i henhold til artikel 4 i bilag VII til vedtægten for og Design) betaler sagens omkostninger.
 tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber annulleres, dels en
 påstand om, at udbetalingen af dette tillæg førhøjes med
 morarenter, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afde- (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 lingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og
 R.M. Moura Ramos; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pa-
 stor, den 3. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/41
 Sag anlagt den 11. april 2005 af Comunidad Autónoma de Madrid y Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-148/05)
 (2005/C 143/77)
 Processprog: spansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 11. april 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Comunidad Autónoma de Madrid y Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA), Madrid, ved abogados Cani Fernández Vicién, David Ortega Peciña og Julio Sabater Marotias.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens afgørelse annulleres
 —
 Kommissionen tilpligtes at afholde sagsomkostningerne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Dette søgsmål er anlagt til prøvelse af sagsøgtes afgørelse, hvorved MINTRA henføres under den generelle kategori »offentlig forvaltning og service« i overensstemmelse med »DET EUROPÆISKE NATIONALREGNSKABSSYSTEM ENS 1995« (ENS 1995), der er indeholdt i bilag A til Rådets forordning (EF) nr. 2223/96 af 25. juni 1996 om det europæiske national- og regionalregnskabssystem i Det Europæiske Fællesskab (1). ENS 1995 består af en række definitioner og nomenklaturer samt en metodologi vedrørende fælles regnskabsregler, som medlemsstaterne anvender ved udarbejdelsen af deres nationaløkonomiske regnskaber og statistikker. Dette regnskabssystem anvendes ligeledes ved anvendelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud.
 MINTRA er et offentligretligt organ under Comunidad de Madrid, der er tilknyttet Consejería de Transportes e Infraestructuras (Rådet for transport og infrastruktur). Det er en juridisk person, det råder over egne midler og har ubegrænset retlig handleevne. Det har endvidere mulighed for at påtage sig selvstændige gældsforpligtelser i forhold til Comunidad de Madrid.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført følgende anbringender:
 —
 Tilsidesættelse af flere forskrifter i ENS 95 vedrørende klassifikationen af de institutionelle enheder som »markedsmæssige« og »ikke markedsmæssige«.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om den berettigede forventning, for så vidt som den anfægtede afgørelse indebærer en radikal ændring af Eurostats standpunkt vedrørende den klassifikation, som denne myndighed har foretaget af MINTRA ved skrivelse af 14. februar 2003. Denne reklassifikation fandt sted efter en udtalelse fra Eurostat i samme retning i et lignende tilfælde, nemlig i relation til det offentlige østrigske organ, Bundesimmobiliengesellschaft. Det fremhæves i denne forbindelse, at den omtvistede afgørelse medfører særdeles indgribende økonomiske konsekvenser for sagsøgeren og for MINTRA, eftersom det offentlige organs gæld kommer til at indgå i Comunidad de Madrids regnskaber. Desuden kan MINTRA se sig nødsaget til at ophæve kontrakter, der allerede er indgået, vedrørende planen for udvidelse af metronettet, som Comunidad de Madrid igangsatte med udgangspunkt i klassifikationen fra februar 2003.
 —
 Tilsidesættelse af begrundelsespligten, for så vidt som den anfægtede afgørelse bl.a. mangler enhver henvisning til sit retsgrundlag og til de konkrete omstændigheder, som den støttes på.
 (1) EFT L 310 af 30.11.1996, s. 1.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/21
 Domstolens kendelse af 15. juni 2012 — Otis Luxembourg Sàrl, tidligere General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV og Otis Elevator Company mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-494/11 P) (1)
 (Appel - konkurrence - karteller - markedet for installation og vedligeholdelse af elevatorer og rulletrapper - bøder - moder- og datterselskaber - tilregnelse af den ulovlige adfærd)
 2012/C 366/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Otis Luxembourg Sàrl, tidligere General Technic-Otis Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV og Otis Elevator Company (ved avocats A. Winckler og D. Gerard, samt solicitors J. Temple Lang og C. Cook)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet, R. Sauer og J. Bourke, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 13. juli 2011 i de forenede sager T-141/07, T-142/07, T-145/07 og T-146/07, General Technic-Otis m.fl. mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig af 21. februar 2007 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/E-1/38.823 — Elevatorer og rulletrapper) angående et kartel på markedet for installation og vedligeholdelse af elevatorer og rulletrapper i Belgien, Tyskland, Luxembourg og Nederlandene med henblik på manipulering af udbud, opdeling af markeder, prisfastsættelse, tildeling af projekter og af kontrakter derom og udveksling af oplysninger samt, subsidiært, annullation eller nedsættelse af den bøde, der var blevet pålagt appellanterne — et moderselskabs ansvar for de overtrædelser af konkurrencereglerne, som dets datterselskaber har begået.
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Otis Luxembourg Sàrl, Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV og Otis Elevator Company betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 10. marts 2005
 i sag C-235/03, QDQ Media SA mod Alejandro Omedas Lechax (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia N 35 de Barcelona) (1)
 (Direktiv 2000/35/EF - begrebet inddrivelsesomkostninger - omkostninger til procesfuldmægtig eller advokat i forbindelse med en retslig procedure, når sådanne rettergangsfuldmægtiges medvirken ikke er påbudt - henregning til sagsomkostningerne ikke mulig på grundlag af national ret - direktivet kan ikke påberåbes over for private)
 (2005/C 115/07)
 Processprog: spansk
 I sag C-235/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Juzgado de Primera Instancia N 35 de Barcelona (Spanien) ved afgørelse af 5. maj 2003, indgået til Domstolen den 2. juni 2003, i sagen QDQ Media SA mod Alejandro Omedas Lecha, har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Borg Barthet, samt dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer) og S. von Bahr; generaladvokat: J. Kokott; justitssekretær: R. Grass, den 10. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Når det ikke med hjemmel i national ret er muligt at henregne kreditors omkostninger til en advokats eller procesfuldmægtigs medvirken i forbindelse med en retslig procedure, der vedrører inddrivelse af en gæld i et erhvervsforhold, til de sagsomkostninger, en borger kan tilpligtes at betale, kan Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner ikke i sig selv udgøre et retsgrundlag herfor.
 (1) EUT C 171 af 19.7.2003.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/32
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 7. februar 2007 — Gordon mod Kommissionen
 (Sag T-175/04) (1)
 (Tjenestemænd - annullationssøgsmål - karriereudviklingsrapport - total og vedvarende invaliditet - bortfald af søgsmålsinteresse - ufornødent at træffe afgørelse - erstatningssøgsmål - formaliteten)
 (2007/C 82/69)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Donal Gordon (Bruxelles, Belgien) (først ved solicitor M. Byrne, derefter ved avocats J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten og P. Reyniers)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og H. Krämer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af afgørelsen af 11. december 2003 om afslag på den klage, der blev indgivet over afgørelsen af 28. april 2003, som stadfæstede sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002, dels påstand om erstatning for det tab, sagsøgeren har lidt.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende annullationspåstanden.
 2)
 Erstatningspåstanden afvises.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 10.7.2004.


text:
30.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 202/20
 Rettens dom af 20. maj 2014 — Argo Group International Holdings mod KHIM — Arisa Assurances (ARIS)
 (Sag T-247/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket ARIS - det ældre EF-figurmærke ARISA ASSURANCES S.A. - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - tegnenes lighed - ældre varemærkers sameksistens på markedet - princippet i amerikansk ret »Morehouse defense« - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2014/C 202/25
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Argo Group International Holdings Ltd (Hamilton, Bermuda, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland) (ved solicitors R. Hoy, S. Levine og N. Edbrooke)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Arisa Assurances SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat H. Bock)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. marts 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 193/2011-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Arisa Assurances SA og Argo Group International Holdings Ltd
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Argo Group International Holdings Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 243 af 11.8.2012.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/18
 Sag anlagt den 30. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-354/08)
 (2008/C 285/31)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa og J. Sénéchal, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 43 EF, idet den har fastsat en fortrinsret for en vindende koncessionshaver i forbindelse med afholdelse af offentligt udbud med hensyn til anlæg, der anvender vandkraft, bl.a. ved at vedtage bestemmelserne i artikel 29, stk. 3, i lovdekret nr. 99/225 af 22. marts 1999 om koncession og erklæringen om den almennyttige karakter af anlæg, der anvender vandkraft.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at tildelingen af en fortrinsret for en vindende koncessionshaver ved fornyelsen og tildelingen af koncessioner med hensyn til anlæg, der anvender vandkraft, udgør en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling og hindrer etableringsfriheden. Ved i realiteten at prioritere de selskaber, der har en koncession, og som af denne grund allerede er etableret i Frankrig, vanskeliggør den franske lovgivning etableringen af selskaber med hjemsted i andre medlemsstater.
 De franske myndigheder har i øvrigt ikke påberåbt sig undtagelserne i traktatens artikel 45 og 46 eller tvingende almene hensyn for at berettige den pågældende foranstaltning, der under alle omstændigheder står i misforhold til det tilstræbte mål. De finansielle byrder, som afholdes af den vindende koncessionshaver, kunne for eksempel kompenseres gennem andre forpligtelser, der pålægges enhver ny konkurrent.


text:
16 . 8 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 252/ 17
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Anbringender og væsentligste argumenter:
 — Tilsidesættelse af de forpligtelser, der følger af direkti Appellanten gør gældende, at fællesskabsretten er blevet
 vets artikel 1 , stk. 2, artikel 2, stk . 1 , litra c ), og tilsidesat, og navnlig at princippet om, at retsreglerne er
 artikel 2, stk. 5 : lov nr. 93/1416 garanterer ikke, at undergivet en stadig udvikling, er blevet tilsidesat af Ret
 tvangsbøden har en reelt afskrækkende virkning. Med ten i Første Instans .
 loven indføres en særskilt, afvigende procedure vedrø
 rende foreløbige forholdsregler, som er mindre tvin
 gende end den, der gælder efter den nationale borger (') EFT nr. C 137 af 3 . 6 . 1995 , s . 26 .
 ( 2 ) EFT nr. C 181 af 4 . 6 . 1997, s . 13 .
 lige ret.
 — Tilsidesættelse af de forpligtelser, der følger af direkti
 vets kapitel 2 : det er ganske vist frivilligt for ordregi
 verne, om de vil anvende attesteringsproceduren, men
 det betyder ingenlunde, at attesteringsordningen er fri
 villig for medlemsstaterne, der har pligt til at etablere Sag anlagt den 24 . juni 1997 af Kommissionen for De
 en ordning, der overholder bestemmelserne i direkti Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 vets kapitel 2 .
 ( Sag C-229/97)
 — Tilsidesættelse af de forpligtelser, der følger af direkti ( 97/C 252/34 )
 vets kapitel 4 : Frankrig har undladt at fastlægge vilkå
 rene for indgriben fra de nationale myndigheder, som
 har til opgave at fremsende forligsanmodningerne til Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Kommissionen ( direktivets artikel 9, stk . 2 ). Endelig 24. juni 1997 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik
 skulle hele kapitel 4 have været gennemført, om ikke af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 andet så for at oplyse de af artikel 9 , stk . 1 , omfattede Francisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tje
 personer om deres mulighed for gøre brug af forligs neste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem
 proceduren . bourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret,
 Kirchberg.
 (') EFT nr. L 76 af 23 . 3 . 1992 , s . 14 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilside
 sat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens
 Appel iværksat den 20. juni 1997 af Hedwig Kuchlenz artikel 189, stk. 3 , og artikel 13 i Rådets direktiv 79/
 Winter til prøvelse af dom afsagt den 16. april 1997 af De 869/EØF af 9 . oktober 1979 om målemetoder og hyp
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første pighed for prøveudtagning og analyse af overflade
 Afdeling ) i sag T-66/95 , Hedwig Kuchlenz-Winter mod vand, som anvendes til fremstilling af drikkevand i
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber medlemsstaterne ('), sammenholdt med artikel 395 og
 bilag XXXVI i tiltrædelsesakten (2 ), idet den ikke har
 ( Sag C-228/97 P) vedtaget samtlige de nødvendige


text:
love og administrative
 ( 97/C 252/33 ) bestemmelser for fuldt ud og korrekt at efterkomme
 direktivet .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 20 . juni 1997 iværksat appel, af Hedwig Kuchlenz-Winter — Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik
 ved advokat Dieter Rogalla med valgt adresse i Luxem har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til samme
 bourg hos Decker, Braun og Wagner, 16, avenue Marie bestemmelser, idet den ikke omgående underrettede
 Thérése, til prøvelse af dom afsagt den 16 . april 1997 af Kommissionen om de trufne foranstaltninger.
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første
 Afdeling ) i sag T-66/95 , Hedwig Kuchlenz-Winter mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Der gives appellantens medhold i alle fire søgsmåls
 grunde ( ! ), og den af Retten i Første Instans afsagte Ifølge traktatens artikel 189, stk. 3 , er et direktiv med
 dom (2 ) ophæves . hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlems
 stat, det rettes til . I det foreliggende tilfælde skal medlems
 — Indstævnte tilpligtes at betale samtlige sagsomkostnin staterne i henhold til artikel 13 i direktiv 79/869ÆØF
 ger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagens sætte de nødvendige bestemmelser i kraft inden for en frist
 behandling for Retten i Første Instans . på to år fra dets meddelelse . Denne frist udløb allerede
 ---pagebreak--- Nr. C 252/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 8 . 97
 den 1 . januar 1989, uden at Portugal har vedtaget de foretages af en person, som ikke er borger i Den Euro
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme pæiske Union, men som dog er indehaver af et af en
 1 ) direktivets artikel 3 , stk. 3 , og kolonne C, D og E i medlemsstat udstedt nationalt kørekort eller et køre
 bilag I, og 2 ) dets artikel 4, stk. 2, artikel 5 og fodnote 10 kort af EF-model, og som kunne have ombyttet dette
 i bilag I. med et kørekort udstedt af værtsstaten, men som den
 27. juli 1993 ikke havde gjort dette inden for den fast
 satte frist, sidestilles med kørsel uden førerret, der
 (') EFT nr. L 271 af 29 . 10 . 1979, s . 44 . straffes med frihedsstraf eller bøde ?
 ( 2 ) EFT nr. L 302 af 15 . 11 . 1985 .
 (') EFT nr. L 375 af 31 . 12 . 1980, s . 1 .
 ( 2 ) EFT "nr. L 237 af 24 . 8 . 1991 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. juni 1997 af Belgiens Hof van Cassatie i
 sagen Ibiyinka Awoyemi mod Openbaar Ministerie Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 ( Sag C-230/97) afsagt den 17. juni 1997 af Nederlandenes Raad van State
 i sagen A. M. L. van Rooij mod Dagelijks bestuur van het
 ( 97/C 252/35


text:
) waterschap de Dommel ( den daglige ledelse af vandbyg
 ningsvæsenet, Dommel)
 ( Sag C-231/97 )
 Ved kendelse afsagt den 17. juni 1997, indgået til Domsto ( 97/C 252/36 )
 lens Justitskontor den 24 . juni 1997, har Belgiens Hof van
 Cassatie i sagen Ibiyinka Awoyemi mod Openbaar Mini
 sterie forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 Ved dom afsagt den 17. juni 1997, indgået til Domstolens
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Justitskontor den 25 . juni 1997, har Nederlandenes Raad
 van State i sagen A. M. L. van Rooij mod Dagelijks
 bestuur van het waterschap de Dommel ( den daglige
 ledelse af vandbygningsvæsenet, Dommel ) forelagt De
 1 ) Er bestemmelserne i Rådets første direktiv 80/1263/ Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 EØF af 4 . december 1980 om indførelse af et EF-køre præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 kort (*), navnlig dets artikel 8 , til hinder for, at kørsel
 med motorkøretøj , som foretages af en person, der
 ikke er borger i Den Europæiske Union, men som dog 1 ) Skal udtrykket » udledning « i artikel 1 , stk. 2, litra d ),
 er indehaver af et af en medlemsstat udstedt nationalt i Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om for
 kørekort eller et kørekort af EF-model, og som kunne urening, der er forårsaget af udledning af visse farlige
 have ombyttet dette med et kørekort udstedt af værts stoffer i Fællesskabets vandmiljø ( EFT nr. L 129 af
 staten, men som ikke har foretaget denne ombytning 18 . 5 . 1976, s . 23 ) fortolkes således, at det omfatter
 inden for den fastsatte frist, sidestilles med kørsel uden nedslag af forurenet damp på overfladevand ? Er det i
 førerret, der straffes med frihedsstraf eller bøde ? samme sammenhæng relevant, i hvilken afstand den
 pågældende damp slår ned på et overfladevandom
 råde ?
 2 ) Skal artikel 1 , stk. 2, i Rådets direktiv 91/439/EØF af
 29 . juli 1991 om kørekort ( 2), hvorefter de kørekort,
 2 ) Omfatter udtrykket » udledning « damp, som først slår
 som medlemsstaterne udsteder, anerkendes gensidigt,
 ned på jorden og tagene og derefter ved hjælp af en
 og den i direktivets artikel 8 , stk. 1 , indeholdte ret til regnvandsledning, enten fra den pågældende virksom
 ombytning forstås således, at også når der ikke forelig
 hed eller fra beboelseshuse eller andre bygninger, tilfø
 ger en national bestemmelse herom, kan en fører, som res overfladevand ? Er det ved besvarelsen af dette
 ikke er borger i Den Europæiske Union, men som dog spørgsmål af betydning, om den forurenede damp til
 er i besiddelse af et af en medlemsstat udstedt natio
 føres overfladevand via en regnvandsledning fra den
 nalt kørekort eller et kørekort af EF-model, og som
 pågældende virksomhed eller via tredjemands ledning ?
 tager normal bopæl i en anden medlemsstat fra 1 . juli
 1996 , påberåbe sig disse bestemmelser for en retsin
 stans ?
 3 ) Såfremt spørgsmål 1 og/eller 2 besvares benægtende,
 er det


text:
da tilladt, at der i national lovgivning anvendes
 en anden, i forhold til direktivet mere omfattende
 3 ) Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende, har da betegnelse for udtrykket » udledning «?
 artikel 1 , stk. 2, og artikel 8 , stk. 1 , i direktiv 91 /439/
 EØF om kørekort tilbagevirkende gyldighed, således at
 de er til hinder for, at kørsel med motorkøretøj , som


text:
C 71/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 13.3.1999
 anvendelse; i artikel 6, nr. 2, i fùrstnñvnte direktiv nale di Genova i sagen Kofisa Italia Srl mod Ministero
 opfordres medlemsstaterne til at trñffe passende for- delle Finanze samt mod Servizio della Riscossione dei Tri-
 anstaltninger til at undgå, at der ved etiketteringen buti Ð San Paolo Riscossioni Genova SpA forelagt De
 eller prñsentationen af kosmetiske produkter tillñgges Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 disse karakteristika og dermed funktioner, som de ikke prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 har, således at en vare, hvis den er bestemt til rengù-
 ring af ting eller rum, i modsñtning til hvad der siges i
 beslutningen, ikke kan beskrives som et kosmetisk pro- A. Kan den klage, som omhandles i stk. 2 i artikel 243 i
 dukt, men tvñrtimod som et produkt, der tilhùrer en Rådets forordning (EéF) nr. 2913/92 (1) af 12. oktober
 anden varegruppe, der omfattes af andre afgiftsregler 1992, indgives direkte til den judicielle myndighed,
 uden at sagen forinden har vñret forelagt toldmyndig-
 heden?
 Ð idet den, da den åbenbart ikke sondrer mellem svig,
 unddragelse eller misbrug, jf. artikel 27, stk. 1 og 5, i
 B. Er kompetencen til at udsñtte gennemfùrelsen af den
 Rådets direktiv 92/83/EéF (5), men henfùrer alle disse
 anfñgtede afgùrelse, jf. artikel 244 i forordning (EéF)
 begreber under unddragelse, ikke anser et forsùg på
 nr. 2913/92 af 12. oktober 1992, alene tildelt toldmyn-
 uretmñssigt at udnytte en afgiftskontrolordning, der er
 digheden eller tillige den judicielle myndighed, for hvil-
 gunstigere (sådanne forsùg er tidligere blevet konstate-
 ken en sag er rejst?
 ret på det nationale område), for et misbrug
 (1) EFT L 302 af 19.2.1992, s. 1.
 Ð idet den ved at ophñve ethvert renhedskrav og ved fùl-
 gelig at anerkende, at der til fñrdiggùrelse af varer, der
 i kraft af deres sammensñtninger og anvendelsesmulig-
 heder i det vñsentlige er samme vare, kan anvendes
 fuldstñndig denatureret alkohol, der således skal
 underkastes en lempeligere ordning end den, der er
 fastsat for de ovenfor omtalte former for alkohol, for
 produkter, der giver anledning til de samme unddragel- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 sesrisici, godkender en afgiftsmñssig forskelsbehand- afsagt den 7. maj 1998 af Hessisches Finanzgericht i sagen
 ling, der også kommer til udtryk i de samme produk- Döhler GmbH mod Hauptzollamt Darmstadt
 ters stilling på markedet og således deres stilling i kon- (Sag C-2/99)
 kurrencen.
 (1999/C 71/28)
 (1) Kommissionens beslutning nr. 98/617/EF (*) af 21. oktober
 1998 om afvisning af Italiens anmodning om tilladelse til at
 nñgte visse varer fritagelse for punktafgifter i henhold til Ved kendelse afsagt den 7. maj 1998, indgået til Domsto-
 Rådets direktiv 92/83/EéF (EFT L 295 af 4.11.1998, s. 43) lens Justitskontor den 5. januar 1999, har Hessisches
 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og Finanzgericht i sagen Döhler GmbH mod Hauptzollamt
 alkoholholdige drikkevarer. Darmstadt forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 (2) EFT L 51 af 25.2.1980, s. 1. en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 (3) EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.
 mål:
 (4)


text:
EFT L 151 af 23.6.1993, s. 32.
 (5) EFT L 316 af 31.10.1992, s. 21.
 1. Skal artikel 7, stk. 5, andet punktum, i Kommissionens
 forordning (EéF) nr. 2169/86 af 10. juli 1986 om de
 nñrmere regler for kontrol og udbetaling af produk-
 tionsrestitutioner i korn- og rissektoren (1), som er ind-
 sat ved forordning (EéF) nr. 165/89 af 24. januar
 1989, fortolkes således, at der med udtrykket »den
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse pågñldende« også menes kùberen af et produkt hen-
 afsagt den 18. december 1998 af Tribunale di Genova i hùrende under KN-kode 3505 10 50, som over for
 sagen Kofisa Italia Srl mod Ministero delle Finanze samt fabrikanten og/eller leverandùren af dette produkt har
 mod Servizio della Riscossione dei Tributi Ð San Paolo forpligtet sig til udelukkende at anvende dette til frem-
 Riscossioni Genova SpA stilling af andre produkter end de i bilag I anfùrte?
 (Sag C-1/99)
 2. Såfremt spùrgsmål 1 besvares bekrñftende:
 (1999/C 71/27)
 a) Skal kùberen afkrñves et belùb, der er lig med
 105 % af den hùjeste produktionsrestitution for
 Ved kendelse afsagt den 18. december 1998, indgået til det pågñldende produkt i den forlùbne tolvmåne-
 Domstolens Justitskontor den 4. januar 1999, har Tribu- dersperiode, uanset, om den af fabrikanten stillede


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/34
 Rettens dom af 4. juni 2015 — Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein mod ECB
 (Sag T-376/13) (1)
 ((Aktindsigt - afgørelse 2004/258/EF - udvekslingsaftale af 15. februar 2012 mellem Grækenland og ECB og Eurosystemets nationale centralbanker - bilag A og B - delvist afslag på aktindsigt - offentlighedens interesse - Unionens eller en medlemsstats valutapolitik - ECB eller Eurosystemets nationale centralbankers interne finanser - stabiliteten af det finansielle system i Unionen))
 (2015/C 236/45)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein (Kiel, Tyskland) (ved advokaterne O. Hoepner og D. Unrau)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved A. Sáinz de Vicuña Barroso, S. Lambrinoc og K. Laurinavičius, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne H.-G. Kamann og P. Gey)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Den Europæiske Centralbanks afgørelse af 22. maj 2013, der blev meddelt sagsøgeren ved skrivelse af dennes formand, om delvist afslag på begæringen om aktindsigt i bilag A og B til »Exchange agreement dated 15. February 2012 among the Hellenic Republic and the European Central Bank and the Eurosystem NCBs listed herein« (udvekslingsaftale af 15. februar 2012 mellem Den Hellenske Republik og Den Europæiske Centralbank og Eurosystemets nationale centralbanker, der nævnes deri).
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Centralbank frifindes.
 2)
 Versorgungswerk der Zahnärztekammer Schleswig-Holstein betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/47
 EU-Personalerettens dom (Første Afdeling) af 12. juli 2006 — D mod Kommissionen
 (Sag F-18/05) (1)
 (Erhvervssygdom - ansøgning om anerkendelse af forværringen af den sygdom, sagsøgeren lider af, som en erhvervssygdom)
 (2006/C 212/83)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: D (Bruxelles, Belgien) (ved avocats J. Van Rossum, S. Orlandi og J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens afslag på sagsøgerens ansøgning om, at forværringen af den sygdom, han lider af, anerkendes som en erhvervssygdom.
 Konklusion
 1)
 Den af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber trufne afgørelse om afslag på at anerkende sagsøgerens sygdom eller forværringen heraf som en erhvervssygdom, annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 25.6.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-147/05 og henvist til Retten for EU-Personalesager ved kendelse af 15.12.2005).


text:
28 . 6 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 199/25
 30, rue de Cessange, mod Europa-Parlamentet ( befuld Sag anlagt den 9. april 1997 af C. A. S. Succhi di Frutta
 mægtigede : Manfred Peter og Norbert Lorenz), angående SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 en påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgø ( Sag T-106/97)
 relse om at benævne sagsøgerens udeblivelser i perioden
 marts til oktober 1995 som ubeføjede, har Retten (Tredje ( 97IC 199/70 )
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, B. Vester
 dorf, og dommerne C. P. Briët og A. Potocki; justitssekre (Processprog: italiensk)
 tær: H. Jung, den 26 . marts 1997 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 9 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 1 ) Sagen afvises. De Europæiske Fællesskaber af C. A. S. Succhi di Frutta
 SpA ved advokaterne Alberto Miele, Padova, Antonio Tiz
 zano og Gian Michele Roberti, Napoli, og Carlo Scarpa,
 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger. Venedig, og med adressen Place du Grand Sablon 36, som
 valgt adresse i Bruxelles.
 (') EFT nr. C 269 af 14 . 9 . 1996 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af Kommissionen beslutning af 22 . juli
 1996 ( C(96 ) 1916 ) om levering af frugtsaft og marme
 lade til befolkningerne i Armenien og Aserbajdsjan.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 2. maj 1997 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i sag T-136/96, Automobiles Peugeot SA mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber ( ] ) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Konkurrence — annullationssøgsmål — afvisningspå
 stand) Det sagsøgende selskab er det samme selskab, som i sag
 T-191 /96 (') har anfægtet ændringen ex post af en af de
 ( 97/C 199/69 ) væsentligste bestemmelser i den licitation, som vedrører le
 vering af frugtsaft og marmelade til befolkningerne i Ar
 menien og Aserbajdsjan. Det oplyses i denne forbindelse,
 (Processprog: fransk) at mens den ændring, der blev anfægtet i sag T-191 /96 ,
 var muligheden for at udtage andre friske produkter end
 dem, der var fastsat i licitationsbekendtgørelsen, navnlig
 I sag T-136/96, Automobiles Peugeot SA, Paris, ved advo ferskner, vedrører denne sag en ændring, der blev vedtaget
 kat Xavier de Roux, Paris, og med valgt adresse i Luxem ved den anfægtede beslutning, og hvorved denne substitu
 bourg hos advokat Jacques Loesch, 8 , rue Zithe, mod tionsmulighed udstrækkes til nektariner.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede: Giuliano Marenco og Guy Charrier), angående
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er der
 en påstand om annullation af en beslutning af 19 . juli
 samme som i sag T-191/96 .
 19 96, hvorved Kommissionen angiveligt afviser sagsøge
 rens begæring om fortrolig behandling af visse oplysninger,
 sagsøgeren har fremsendt til Kommissionen i henhold til (') EFT nr. C 94 af 22 . 3 . 1997, s. 5 .
 artikel 11 i Rådets forordning nr. 17 af 6 . februar 1962,
 første forordning om anvendelse af bestemmelserne


text:
i trak
 tatens artikel 85 og 86 ( EFT 1959-1962, s . 81 ), har Retten
 ( Anden Afdeling ), sammensat at afdelingsformanden, C. W.
 Bellamy, og dommerne A. Kalogeropoulos og P. Lindh;
 justitssekretær: H. Jung, den 2 . maj 1997 afsagt kendelse,
 Sag anlagt den 11 . april 1997 af Molkerei Großbraunshain
 hvis konklusion lyder således:
 GmbH og Bene Nahrungsmittel GmbH mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 1 ) Sagen afvises. ( Sag T-109/97 )
 ( 97/C 199/71 )
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: tysk)
 (') EFT nr. C 318 af 26 . 10 . 1996 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Großbraunshain GmbH,
 ---pagebreak--- Nr. C 199/26 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Harta bei Altenburg/Thüringen ( Forbundsrepublikken Sagsøgerne anfægter det forhold, at betegnelsen » Altenbur
 Tyskland ), og Bene Nahrungsmittel, Lumpzig bei Alten ger Ziegenkäse « er registreret i fortegnelsen over betegnel
 burg/Thüringen ( Forbundsrepublikken Tyskland ), ved ad ser, som i henhold til artikel 17 i forordning ( EØF )
 vokat Dr. Michael Loschelder, Köln, og med valgt adresse nr. 2081 /92 er beskyttede oprindelsesbetegnelser, med et
 i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, advokatfirmaet for stort geografisk område på baggrund af Forbundsrepu
 Loesch & Wolter, 11 , rue Goethe . blikken Tysklands meddelelse . Denne registrering medfø
 rer, at virksomheder, der ikke har hjemsted i Altenburger
 Land, også kan anvende den nævnte betegnelse for deres
 produkter, hvilket påfører sagsøgerne løbende og eksistens
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande : truende tab . Som følge af valget af den forenklede proce
 dure i henhold til artikel 17 i forordning ( EØF ) nr. 2081 /
 92, som både strider mod materiel ret og procedurereg
 — Kommissionens forordning ( EF ) nr. 123/97 af 23 . janu lerne, er der sket en tilsidesættelse af sagsøgernes ret til
 ar 1997 om ændring af bilaget til forordning ( EF) kontradiktion. Desuden er sagsøgerne blevet udsat for en
 nr. 1107/96 om registrering af geografiske betegnelser ulovlig forskelsbehandling, da der på baggrund af de fore
 og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 liggende faktiske omstændigheder er tale om, at forskellige
 i forordning ( EØF) nr. 2081 /92 annulleres, for så vidt situationer uberettiget er blevet behandlet ens, ligesom der
 som der for det i bilaget under punkt A nævnte pro er sket en vildledning af forbrugerne i strid med artikel 2,
 dukt » Altenburger Ziegenkäse ( BOB )« i Forbundsrepu stk. 1 , litra a ), nr. i ) i direktiv 79/112/EØF.
 blikken Tysklands meddelelse af 26 . januar 1994, som
 suppleret af 7. august 1996, i forbindelse med varespe
 cifikationen i punkt 5 c som det omfattede geografiske
 område også nævnes Landkreis Gera , Zeitz, Geithain, I øvrigt er det ifølge sagøgerne uden betydning, om beteg
 Grimma, Wurzen, Borna og Stadt Gera samt efter nye nelsen » Altenburger Ziegenkäse « er » hævdvunden « for


text:
de
 inddelinger og navneændringer i de berørte delstater konkurrerende virksomheder, da betegnelsen ikke var regi
 Thüringen, Sachsen og Sachsen-Anhalt også Landkreis streret i henhold til det tidligere DDR's lov om varemær
 Greiz og Muldentalkreis, dele af Kreis Leipziger Land ker. Forordning ( EØF ) nr. 2081 /92 beskytter udelukkende
 og Burgenlandkreis og Stadt Gera . geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser, men
 ikke mærker eller artsbetegnelser.
 Subsidiært:
 Endelig gør sagsøgerne gældende, at vedtagelsen af forord
 ning ( EF ) nr. 123/97 udgør magtfordrejning, idet Kommis
 sionen ved blot at overtage Forbundsrepublikken Tysk
 — Kommissionens forordning (EF ) nr. 123/97 af 23 . janu lands meddelelse har accepteret de irrelevante hensyn, der
 ar 1997 om ændring af bilaget til forordning ( EF) ligger til grund herfor og gør det muligt for en virksomhed
 nr. 1107/96 om registrering af geografiske betegnelser uden for det pågældende område at benytte betegnelsen .
 og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 Afgørelsen er også retsstridig, fordi Kommissionen åben
 i forordning ( EØF ) nr. 2081 /92 annulleres, for så vidt bart ikke har gjort brug af sine skønsmæssige beføjelser i
 som der i bilaget under punkt A nævnes produktet henhold til artikel 15 i forordning ( EØF) nr. 2081 /92 .
 » Altenburger Ziegenkäse (BOB)«, idet beskrivelsen af
 det geografiske område fra Forbundsrepublikken Tysk
 lands meddelelse af 26 . januar 1994, som suppleret
 den 7. august 1996 , for så vidt angår Landkreis Alten
 burg og Schmolln samt Altenburger Land såvel som
 beskrivelsen af produktet i øvrigt opretholdes, indtil
 fortegnelsen ændres på grundlag af en anmodning fra
 Forbundsrepublikken Tyskland om ændring af varespe Sag anlagt den 14. april 1997 af Kneissl Dachstein
 cifikationen på grund af en ny afgrænsning af det geo Sportartikel Aktiengesellschaft mod Kommissionen for De
 grafiske område . Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-l 10/97 )
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger i ( 97IC 199/72 )
 overensstemmelse med artikel 87, stk . 2, i Rettens
 procesreglement.
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 14 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 Großbraunshain GmbH er den eneste virksomhed i regio De Europæiske Fællesskaber af Kneissl Dachstein Sportar
 nen Altenburger Land, som industrielt fremstiller » Alten tikel Aktiengesellschaft, Molln ( Østrig), ved advokat Ge
 burger Ziegenkäse «. Bene Nahrungsmittel GmbH har alle org Diwok, advokatfirmaet Kerres & Diwok, Stubenring
 anparterne i Großbraunshain GmbH. 18 , Wien, og med valgt adresse hos denne .


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/24
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. maj 2006 — Galileo International Technology m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-279/03) (1)
 (»Erstatningssøgsmål - Fællesskabets erstatningsansvar uden for kontraktforhold - fællesskabsprojekt om et globalt satellitbaseret radionavigationssystem (Galileo) - skade påberåbt af indehavere af varemærker og firmanavne, der indeholder ordet »Galileo« - Fællesskabets ansvar, når dets organer ikke har handlet retsstridigt - usædvanlig og særlig skade«)
 (2006/C 165/45)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbados) Galileo International LLC (Wilmington, Delaware, USA), Galileo Belgium SA (Bruxelles, Belgien), Galileo Danmark A/S (København, Danmark), Galileo Deutschland GmbH (Frankfurt am Main, Tyskland), Galileo España, SA (Madrid, Spanien), Galileo France SARL (Roissy-en-France, Frankrig), Galileo Nederland BV (Hoofdorp, Nederlandene), Galileo Nordiska AB (Stockholm, Sverige), Galileo Portugal Ltd (Alges, Portugal), Galileo Sigma Srl (Rom, Italien), Galileo International Ltd (Langley, Berkshire, Det Forenede Kongerige), The Galileo Co. (London, Det Forenede Kongerige), og Timas Ltd (Dublin, Irland) (ved avocats C. Delcorde, J.-N. Louis, J.-A. Delcorde og S. Maniatopoulos)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Rasmussen og M. Huttunen, som befuldmægtigede, bistået af avocats A. Berenboom og N. Van den Bossche)
 Sagens genstand
 Erstatningssøgsmål med henblik på, dels at Kommissionen ophører med at anvende ordet »Galileo« i forbindelse med fællesskabsprojektet om et globalt satellitbaseret radionavigationssystem, samt med at tilskynde tredjemænd til at anvende ordet, dels at sagsøgerne får erstatning for den skade, de har lidt som følge af Kommissionens anvendelse af og kampagne for ordet, der angiveligt er identisk med varemærker, som sagsøgerne har registreret, samt med deres firmanavne.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 18.10.2003.


text:
13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/21
 Slettelse af sag C-406/00 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/51)
 (1) EFT C 61 af 24.2.2001.
 Ved kendelse af 11. juli 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-406/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 372 af 23.12.2000. Slettelse af sag C-27/01 (1)
 (2001/C 289/54)
 Ved kendelse af 13. juli 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-27/01,
 Slettelse af sag C-410/00 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storher-
 tugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/52)
 Ved kendelse af 30. april 2001 har præsidenten for De (1) EFT C 61 af 24.2.2001.
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-410/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Sverige, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001. Slettelse af sag C-105/01 (1)
 (2001/C 289/55)
 Ved kendelse af 28. maj 2001 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-26/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-105/01,
 André van der Plas mod Wouter Guis (anmodning om
 (2001/C 289/53) præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden), skal
 slettes af registeret.
 Ved kendelse af 19. juni 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-26/01, (1) EFT C 118 af 21.4.2001.


text:
C 180/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.7.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 16. maj 2002
 den 14. maj 2002
 i sag T-17/01, Georgios Rounis mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-194/00, Nuno Antas de Campos mod Europa-
 Parlamentet (1)
 (Tjenestemænd — overførsel af en del af en tjenestemands
 indtægter i en valuta for en anden medlemsstat end den, hvor
 (Tjenestemænd — afslag på en ansøgning om at udtræde af institutionen har sæde — artikel 17, stk. 2, litra a) og b),
 tjenesten — annullationssøgsmål og erstatningssøgsmål) i bilag VII til vedtægten — sammenholdt anvendelse)
 (2002/C 180/37)
 (2002/C 180/36)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: portugisisk)
 I sag T-17/01, Georgios Rounis, tjenestemand ved Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles,
 ved avocat E. Boigelot, og med valgt adresse i Luxembourg,
 I sag T-194/00, Nuno Antas de Campos, tjenestemand ved mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 Europa-Parlamentet, med bopæl i Lissabon, ved avocat C. Bo- mægtigede: J. Currall og F. Clotuche-Duvieusart), angående
 telho Moniz, mod Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af
 R. Da Silva Passos og J.F. De Wachter), angående en påstand 24. februar 2000, hvorved overførslen af sagsøgerens indtæg-
 om annullation af afgørelsen af 3. september 1999 om afslag ter til Det Forenede Kongerige begrænses til 19 % af hans
 på sagsøgerens ansøgning om at udtræde af tjenesten i medfør nettomånedsløn, og af administrationschefernes afgørelse
 af Rådets forordning (EF, Euratom, EKSF) nr. 2688/95 af nr. 102/84 om overførsel af indtægter for tjenestemænd og
 17. november 1995 om særlige foranstaltninger for tjeneste- øvrige ansatte, der har bopæl på tjenestestedet, og en påstand
 mænds udtræden af tjenesten i De Europæiske Fællesskaber om erstatning for det økonomiske tab, sagsøgeren hævder
 som følge af Østrigs, Finlands og Sveriges tiltrædelse (EFT at have lidt, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 L 280 af 23.11.1995, s. 1) og angående en påstand om afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne V. Tiili og
 erstatning for et tab, har Retten (Anden Afdeling), sammensat P. Mengozzi; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den
 af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos, og dommerne 16. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio
 González, den 14. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således: 1) Kommissionens afgørelse af 24. februar 2000, hvorved overfør-
 slen af sagsøgerens indtægter til Det Forenede Kongerige
 begrænses til 19 % af hans nettomånedsløn, annulleres.
 1) Kommissionen frifindes for annullationspåstanden.
 2) Kommissionen erstatter sagsøgeren det tab, han har lidt som
 følge af afgørelsen af 24. februar 2000, med tillæg af
 morarenter 5,25 % p.a., til betaling sker.
 2) Kommissionen frifindes for påstanden om erstatning for det
 tab, der er forvoldt ved den anfægtede afgørelse.
 3) Inden fem måneder efter denne doms afsigelse meddeler parterne
 Retten størrelsen af det beløb, de er blevet enige om.
 3) I øvrigt afvises erstatningspåstanden.
 4) Såfremt parterne ikke opnår enighed, meddeler de inden udløbet
 af samme frist Retten deres krav, opgjort


text:
C 226/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.8.1999
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- 2. Såfremt kravet om tilladelse indebærer en hindring, der er
 se afsagt den 28. april 1999 af Arrondissementsrechtbank, i strid med det princip om fri erlæggelse af tjenesteydelser,
 Roermond, i sagen B.S.M. Smits, gift Geraets, mod Stich- der er indeholdt i EF-traktatens artikel 59 og 69, er de
 ting Ziekenfonds VGZ og H.T.M. Peerbooms mod Stich- tvingende almene hensyn, som de sagsøgte har påberåbt
 ting CZ groep zorgverzekeringen sig (bl.a. sagsøgte 1’s ovennævnte skrivelse af 14.7.1998),
 da tilstrækkelig til, at hindringen kan anses for begrundet?
 (Sag C-157/99)
 (1999/C 226/19)
 Sag anlagt den 30. april 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Ved kendelse afsagt den 28. april 1999, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 30. april 1999, har Arrondissementsrecht-
 bank, Roermond, i sagen B.S.M. Smits, gift Geraets, mod (Sag C-160/99)
 Stichting Ziekenfonds VGZ og H.T.M. Peerbooms mod Stich-
 ting CZ groep zorgverzekeringen, forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse (1999/C 226/20)
 af følgende spørgsmål:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. april
 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen
 1. for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Frank
 Benyon og Bernard Mongin, Kommissionens Juridiske Tjene-
 ste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 a. Skal EF-traktatens artikel 59 og 60 fortolkes således, at
 de er til hinder for en bestemmelse som artikel 9, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 stk. 4, i Ziekenfondswet, sammenholdt med artikel 1 i følgende påstande:
 Regeling hulp in het buitenland ziekenfondsverzeke-
 ring, for så vidt som det heri bestemmes, at en
 person, der er tilsluttet en sygekasse, skal indhente en 1. Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har overholdt
 forhåndstilladelse fra denne sygekasse for at kunne de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets
 rette henvendelse til en person eller en institution, der forordning (EØF) nr. 3577/92 om anvendelse af princippet
 er etableret uden for Nederlandene, med henblik på at om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i
 gøre sin ret til ydelse gældende? medlemsstaterne (cabotagesejlads) (1), idet den har opret-
 holdt artikel 257, stk. 1, i toldloven af 11. maj 1977
 uændret for så vidt angår de EF-redere, der er omfattet af
 forordningens artikel 1, stk. 1.
 b. Hvorledes skal spørgsmål 1.a. besvares, såfremt den
 omhandlede tilladelse afslås eller ikke meddeles, fordi 2. Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 den pågældende behandling, der gives i en anden
 medlemsstat, ikke anses for »sædvanlig i lægekredse«,
 og således ikke anses for en ydelse i henhold til artikel 8
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 i Ziekenfondswet? Forholder det sig anderledes, såfremt
 man kun tager hensyn til opfattelsen hos nederlandske
 lægekredse, og såfremt man derved anvender nationale Selv om forordning nr. 3577/92 er umiddelbart anvendelig,
 eller internationale videnskabelige kriterier, og i be- medfører den omstændighed, at toldlovens artikel 257, stk. 1,
 kræftende fald, i hvilken henseende? Er det desuden af hvorefter


text:
sejlads mellem havnene i den kontinentale del af
 betydning, at denne anden medlemsstats lovgivning Frankrig er forbeholdt skibe, der sejler under fransk flag, er
 om social sikring foreskriver godtgørelse af udgifter til blevet opretholdt, en retstilstand præget af usikkerhed og
 den pågældende behandling? uklarhed, idet de berørte retssubjekter ikke er klare over
 deres muligheder for at påberåbe sig fællesskabsretten. Den
 omstændighed, at offentliggørelsen af forordningen er blevet
 meddelt de regionale, statslige myndigheder, bringer ikke
 c. Hvorledes skal spørgsmål 1.a. besvares, såfremt be- traktatbruddet til ophør.
 handlingen i udlandet anses for en sædvanlig behand-
 ling og derfor som en ydelse, men den pågældende
 tilladelse afslås med den begrundelse, at der rettidigt (1) EFT L 364 af 12.12.1992, s. 7.
 kan opnås adækvat pleje hos en nederlandsk behand-
 lingsinstitution, der har indgået overenskomst, og at
 behandlingen i udlandet således ikke er nødvendig for
 den lægelige behandling?


text:
21.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 429/27
 Sag anlagt den 29. maj 2015 — Ezz m.fl. mod Rådet
 (Sag T-288/15)
 (2015/C 429/35)
 Processprog: Engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giza, Egypten), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed Salama (Kairo, Egypten), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Giza, Egypten) og Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giza, Egypten) (ved J. Lewis, QC, barristers B. Kennelly og J. Pobjoy, solicitor J. Binns samt advokaterne J. Bellis og S. Rowe)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2015/486 af 20. marts 2015 om ændring af afgørelse 2011/172/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT L 77, s. 16), annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Rådet ikke har angivet et korrekt retsgrundlag for den anfægtede afgørelse. Sagsøgerne hævder, at artikel 29 ikke udgør et korrekt retsgrundlag for den anfægtede afgørelse.
 2.
 Andet anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgernes rettigheder i henhold til artikel 6 sammenholdt med artikel 2 og 3 i TEU samt artikel 47 og 48 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder ved at antage, at de retslige procedurer i Egypten var i overensstemmelse med grundlæggende menneskerettigheder.
 3.
 Tredje anbringende om, at Rådet ikke har opfyldt det kriterium for at opføre sagsøgerne på listen, som er fastsat i artikel 1 i Rådets afgørelse 2011/172/FUSP af 21. marts 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT L 76, s. 63) (med ændringer) og artikel 2 i Rådets forordning (EU) nr. 270/2011 af 21. marts 2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Egypten (EUT L 76, s. 4) (med ændringer). Sagsøgerne hævder, at de ikke er blevet »identificeret som ansvarlige« for uretmæssig tilegnelse af den egyptiske stats midler eller menneskerettighedskrænkelser i Egypten eller som en person med tilknytning til personer, der på korrekt vis er blevet identificeret således.
 4.
 Fjerde anbringende om, at Rådet har tilsidesat sagsøgernes ret til forsvar og retten til god forvaltning og effektiv domstolsprøvelse. Sagsøgerne hævder navnlig, at Rådet har undladt at foretage en omhyggelig og upartisk undersøgelse af, hvorvidt de påståede grunde til genopførelse var begrundede i lyset af de bemærkninger, som sagsøgerne havde fremsat forud for genopførelsen.
 5.
 Femte anbringende om, at Rådet uforholdsmæssigt og uden begrundelse har krænket sagsøgerens grundlæggende rettigheder, herunder deres ret til beskyttelse af deres ejendom og omdømme. Sagsøgerne hævder, at Rådet ikke har påvist, at indefrysningen af sagsøgernes aktiver og økonomiske ressourcer er forbundet med eller begrundet i noget legitimt mål eller endog er forholdsmæssig i forhold til et sådant mål.


text:
C 71/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 13.3.1999
 delse, idet den på grundlag af de faktiske omstñndig- c) Skal den kombinerede nomenklatur (Rådets forordning
 heder, som den lagde til grund, udtalte, at »ansùgeren (EéF) nr. 2658/87 (1) (EFT 256 af 23.7.1987, s. 7)),
 må anses for at have haft mulighed for effektivt at som ñndret, fortolkes således, at de varer, der er
 fremfùre sit synspunkt vedrùrende de påtñnkte ned- anfùrt i vedlagte bilag, skal tariferes som »automatiske
 sñttelser, i overensstemmelse med Retten i Fùrste databehandlingsmaskiner og enheder dertil; magneti-
 Instans' dom i sagen Lisrestal m.fl. mod Kommissio- ske og optiske lñsere, maskiner til overfùrsel af data
 nen«. til datamedier i kodet form samt maskiner til bearbejd-
 ning af sådanne data, ikke andetsteds tariferet« under
 pos. 8471 i) i tiden efter 1. januar 1996, ii) i tiden
 Ð Appellanten har for det andet gjort gñldende, med mellem 28. april 1993 og 31. december 1995 eller iii) i
 hensyn til underrubrik 14.3.1.a (vederlag til undervis- begge perioder?
 ningspersonale) og underrubrik 14.3.13 (skatter og
 afgifter), at det fremgår med klarhed af bevisdokumen-
 terne i sagen, at Retten i Fùrste Instans' konstateringer
 med hensyn til de faktiske omstñndigheder vedrùrende d) Såfremt spùrgsmål c) eller en del af dette besvares
 disse underrubrikker er urigtige. benñgtende for så vidt angår en eller flere af de varer,
 der er anfùrt i vedlagte bilag, skal den kombinerede
 nomenklatur da fortolkes således, at det i henhold til
 denne er påbudt, at sådanne varer i tiden fùr 1. januar
 Ð Appellanten har for det tredje anfùrt, at Retten i 1996 tariferes som »elektriske apparater til trådtele-
 Fùrste Instans' urigtige konstateringer med hensyn til foni eller trådtelegrafi, herunder apparater til bñrefre-
 de faktiske omstñndigheder vedrùrende underrubrik kvenstrådsystemer« under pos. 8517 eller, efter den
 14.3.1.a (vederlag til undervisningspersonale) og 1. januar 1996, som »elektroniske apparater til trådte-
 underrubrik 14.3.13 (skatter og afgifter) fùrte Retten i lefoni eller trådtelegrafi, herunder apparater til trådte-
 Fùrste Instans til at foretage en urigtig retsanvendelse lefoni med trådlùst telefonrùr, og apparater til bñrefre-
 på sagen, i strid med proportionalitetsprincippet, og til kvenstrådsystemer eller digitalnetsystemer; videofoner«
 at anfùre modstridende domsprñmisser. under pos. 8517?
 (1) Rådets forordning (EéF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told-
 og statistiknomenklaturen og den fñlles toldtarif (EFT L 256
 af 7.9.1987, s. 1).
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 15. december 1998 af Appeal Commissioners,
 Dublin, i sagen Cabletron Systems Ltd mod Revenue
 Commissioners
 (Sag C-463/98)
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 (1999/C 71/10)
 afsagt den 28. oktober 1998 af Landesgericht für Zivil-
 rechtssachen Wien i sagen Westdeutsche Landesbank
 Girozentrale mod Dr. Friedrich Stefan, intervenient:
 Ved kendelse afsagt den 15. december 1998, indgået til Republikken éstrig
 Domstolens Justitskontor den 17. december 1998, har
 (Sag C-464/98)
 Appeal Commissioners, Dublin, i sagen Cabletron Systems
 Ltd mod Revenue Commissioners forelagt De Europñiske (1999/C 71/11)
 Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Ved kendelse afsagt den 28. oktober 1998, indgået til
 a) Er Kommissionens forordning (EF) nr. 1638/94 af Domstolens


text:
Justitskontor den 18. december 1998, har
 5. juli 1994 om tarifering af visse varer i den kombine- Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien i sagen West-
 rede nomenklatur (EFT L 172 af 7.7.1994, s. 5) gyl- deutsche Landesbank Girozentrale mod Dr. Friedrich Ste-
 dig, for så vidt de varer, der er anfùrt under punkt 1, 2 fan, intervenient: Republikken éstrig, forelagt De Europñ-
 og 3 i bilaget til forordningen, skal tariferes under iske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 pos. 8517 82 90? afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 b) Er Kommissionens forordning (EF) nr. 1165/95 af
 23. maj 1995 om tarifering af visse varer i den kombi- a) »Udgùr det en med EF-traktatens artikel 73 B forenelig
 nerede nomenklatur (EFT L 117 af 24.5.1995, s. 15) restriktion for kapitalbevñgelser og betalinger, at det
 gyldig, for så vidt de varer, der er anfùrt under punkt 4 ikke tillades at stifte en panteret i fast ejendom for en
 i bilaget til forordningen, skal tariferes under fordring, der faktisk skal betales i fremmed valuta (i
 pos. 8517 82 90? den foreliggende sag DEM Ð Deutsche Mark)?«


text:
11.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/40
 Sag anlagt den 13. maj 2016 – El Corte Inglés mod EUIPO – WE Brand (EW)
 (Sag T-241/16)
 (2016/C 251/46)
 Stævningen affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat J. Rivas Zurdo)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: WE Brand Sàrl (Luxembourg, Luxembourg)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: El Corte Inglés, SA
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »EW« – registreringsansøgning nr. 12 326 468
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. februar 2016 af Anden Appelkammer ved EUIPO (sag R 426/2015-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Den anden part eller de andre parter tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/21
 Appel iværksat den 24. februar 2017 af Gul Ahmed Textile Mills Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Femte Afdeling) den 15. december 2016 i sag T-199/04 RENV, Gul Ahmed Textile Mills Ltd mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-100/17 P)
 (2017/C 168/28)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (ved advokat L. Ruessmann og solicitor J. Beck)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling, og appellanten gives medhold.
 —
 Rettens dom ophæves.
 —
 Der træffes afgørelse om sagens realitet og forordning nr. 397/2004 (1) annulleres, eller sagen hjemvises til Retten til realitetsafgørelse vedrørende påstanden om annullation.
 —
 Rådet tilpligtes at betale appellantens sagsomkostninger i appelsagen og for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for appellen fremført følgende argumenter:
 Retten begik en retlig fejl ved at fastslå, at appellanten ikke længere har en interesse i det andet og tredje anbringende. Retten skal, når den tager stilling til, om appellanten har en fortsat interesse i sagen, tage hensyn til alle beviser og oplysninger, der fremlægges for den, og se på den overordnede sammenhæng. Rådets fejl i beregningen af dumpingmargenen er metodologiske og vil kunne gentage sig i fremtiden.
 Retten begik en retlig fejl ved uden at foretage en behørig undersøgelse (i nogle tilfælde uden at foretage en undersøgelse overhovedet) af appellantens argumenter at fastslå, at EU-erhvervsgrenens produktionsskift til et segment af stor værdi på EU-markedet for sengelinned og den stigende EU-import af sengelinned fra tyrkiske producenter, der er knyttet til EU-industrien, ikke brød årsagssammenhængen mellem den angivelige dumping og den angivelige væsentlige skade på EU-erhvervsgrenen. Endvidere er Rettens konstateringer støttet på en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder i forordning 397/2004 og en fejlagtig retlig kvalifikation af de faktiske omstændigheder.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 397/2004 af 2.3.2004 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af sengelinned af bomuld med oprindelse i Pakistan (EUT 2004, L 66, s. 1).


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/72
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 10. juni 2008 — Baudelet-Leclaire mod Kommissionen
 (Sag F-40/07) (1)
 (Personalesag - generel udvælgelsesprøve - ikke opført på reservelisten - ligebehandling)
 (2008/C 209/132)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Cécile Baudelet-Leclaire (Bruxelles, Belgien) (ved avocat M. Korving)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og M. Velardo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af udvælgelsesprøve EPSO/AST/7/5 — område 2 — forvaltning af kontrakter/projekter som følge af den påståede forskelsbehandling mellem interne ansøgere fra fællesskabsinstitutionerne og eksterne ansøgere.
 Konklusion
 1)
 Søgsmålet forkastes, da det er åbenbart ugrundet.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 129 af 9.6.2007, s. 28.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/6
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 5. december 2013 — Solvay SA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-455/11 P) (1)
 (Appel - karteller - det europæiske marked for hydrogenperoxid og natriumperborat - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - overtrædelsens varighed - begreberne »aftale« og »samordnet praksis« - samarbejdsmeddelelse - begrundelsespligt - nedsættelse af bøden)
 2014/C 45/10
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Solvay SA (ved advocaat O.W. Brouwer og solicitor M. O’Regan)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka, A. Biolan og J. Bourke, som befuldmægtigede, bistået af M. Gray, BL)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Udvidede Afdeling) den 16. juni 2011 i sag T-186/06, Solvay mod Kommissionen, hvorved Retten gav sagsøgeren delvist medhold i et søgsmål vedrørende dels delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/903/EF af 3. maj 2006 vedrørende en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/F/38.620 — Hydrogenperoxid og perborat) (EUT L 353, s. 54) angående en række aftaler og former for samordnet praksis, bestående i udveksling af oplysninger om priser og salgsmængder, i prisaftaler og aftaler om nedsættelse af produktionskapaciteten i EØS, samt i overvågning af opfyldelsen af disse aftaler på det europæiske marked for hydrogenperoxid og natriumperborat, dels annullation eller nedsættelse af den bøde, der er blevet pålagt sagsøgeren — begreberne »aftale« og »samordnet praksis«
 Konklusion
 1)
 Appellen og kontraappellen forkastes.
 2)
 Solvay SA betaler omkostningerne i forbindelse med hovedappellen.
 3)
 Europa-Kommissionen betaler omkostningerne i forbindelse med kontraappellen.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
C 26/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.1.98
 1. januar 1995, uden at Den Italienske Republik har fast- Sag anlagt den 2. december 1997 af Kommissionen for De
 sat de bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme Europñiske Fñllesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk-
 de direktiver, der er nñvnt i Kommissionens påstande. land
 (Sag C-403/97)
 (1) EFT L 340 af 31.12.1993, s. 35.
 (2) EFT L 340 af 31.12.1993, s. 39. (98/C 26/08)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 2. december 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Sag anlagt den 25. november 1997 af Kommissionen for Tyskland af Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik skaber ved Hans Stùvlbñk, Kommissionens Juridiske Tje-
 neste, og Karin Schreyer, der er udstationeret som national
 (Sag C-398/97)
 ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 (98/C 26/07) valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret 254,
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Kirchberg.
 25. november 1997 anlagt sag mod Den Italienske Repu-
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 Francesco Ruggeri Laderchi og GeÂrard Berscheid, Kom- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 missionens Juridiske Tjeneste, som befuldmñgtigede, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la
 Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg. 1) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til-
 sidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 i Rådets
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: direktiv 93/39/EéF af 14. juni 1993 om ñndring af
 direktiv 65/65/EéF, 75/318/EéF og 75/319/EéF om
 Ð Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har over- lñgemidler (1) og artikel 3 i Rådets direktiv 93/40/EéF
 holdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til af 14. juni 1993 om ñndring af direktiv 81/851/EéF
 Kommissionens direktiv 94/59/EF af 2. december 1994 og 81/852/EéF om indbyrdes tilnñrmelse af medlems-
 om tredje ñndring af bilagene til Rådets direktiv 77/ staternes lovgivning om veterinñrlñgemidler (2), idet
 96/EéF om trikinundersùgelse i forbindelse med ind- den ikke har vedtaget de love og administrative
 fùrsel af fersk kùd af tamsvin fra tredjelande (1), idet bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 den ikke har vedtaget de love og administrative direktiverne, bortset fra disses artikel 1, nr. 7.
 bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 direktivet, eller i hvert fald ikke har meddelt Kommis-
 sionen disse retsforskrifter. 2) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 sagens omkostninger.
 Ð Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn Direktivers bindende karakter i henhold til EF-traktatens
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, artikel 189, stk. 3, indebñrer, at de medlemsstater, som et
 som det rettes til, indebñrer en forpligtelse for medlems- direktiv er rettet til, har pligt til at gennemfùre direktivets
 staterne til at overholde de frister for gennemfùrelsen, der bestemmelser i national ret på en sådan måde, at de senest
 er fastsat i direktiverne. Denne frist er udlùbet den ved gennemfùrelsesfristens udlùb får fuld virkning. I det
 1. januar 1995, uden at Den


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Holland) den 14. oktober 2010 — X NV, den anden part i sagen: Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-498/10)
 ()
 2011/C 13/33
 Processprog: hollandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X NV
 Den anden part i sagen: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 56 TEUF fortolkes således, at der foreligger en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, såfremt modtageren af en tjenesteydelse, leveret af en tjenesteyder, der er etableret i en anden medlemsstat, på grund af lovgivningen i den stat, hvor modtageren af tjenesteydelsen er etableret, og hvor ydelsen leveres, er forpligtet til at indeholde skat i vederlaget for denne tjenesteydelse, mens dette ikke er tilfældet, såfremt tjenesteyderen er etableret i den samme medlemsstat som modtageren af tjenesteydelsen?
 2)
 a)
 Såfremt besvarelse af det første spørgsmål indebærer, at en ordning, hvorefter modtageren af en tjenesteydelse skal indeholde skat, fører til en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser, kan en sådan restriktion da begrundes i nødvendigheden af at sikre skatten og dens inddrivelse hos udenlandske selskaber, der kun opholder sig kort tid i Nederlandene og er svære at kontrollere, med en problematisk gennemførelse af den beskatningskompetence, der er tildelt Nederlandene, til følge?
 b)
 Er det i dette tilfælde også af betydning, at ordningen på et senere tidspunkt er blevet ændret for så vidt angår situationer som den foreliggende i den forstand, at den pågældende beskatning ensidigt er blevet frafaldet, idet den havde vist sig ikke at være enkel og effektiv at anvende?
 3)
 Går ordningen videre end nødvendigt henset til de muligheder for gensidig bistand ved inddrivelse af skatter, der især følger af direktiv 76/308/EØF (1)?
 4)
 Har det for besvarelsen af de foregående spørgsmål nogen betydning, om den skat, der skal erlægges af vederlaget i den stat, hvor modtageren af tjenesteydelsen er etableret, kan modregnes i den skat, der i den anden medlemsstat skal erlægges af vederlaget?
 (1) Rådets direktiv 76/308/EØF af 15.3.1976 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med de foranstaltninger, der er finansieret af Den europæiske udviklings- og garantifond for Landbruget, samt af landbrugsimportafgifter og told (EFT L 73, s. 18).


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 16. juni 2011 — Europa-Kommissionen mod Republikken Østrig
 (Sag C-10/10) (1)
 (Traktatbrud - frie kapitalbevægelser - skattefradrag for gaver skænket til forsknings- eller undervisningsinstitutioner - begrænsning af skattefradrag til gaver skænket til institutioner, der er etableret på det nationale område)
 2011/C 232/12
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og W. Mölls, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig (ved C. Pesendorfer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 56 EF og artikel 40 i aftalen af 2. maj 1992 om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EFT 1994 L 1, s. 3) — national bestemmelse, der gør en skattefordel for bidragr til offentlige forsknings- og undervisningsinstitutioner betinget af, at modtageren skal have hjemsted på det nationale område
 Konklusion
 1)
 Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 EF og artikel 40 i aftalen af 2. maj 1992 om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet den udelukkende indrømmer skattefradrag for gaver skænket til forsknings- og undervisningsinstitutioner, når disse institutioner er etableret i Østrig.
 2)
 Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 63 af 13.3.2010.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/48
 Sag anlagt den 17. maj 2013 — Emadi mod Rådet
 (Sag T-274/13)
 2013/C 207/80
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Hamid Reza Emadi (Teheran, Iran) (ved advokat T. Walter)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 206/2013 af 11. marts 2013 om gennemførelse af artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) nr. 359/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Iran annulleres, for så vidt som den vedrører Hamid Reza Emadi.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort fire anbringender gældende.
 1)
 Første anbringende: Tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar.
 —
 Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til en effektiv domstolsbeskyttelse og navnlig begrundelsespligten, idet Rådet ikke har angivet en tilstrækkelig begrundelse for at opføre sagsøgeren i bilaget til den anfægtede gennemførelsesforordning.
 —
 Rådet har tilsidesat sagsøgerens ret til at blive hørt, idet Rådet ikke har indrømmet sagsøgeren den i artikel 12, stk. 2, i forordning (EU) nr. 359/2011 (1) fastsatte mulighed for at fremsætte bemærkninger til opførelsen på sanktionslisten og derigennem foranledige Rådet til at foretage en efterprøvelse heraf.
 2)
 Andet anbringende: Manglende grundlag for opførelsen af sagsøgeren på sanktionslisten
 —
 Det fremgår ikke af de grunde, som Rådet har anført som begrundelse for at opføre sagsøgeren på sanktionslisten, hvilket retsgrundlag, Rådet i denne henseende konkret har baseret sig på.
 —
 Rådet har udøvet et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til de faktiske omstændigheder ved at opføre sagsøgeren på listen i bilaget til den anfægtede gennemførelsesforordning.
 —
 Navnlig kan den ene konkrete grund, som Rådet har angivet i sanktionslisten, ikke berettige opførelsen af sagsøgeren på sanktionslisten.
 3)
 Tredje anbringende: Tilsidesættelse af princippet om forbud med dobbelt straf (ne bis in idem)
 —
 Den ene konkrete grund, som Rådet har angivet for at opføre sagsøgeren på sanktionslisten, har allerede medført en sanktion fra de britiske mediemyndigheder.
 —
 Rådet har ikke gjort gældende, at der trods denne sanktion eller efter denne sanktion var sket yderligere overtrædelser, der kunne berettige opførelsen på sanktionslisten.
 4)
 Fjerde anbringende: Tilsidesættelse af såvel friheden til radio- og tv-spredning som ytringsfriheden, retten til at færdes frit og ejendomsretten
 —
 Opførelsen af sagsøgeren på sanktionslisten udgør et uberettiget og uforholdsmæssigt indgreb i hans medie- og ytringsfrihed, som bl.a. har til formål at forhindre både sagsøgeren og det radio- og tv-selskab, som han arbejder for, i at transmittere fra og til Europa.
 —
 Opførelsen af sagsøgeren på sanktionslisten udgør et uberettiget og uforholdsmæssigt indgreb i yderligere beskyttede grundlæggende rettigheder (ejendomsretten, erhvervsfriheden, retten til at færdes frit).
 (1) Rådets forordning (EU) nr. 359/2011 af 12.4.2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Iran (EUT L 100, s. 1).


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/50
 Sag anlagt den 4. oktober 2004 af André Bonnet mod De Europæiske Fællesskabers Domstol
 (Sag T-406/04)
 (2004/C 300/96)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 4. oktober 2004 anlagt sag mod De Europæiske Fællesskabers Domstol af André Bonnet, Saint Pierre de Vassols (Frankrig), ved avocat Hervé de Lépinau, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelserne af 11. februar 2004, af 4. marts 2004 og af 2. juli 2004, samt af afgørelsen om ansættelse af en anden person i den stilling, som burde være besat af sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at ansættelsen af 4. februar 2004 bør have fuld virkning fra den 1. marts 2004.
 —
 De Europæiske Fællesskabers Domstol tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100 000 EUR for ikke-økonomisk skade, samt et beløb på 5 000 EUR pr. måned fra den 1. marts og indtil sagsøgerens faktiske tiltrædelse.
 —
 Subsidiært tilpligtes De Europæiske Fællesskabers Domstol, såfremt den af Retten i Første Instans trufne afgørelse ikke fører til sagsøgerens tiltrædelse, at betale sagsøgeren et samlet beløb på 260 000 EUR med tillæg af renter fra denne påstand.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes De Europæiske Fællesskabers Domstol at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er de samme som dem, der er påberåbt af samme sagsøger i sag T-132/04 (1).
 (1) EUT C 168 26.6.2004, s. 7.


text:
23.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/25
 Sag anlagt den 30. januar 2013 — Out of the blue mod KHIM — Mombauer (REFLEXX)
 (Sag T-48/13)
 2013/C 86/42
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Out of the blue KG (Lilienthal, Tyskland) (ved advokaterne G. Hasselblatt og I. George)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Meinhard Mombauer (Köln, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. november 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1656/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Såfremt Meinhard Mombauer intervenerer i sagen, tilpligtes intervenienten at bære sine egne omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Out of the blue KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »REFLEXX« for varer i klasse 9 — EF-varemærkeansøgning nr. 7 239 511
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Meinhard Mombauer
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »REFLECTS«, for varer i klasse 9
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 5, sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2209.


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 15. maj 2014 — T.C. Briels m.fl. mod Minister van Infrastructuur en Milieu (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)
 (Sag C-521/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 92/43/EØF - artikel 6, stk. 3 og 4 - bevaring af naturtyper - særlige bevaringsområder - vurdering af en plans eller et projekts virkninger på en beskyttet lokalitet - godkendelse af en plan eller et projekt for en beskyttet lokalitet - kompensationsforanstaltninger - Natura 2000-lokaliteten »Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek« - projekt vedrørende linjeføringen af A2-motorvejsstrækningen »‘s-Hertogenbosch-Eindhoven«))
 2014/C 212/07
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: T.C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. m.fl., H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers m.fl., J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld m.fl., A. Mes m.fl., A.J.J. Michels, VOF Isphording m.fl., M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I m.fl., M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV m.fl., M.A.A. van Kessel og Bricorama BV m.fl.
 Sagsøgt: Minister van Infrastructuur en Milieu
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 6, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) — godkendelse af en plan eller et projekt for en beskyttet lokalitet — betingelser — begrebet »ikke skader lokalitetens integritet«
 Konklusion
 Artikel 6, stk. 3, i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter skal fortolkes således, at en plan eller et projekt, som ikke er direkte forbundet med eller nødvendig for forvaltningen af et område af fællesskabsbetydning, som har negative virkninger på en naturtype, der findes på dette område, og som indbefatter foranstaltninger med henblik på udvikling af et areal af tilsvarende eller større udstrækning med samme naturtype på denne lokalitet, påvirker den nævnte lokalitets integritet. Sådanne foranstaltninger kan i givet fald kun kvalificeres som »kompensationsforanstaltninger« som omhandlet i denne artikels stk. 4, for så vidt som de heri fastsatte betingelser er opfyldt.
 (1) EUT C 55 af 23.2.2013.