text:
Nr . C 16/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 1 . 96
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme konklusioner, og Retten tog ikke noget som helst hensyn til
 som i sag C-360/95 ( 2 ); fristen for den endelige vedtagelse de af appellanterne fremførte anbringender.
 udløb den 31 . december 1993 .
 Hvad særligt angår de faktiske omstændigheder, som
 (') EFT nr . L 228 af 11 . 8 . 1992 , s . 1 . Retten i Første Instans lagde til grund, støttes appellen på de
 ( 2 ) Se side 7 i denne Tidende . retlige fejl, som Retten har begået i den forbindelse — den
 åbenbare materielle unøjagtighed for så vidt angår trufne
 konklusioner, forkert anvendelse af bevismateriale og ukor
 rekt anvendelse af bevisbyrderegler og principper.
 Appellanterne gør gældende , at domme fra Retten i Første
 Appel iværksat den 27. november 1995 af 1 ) Blackspur DIY Instans bygger på en grundlæggende retlig fejl ( eller række af
 Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy, 4 ) Ronald Cohen retlige fejl ) vedrørende den korrekte juridiske efterprøvelse
 til prøvelse af dom afsagt den 18 . september 1995 af De af spørgsmålet om årsagssammenhæng.
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første
 Udvidede Afdeling) i sag T-168/94 ('), 1 ) Blackspur DIY (') EFT nr . C 286 af 28 . 10 . 1995 , s . 13 .
 Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy, 4 ) Ronald Cohen
 mod 1 ) Rådet for Den Europæiske Union , 2 ) Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag C-362/95 P)
 ( 96/C 16/ 16 ) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 8 , november 1995 af Pretura Circondariale di
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den Roma — Tivoli-afdeling — i den for nævnte ret verserende
 27. november 1 995 i iværksat appel af 1 ) Blackspur DIY straffesag mod Giuseppe Tancredi
 Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy, 4 ) Ronald Cohen ( Sag C-363/95 )
 med Solicitor Charles Khan, Berg & Co ., ved K. P. E. Lasok,
 ( 96/C 16/ 17 )
 QC , og med valgt adresse i Luxembourg hos Maria
 Dennewald på dennes kontor, 11 , avenue de la Porte Neuve,
 til prøvelse af dom afsagt den 18 . september 1995 af De Ved kendelse afsagt den 8 , november 1995 , indgået til
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første Domstolens Justitskontor den 27. november 1995 , har
 Udvidede Afdeling ) i sag T-168/94, 1 ) Blackspur DIY Ltd , Pretura Circondariale di Roma — Tivoli-afdeling — fore
 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A Glancy, 4 ) Roland Cohen mod lagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 1 ) Rådet for Den Europæiske Union, 2 ) Kommissionen for om præjudiciel afgørelse af spørgsmål, der er de samme som
 De Europæiske Fællesskaber . spørgsmålene i de forenede sager C-58/95


text:
m.fl . ( J ).
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande : ( ] ) EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 6 .
 — Rettens afgørelse ophæves .
 — Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Retten .
 — Rådet og Kommissionen tilpligtes at betale appellanter Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelser
 nes omkostninger . afsagt den 22 . og den 27. september 1995 af Finanzgericht
 Hamburg i sagerne Firma T. Port GmbH & Co. mod
 Anbringender og væsentligste argumenter: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 ( Sagerne C-364/95 og C-365/95 )
 Appellanterne gør gældende, at dommen fra Retten i Første ( 96/C 16/ 18 )
 Instans er behæftet med retlige fejl . Disse retlige fejl
 indbefatter tilsidesættelse af appellanternes ret til en retfær
 Ved kendelser afsagt den 22 . og den 27. september 1995,
 dig rettergang, som omhandlet i artikel 6 i den europæiske indgået til Domstolens Justitskontor den 16 . november
 konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grund
 1995 , har den fælles afdeling ved Finanzgericht Hamburg
 læggende frihedsrettigheder, deres ret til kontradiktion samt
 für die Lander Freie und Hansestadt Hamburg, Niedersach
 almindelige principper i Fællesskabsretten .
 sen und Schleswig-Holstein, IV. afdeling, i sagerne Firma T.
 Port GmbH & Co . mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Appellanterne fik af flere grunde ingen retfærdig rettergang: forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 Dommen fra Retten i Første Instans er behæftet med
 ning om besvarelse af det første, andet og tredje af de
 suggestio falsi og suppressio veri såvel hvad angår arten af
 præjudicielle spørgsmål, som er forelagt i sag C- 1 82/
 det af appellanterne indbragte søgsmål som hvad angår det 95 (').
 bevismateriale og de beviskilder, som stod til rådighed for
 Retten . Retten anvendte det fremlagte bevismateriale for
 kert og undlod at træffe bestemmelse om bevisoptagelse, (') EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 12 .
 selv om dette havde været passende . Retten gav ingen , eller
 ikke tilstrækkelig, begrundelse for en række af dens

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
C 188/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3.7.1999
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, der ejer en plantage i Fransk Polynesien, anfører, Sagsøgeren havde anmodet om overførsel af en del af sit
 at han deltog i et projekt med udplantning af tropiske vederlag af sit vederlag til Banca SanPaolo, Menton afdeling
 frugttræer på øen Raiatea, hvilket projekt skulle støttes af Den (Frankrig), idet sagsøgeren oplyste at have åbnet en »Plan
 Europæiske Udviklingsfond i overensstemmelse med løfter d’épargne-logement«-konto (»boligopsparingskonto«) med
 afgivet under et møde med landbrugerne i De Små Antiller i henblik på at erhverve fast ejendom i Frankrig.
 oktober 1991. De midler, der var afsat til projektet, blev
 udbetalt, men tilsyneladende indkasseret af regeringen i Fransk Nærværende sag er anlagt til prøvelse af den betingelse,
 Polynesien, som senere er blevet pålagt at tilbagebetale de Kommissionen har fastsat i artikel 4 idet interne direktiv af
 ukorrekt anvende midler. 30. juli 1993 (Meddelelser fra Administrationen nr. 815 af
 11.8.1993), og hvorefter der med hensyn til overførslen af
 Sagsøgeren gør gældende, at den omstændighed, at fondens ovennævnte beløb pålægges Banca SanPaolo, Menton, en
 administration foreslog landbrugerne på Raiatea og Tahaa at forpligtelse til at underrette Kommissionen om alle bevægelser
 tilslutte sig dette frugttræprojekt for dem stiftede en berettiget på kontoen, der foretages af sagsøgeren, således at Kommissio-
 forventning om, at støttemidlerne ville blive udbetalt. I medfør nen kan kontrollere, hvorledes beløbet anvendes.
 af EF-traktatens artikel 155 havde Kommissionen pligt til at
 påse, at de midler, som var afsat til projektet, faktisk blev Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at der
 udbetalt til de landbrugere, der havde opfyldt deres del af er tale om tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af artikel 17,
 aftalen. stk. 2, litra b), i bilag VII til vedtægten.
 Sagsøgeren slutter heraf, at der er en direkte forbindelse Sagsøgeren har nærmere anført, at formålet med den nævnte
 mellem den udløsende årsag, som er fondens forpligtelse og bestemmelse er at give en tjenestemand, som skal afholde
 den af ham lidte skade, der kan opgøres til størrelsen af den udgifter i et andet land end det, hvor han gør tjeneste, mulighed
 lovede støtte. for at overføre en del af sit vederlag i det pågældende
 lands valuta med henblik på at dække regelmæssige og
 dokumenterede forpligtelser. Det er derfor uberettiget at gøre
 overførslen af det pågældende beløb betinget af, at der afgives
 en erklæring som den, Kommissionen har forlangt. Et sådant
 krav er også i strid med de almindelige regler om bankhemme-
 lighed og om beskyttelse af privatlivets fred, såvel på fælles-
 Sag anlagt den 19. april 1999 af Beatrice Bonaiti Brighina skabsplan som i Frankrig. Sagsøgeren har således vanskeligt
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved at forstå, hvilke begrænsninger der kan være med hensyn
 til de oplysninger, en bank skal afgive, medmindre der er tale
 (Sag C-93/99) om alle bevægelser og de heri involverede personer.
 (1999/C 188/65)
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 16. april 1999 af S.A. Satellimages


text:
TV5
 den 19. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Fællesskaber af Beatrice Bonaiti Brighina ved
 advokaterne Mirco Rizzoglio og Franco Colussi, Milano go (Sag C-95/99)
 Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Franco Colussi, 36, rue De Wiltz.
 (1999/C 188/66)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: engelsk)
 — Annullation af Kommissionens interne direktiv af 30. juli
 1999 (offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen
 nr. 815 af 11.8.1993), af afvisningen af 24. juni 1998 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (j.nr. 563 IX.B.4. VT/D(98)) fra Generaldirektorat IX for den 16. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Personale og Administration og af afvisningen af sagsøge- Europæiske Fællesskaber af S.A. Satellimages TV5 ved Eduard
 rens klage (j.nr. 3964 af 22.12.1998) vedrørende overførsel Marissens og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 af 76 000 FFR pr. måned af hendes vederlag til hendes Lucy Dupong, 14, rue des Bains.
 »Plan d’épargne-logement«-konto (»boligopsparingskonto«)
 i Banca SanPaolo, Menton. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning — Kommissionens beslutning indeholdt i dennes skrivelse af
 med et beløb, som sagsøgeren forbeholder sig ret til at 15. februar 1999 til sagsøgeren om afvisning af dennes
 præcisere nærmere under sagen. formelle klage af 18. marts 1998 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Overtrædelse af EF-traktatens artikel 86
 I forholdet mellem satellit-tv-selskabet og kabeloperatøren
 er kabeloperatørens betaling til tv-selskabet som økono-
 Sagsøgeren, der er et offentligt tv-selskab med hovedkvarter i misk modydelse for tilladelsen den eneste betaling, der
 Frankrig, og hvis aktionærer alle er fransksprogede offentlige med rimelighed kan forventes. Når den modsatte situation
 tv-selskaber i Frankrig, Belgien, Schweiz og Canada, anfægter kan konstateres at foreligge, som det er tilfældet med de
 den beslutning, der er indeholdt i Kommissionens skrivelse af afgifter, de opkræves af Deutsche Telekom, kan dette kun
 15. februar 1999 om afvisning af en klage vedrørende skyldes kabeloperatørens misbrug af den dominerende
 Deutsche Telekom’s prispolitik, idet Deutsche Telekom for så stilling, han indtager.
 vidt angår kabel-tv-net anvender et system med dobbelte
 afgifter og afkræver betaling både af tv-selskaber som sagsøge- — Tilsidesættelse af de almene principper om god forvalt-
 ren og af de endelige forbrugere (husholdninger med kabelfor- ningsskik, EF-traktatens artikel 86 og 155 og artikel 3, stk.
 bindelse). 1, i Rådets forordningt nr. 17/62
 Ved at afvise sagsøgerens klage har Kommissionen blot
 fulgt det fortilfælde, som den skabte til sig selv i sin
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionens skrivelse af foreløbige rapport af 22. oktober 1993 i sag nr. IV/34.463
 15. februar 1999 skal anses for at indeholde en endelig – VPRT/Deutsche Telekom, i hvilken Kommissionen påtog
 afgørelse om afvisning af klagen sig en opgave, som ikke tilkom den, og handlede uden for
 rækkevidden af sine forpligtelser i henhold til artikel 155
 og forordning nr. 17/62. Uden at det er påkrævet eller
 berettiget


text:
på grundlag af VPRT-sagen, har Kommissionen
 — da den alene er baseret på en definition af kabeldistribution således — uden at høre tredjemænd — implicit, men
 som omfattende to forskellige ydelser, nemlig én, der ydes definitivt, givet sin tilladelse til, at Deutsche Telekom
 til satellit-tv-selskabet og én, der ydes til husholdningen afkræver den omtvistede afgift af satellit-tv-selskaber.
 med kabelforbindelse, hvilket automatisk fører til den
 konklusion, at en erhvervsdrivende udbyder af disse to
 ydelser kan kræve særskilt betaling af hver af ydelsesmodta-
 gerne;
 — da Kommissionens definition af kabeldistribution ikke
 er begrænset til Deutsche Telekom, men dækker alle
 kabeloperatører, uanset hvor de er etableret inden for
 Fællesskabet; Sag anlagt den 26. april 1999 af »L« mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 — da Kommissionen allerede havde fastlagt sin definition af (Sag T-102/99)
 kabeldistribution som omfattende to forskellige ydelser og
 princippet om afgiftspligt for stellit-tv-selskaber i en såkaldt
 foreløbig rapport af 22. oktober 1993 i sag nr. IV/34.463 (1999/C 188/67)
 VPRT/Deutsche Telekom.
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren har fremsat følgende anbringender: Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26. april 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af »L« ved advokaterne Jean-Noël
 — Overtrædelse af EF-traktatens artikel 60 og 86 Louis, Greta-Françoise Parmentier og Véronique Peere, Bruxel-
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 30, rue Cessange.
 Kommissionen foretager en sammenblanding af den øko-
 nomiske fordel, som en virksomheds lovlige anvendelse af
 en anden virksomheds produkt måtte udløse for sidstnævn- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 te, og begrebet »ydelse«. For så vidt angår kabeldistribution
 udbyder kabeloperatøren ingen ydelser til tv-selskabet. — Afslagene på sagsøgerens ansøgninger af henholdsvis
 Kabeloperatøren vælger tværtimod selv blandt de program- 25. februar 1998 om anerkendelse af hans retlige status
 mer, der allerede findes på radio- og satellitbølger, de som »registreret partner« og af 11. maj 1998 om, at han
 signaler, med hvilke han ønsker at sammensætte sine og hans partner tildeles alle de rettigheder, privilegier og
 kabelydelser til husholdninger med kabelforbindelse, så- fordele, som tildeles gifte tjenestemænd og deres ægtefæl-
 fremt og når han opnår de tilsvarende tv-selskabers ler, annulleres.
 tilladelse til at videresende disses signaler via kabel. Den
 eneste ydelse, der udbydes og præsteres mod betaling, er
 kabeludbuddet til husholdningen med kabelforbindelse. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/63
 Rettens kendelse af 9. juni 2015 — Flachglas Torgau m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-276/14) (1)
 ((Statsstøtte - foranstaltninger vedtaget af Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og elektrointensive forbrugere - afgørelse om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, TEUF - vedtagelse af den endelige afgørelse efter sagens anlæggelse - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 294/77)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Flachglas Torgau GmbH (Torgau, Tyskland), Saint-Gobain Isover G+H AG (Ludwigshafen am Rhein, Tyskland) og Saint-Gobain Oberland AG (ved advokaterne S. Altenschmidt og H. Janssen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne A. Luke et C. Maurer)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 4424 final af 18. december 2013 om at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, TEUF vedrørende foranstaltninger iværksat af Forbundsrepublikken Tyskland til fordel for el fra vedvarende energikilder og energiintensive forbrugere (statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN))
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den begæring om intervention, som EFTA-Tilsynsmyndigheden har fremsat.
 3)
 Flachglas Torgau GmbH, Saint-Gobain Isover G+H AG og Saint-Gobain Oberland AG bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 14.7.2014.


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/26
 Sag anlagt den 16. april 2007 — Siemens mod Kommissionen
 (Sag T-110/07)
 (2007/C 140/46)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Siemens AG (Berlin og München, Tyskland) (ved Rechtsanwälte I. Brinker, T. Loest og C. Steinle)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation i henhold til artikel 231, stk. 1, EF af Kommissionens beslutning af 24. januar 2007 (sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr), for så vidt som den angår sagsøgeren;
 —
 Subsidiært, nedsættelse af den i beslutningens artikel 2, litra m) pålagte bøde;
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement at betale sagens omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K (2006) 6762 endelig udg. af 24. januar 2007 i sag COMP/F/38.899 — gasisoleret koblingsudstyr. I den anfægtede beslutning blev sagsøgeren og andre virksomheder pålagt en bøde for tilsidesættelse af artikel 81 EF og artikel 53 i EØS-aftalen. Sagsøgeren skal efter Kommissionens opfattelse have deltaget i en flerhed af aftaler og former for samordnet praksis på området for »gasisoleret koblingsudstyr«.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren tre anbringender gældende:
 For det første kritiseres Kommissionen for ikke i detaljer at have godtgjort og bevist de påståede overtrædelser. Kommissionen har navnlig ikke godtgjort og bevist den påståede overtrædelses virkninger på fællesmarkedet og Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde under den påståede overtrædelses første fase frem til 1999.
 For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen urigtigt har antaget, at der forelå en enkelt og fortsat overtrædelse, og urigtigt har fastlagt varigheden af overtrædelsen. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ikke kunnet bevise, at sagsøgeren efter den 22. april 1999 har deltaget i den påståede overtrædelse. Desuden foreligger der en tilsidesættelse af artikel 25 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (1), da sagsøgerens deltagelse i den påståede overtrædelses første fase frem til 1999 efter sagsøgerens opfattelse er forældet.
 Endelig finder sagsøgeren, at Kommissionen ved udmålingen af bøden har begået en tungtvejende fejl i retsanvendelsen. I den forbindelse fremføres f.eks., at Kommissionen har fejlbedømt overtrædelsens grovhed og varighed og overfor sagsøger åbenbart har valgt en forhøjet »afskrækningsmulitplikator«. Derudover har Kommissionen uberettiget godtaget, at sagsøgeren skulle have haft en ledende rolle i forbindelse med den påståede overtrædelse, og uberettiget ikke taget sagsøgerens samarbejde med Kommissionen i betragtning.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/12
 Rettens dom af 26. september 2012 — IG Communications mod KHIM — Citigroup og Citibank (CITIGATE)
 (Sag T-301/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket CITIGATE - de ældre nationale ord- og figurmærker samt EF-ord- og figurmærker indeholdende bestanddelen »citi« - relative registreringshindringer - risiko for forveksling - varemærkefamilie - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - utilbørlig udnyttelse af det ældre varemærkes særpræg eller renommé - artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 343/17
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: IG Communications Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved M. Edenborough, QC, og solicitor R. Beard)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenienter ved Retten: Citigroup, Inc. (New York, De Forenede Stater) og Citibank, NA (New York) (først ved advokaterne V. von Bomhard og A. Renck samt solicitor H. O’Neill, derefter ved V. von Bomhard og A. Renck)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. april 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 821/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem på den ene side Citigroup, Inc. og Citibank, NA og på den anden side IG Communications Ltd
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 IG Communications Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 244 af 10.10.2009.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 14. november 2005 af Juzgado de lo Social no 33 de Madrid i sagen Félix Palacios de la Villa mod Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral, Martín Tebar Less, intervenient: Ministerio Fiscal
 (Sag C-411/05)
 (2006/C 36/41)
 Processprog: spansk
 Ved kendelse afsagt den 14. november 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 22. november 2005, har Juzgado de lo Social no 33 de Madrid i sagen Félix Palacios de la Villa mod Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral, Martín Tebar Less, intervenient: Ministerio Fiscal, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 »Er ligebehandlingsprincippet, som forbyder enhver forskelsbehandling på grund af alder, og som er anerkendt i artikel 13 EF og artikel 2, stk. 1, i direktiv 2000/78 (1), til hinder for en bestemmelse i en national lov (nærmere bestemt stk. 1 i den eneste overgangsbestemmelse i« lov nr. 14/2005 om bestemmelser i kollektive overenskomster vedrørende den almindelige pensionsalders indtræden»), hvorefter bestemmelser om tvungen pensionering i kollektive overenskomster er gyldige, selv om de eneste betingelser for bestemmelsernes anvendelse er, at arbejdstageren har nået den almindelige pensionsalder og opfylder de betingelser for tildeling af alderspension, baseret på bidragsbetaling, som gælder i henhold til den spanske lovgivning om social sikring?«
 Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, ønskes følgende spørgsmål besvaret:
 »Skal den nationale ret, henset til ligebehandlingsprincippet, som forbyder enhver forskelsbehandling på grund af alder, og som er anerkendt i artikel 13 EF og artikel 2, stk. 1, i direktiv 2000/78, undlade at anvende stk. 1 i den eneste overgangsbestemmelse i lov nr. 14/2005 på den foreliggende sag?«
 (1) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16).


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/65
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 17. september 2014 — Wahlström mod Frontex
 (Sag F-117/13) (1)
 ((Personalesag - ansatte i Frontex - midlertidigt ansat - ingen forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt - forlængelsesprocedure - artikel 41, stk. 2, litra a), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - retten til at blive hørt - tilsidesættelse - indvirkning på afgørelsens betydning))
 (2014/C 395/79)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kari Wahlström (Espoo, Finland) (ved advokat S. A. Pappas)
 Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser (ved S. Vuorensola og H. Caniard, som befuldmægtigede, og advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat efter Personalerettens annullation, i sag F-87/11, af den første afgørelse om ikke at forlænge hendes kontrakt
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet af den administrerende direktør for Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser den 19. februar 2013 om ikke at forlænge Kari Wahlströms kontrakt som midlertidig ansat annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Frontex.
 3)
 Det Europæiske Agentur for Forvaltning af det Operative Samarbejde ved EU-medlemsstaternes Ydre Grænser bærer sine egne omkostninger og betaler Kari Wahlströms omkostninger.
 (1) EUT C 31 af 1.2.2014, s. 23.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Dioikitiko Protodikeio Tripolis (Grækenland) den 10. juli 2009 — Alfa Vita Vassilopoulos AE, tidligere Trofo Super-Markets AE mod Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias
 (Sag C-257/09)
 2009/C 282/35
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Dioikitiko Protodikeio Tripolis
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alfa Vita Vassilopoulos AE, tidligere Trofo Super-Markets AE
 Sagsøgt: Elliniko Dimosio, Nomarchiaki Aftodioikisi Lakonias
 Ved kendelse af 7. august 2009 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-257/09 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Dioikitiko Protodikeio Tripolis) skal slettes af registeret.


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/24
 Sag anlagt den 8. august 2011 — Gold East Paper (Jiangsu) og Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) mod Rådet
 (Sag T-444/11)
 2011/C 298/44
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd (Jiangsu, Kina) og Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd (Jiangsu, Kina) (ved advokaterne V. Akritidis, Y. Melin og F. Crespo)
 Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 452/2011 af 6. maj 2011 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af coated finpapir med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 128, s. 18) annulleres for så vidt som den berører sagsøgerne.
 —
 Rådet for den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ti anbringender.
 1)
 Med det første anbringende gøres det gældende, at udligningstolden, der er fastsat, er højere end de udligningsberettigede subsidiebeløb, hvilket udgør en tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1, i antisubsidiegrundforordningen (1), idet den pålagte værditoldsats ikke var udtrykt som en procentdel af cif-prisen, men snarere som en procentdel af omsætningen.
 2)
 Med det andet anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 4, artikel 6, litra d) og artikel 28, idet den fordel, der blev tildelt ved den statslige levering af brugsrettigheder til jord mod utilstrækkeligt vederlag, ikke var beregnet korrekt.
 3)
 Med det tredje anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 4, idet ordningen for skattefritagelse af dividende mellem kvalificerede hjemmehørende virksomheder ikke er specifik og den told, der er pålagt for at udligne denne ordning, som følge heraf tilsidesætter de nævnte bestemmelser.
 4)
 Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 7, stk. 3, idet fordelingen af subsidiebeløbet til fritagelse for moms og told på importeret udstyr og momsnedslag for udstyr produceret på hjemmemarkedet fandt sted over en periode, der var kortere end den normale afskrivningsperiode inden for den pågældende erhvervsgren.
 5)
 Med det femte anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 6, litra b), idet de pågældende europæiske institutioner ikke undersøgte, hvilken sats sagsøgerne ville have opnået på markedet for de favorable låneordninger til erhvervsgrenen for coated finpapir.
 6)
 Med det sjette anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 14, stk. 2, idet indførelsen af udligningstolden ikke er nødvendig i betragtning af, at der samtidig indføres antidumpingtold.
 7)
 Med det syvende anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 8, stk. 1, idet de pågældende europæiske institutioner gennemførte deres undersøgelse således, at det som et resultat af undersøgelses- eller evalueringsprocessen blev mere sandsynligt, at de vil beslutte, at erhvervsgrenen i EU lider skade.
 8)
 Med det ottende anbringende gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 2, litra d) og artikel 15, idet Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 452/2011 opstillede en målfortjenstmargen, som


text:
erhvervsgrenen i EU aldrig tidligere havde opnået.
 9)
 Med det niende anbringende gøres det gældende, at beslutningen om at udelukke ruller til rotationstryk fra den pågældende vare og den samme vare var baseret på åbenbare fejl ved bedømmelsen af sagens faktiske omstændigheder og medførte en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 8 (skade), artikel 9, stk. 1 (erhvervsgren i Unionen) og artikel 10, stk. 6 (stilling).
 10)
 Med det tiende anbringende gøres det gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af antisubsidiegrundforordningens artikel 8, stk. 1 og artikel 8, stk. 6, idet den anfægtede forordning ikke indeholder en vurdering af, hvorvidt den pålagte told ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at udligne den skade, der er forårsaget ved den subsidierede indførsel.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11.6.2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 188, s. 93).


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/24
 Rettens dom af 13. maj 2015 — Niki Luftfahrt mod Kommissionen
 (Sag T-162/10) (1)
 ((Konkurrence - fusioner - lufttransport - beslutning, hvorved en fusion erklæres forenelig med fællesmarkedet - bedømmelse af de konkurrencemæssige virkninger af transaktionen - tilsagn))
 (2015/C 213/44)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Niki Luftfahrt GmbH (Wien, Østrig) (ved advokaterne H. Asenbauer og A. Habeler)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved S. Noë, R. Sauer og N. von Lingen, derefter ved S. Noë, R. Sauer og H. Leupold, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Republikken Østrig (først ved C. Pesendorfer, E. Riedl og A. Posch, derefter ved C. Pesendorfer og M. Klamert, som befuldmægtigede), Deutsche Lufthansa AG (Köln, Tyskland) (først ved advokaterne S. Völcker og A. Israel, derefter ved advokaterne S. Völcker og J. Orologas) og Österreichische Industrieholding AG (Wien) (ved advokaterne H. Kristoferitsch, P. Lewisch og B. Kofler-Senoner)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 6690 endelig af 28. august 2009 om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen (sag COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Niki Luftfahrt GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen, Österreichische Industrieholding AG og Deutsche Lufthansa AG afholdte omkostninger.
 3)
 Republikken Østrig bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
4.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 63/21
 Irland har ikke givet Kommissionen meddelelse om foranstalt- Slettelse af sag C-235/98 (1)
 ninger, som det har truffet med henblik på at efterkomme de
 ovennævnte bestemmelser, og Kommissionen råder ikke over (2000/C 63/40)
 andre oplysninger, på grundlag af hvilke den kan fastslå, at
 Irland har truffet de nødvendige foranstaltninger. Dermed må Ved kendelse af 30. november 1999 har præsidenten for De
 Kommissionen antage, at Irland endnu ikke har truffet disse Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-235/98,
 foranstaltninger, og at det dermed har tilsidesat sine forpligtel- Panagis Neofytos Pithagoras Pafitis m.fl. mod Trapeza Kentrikis
 ser i henhold til artikel 5 i protokol 28 til EØS-aftalen, Ellados m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Areios
 sammenholdt med artikel 300, stk. 7, EF. Pagos), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 278 af 5.9.1998.
 Slettelse af sag C-122/97 (1)
 (2000/C 63/39)
 Slettelse af sag C-93/99 (1)
 Ved kendelse af 18. oktober 1999 har præsidenten for De (2000/C 63/41)
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-122/97,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For-
 bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret. Ved kendelse af 6. december 1999 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-93/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 (1) EFT C 166 af 31.5.1997. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 160 af 5.6.1999.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/23
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 11. marts 2009 — Borax Europe mod Kommissionen
 (Sag T-121/05) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter og lydoptagelser - afslag på aktindsigt - undtagelse om privatlivets fred og den enkeltes integritet - undtagelse om beskyttelse af beslutningsprocessen)
 2009/C 90/35
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Borax Europe Ltd (Guildford, Det Forenede Kongerige) (ved avocats D. Vandermeersch og K. Nordlander)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Costa de Oliveira og I. Chatzigiannis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. januar 2005 af Kommissionens generalsekretær, hvorved denne gav afslag på aktindsigt i visse dokumenter og lydoptagelser i forbindelse med forberedelsen af den 30. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer (EFT 1967, s. 211).
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 17. januar 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers generalsekretær, hvorved denne gav afslag på aktindsigt i visse dokumenter og lydoptagelser i forbindelse med forberedelsen af den 30. tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF af 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer, annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
23.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 389/6
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. oktober 2015 — Dragoș Constantin Târșia mod Statul român og Serviciul public comunitar regim permise de conducere si înmatriculare a autovehiculelor (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunalul Sibiu — Rumænien)
 (Sag C-69/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet - retskraft - tilbagebetaling af fejlagtigt udbetalte beløb - tilbagebetaling af afgifter, som en medlemsstat har opkrævet i strid med EU-retten - endelig retsafgørelse, der pålægger betaling af en afgift, som er uforenelig med EU-retten - anmodning om genoptagelse af en sådan retsafgørelse - national lovgivning, der med henvisning til Domstolens efterfølgende præjudicielle domme alene tillader genoptagelse af endelige retsafgørelser afsagt på det forvaltningsretlige område))
 (2015/C 389/06)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Sibiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dragoș Constantin Târșia
 Sagsøgte: Statul român og Serviciul public comunitar regim permise de conducere şi înmatriculare a autovehiculelor
 Konklusion
 EU-retten, herunder ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en national domstol under omstændigheder som de i hovedsagen omhandlede ikke har mulighed for at genoptage en endelig retsafgørelse, der er afsagt i forbindelse med et civilretligt søgsmål, når denne afgørelse viser sig at være uforenelig med en fortolkning af EU-retten, som Den Europæiske Unions Domstol har foretaget efter den dato, hvor afgørelsen er blevet endelig, selv når en sådan mulighed foreligger for så vidt angår de med EU-retten uforenelige endelige retsafgørelser, der afsiges i forbindelse med forvaltningsretlige søgsmål.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/44
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 1. august 2016 — Mario Animali m.fl. mod Europa-Kommissionen
 (Sag F-23/13) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - pensioner - artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - overførsel til Unionens pensionsordning af pensionsrettigheder optjent i henhold til andre ordninger - afgørelse om anerkendelse af godskrivningen af pensionsgivende tjenesteår, hvori anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til vedtægten - artikel 81 i procesreglementet - søgsmålet åbenbart ubegrundet))
 (2016/C 364/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Mario Animali m.fl. (Bruxelles, Belgien) (først ved advokaterne D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal, derefter ved advokaterne D. de Abreu Caldas og J.-N. Louis, og endelig ved advokat J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved C. Ehrbar og M. G. Gattinara, som befuldmægtigede, derefter ved J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede, og endelig ved G. Gattinara, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om fremsendelse af den endelige beregning af de pensionsgivende tjenesteår med henblik på overførsel af sagsøgernes pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning ifølge de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11 og 12 i bilag VIII til tjenestemandsvedtægten.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 156 af 1.6.2013, s. 55.


text:
Nr . C 64/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2 . 3 . 96
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sag anlagt den 15 . december 1995 af AssiDomån Kraft
 Products AB og seks andre cellulosevirksomheder mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerne — to diskoteksindehavere , der driver en virk ( Sag T-227/95 )
 somhed i Frankrig, og den organisation , de er medlem af — ( 96/C 64/34 )
 anfægter Kommissionens beslutning af 13 . oktober 1995 ,
 som efter deres opfattelse ikke tager hensyn til konsekven
 serne af Rettens dom af 24 . januar 1995 i sag T-5/93 , (Processprog: engelsk)
 Tremblay. Ved denne dom annullerede Retten Kommissio
 nens beslutning af 12 . november 1992 angående en aftale Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 mellem ophavsretsselskaberne i de forskellige medlemssta den 15 . december 1995 anlagt sag mod Kommissionen for
 ter, som hævdes at have ført til et misbrug af en domine De Europæiske Fællesskaber af AssiDomån Kraft Products
 rende stilling fra SACEM's side i form af en urimelig og AB og seks andre cellulosevirksomheder ved Solicitor John
 diskriminerende afgift, » for så vidt som Kommissionen Pheasant og advokat Christophe Raux, og med valgt adresse
 herved afviste sagsøgernes klagepunkt om en opdeling af i Luxembourg hos advokaterne Loesch & Wolter, 11 , rue
 markedet som følge af en påstået aftale mellem SACEM og Goethe .
 ophavsretsselskaberne i de andre medlemsstater «.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 Efter rent formelt at have genoptaget behandlingen af denne — Kommissionens afgørelse af 4 . oktober 1995 annulle
 del af klagen afviste Kommissionen officielt denne den res .
 23 . juni 1995 på grundlag af artikel 6 i forordning nr . 99/63 .
 På trods af de af sagsøgerne fremsatte bemærkninger indtog — Kommissionen tilpligtes at træffe alle de fornødne
 Kommissionen igen den samme holdning i den anfægtede forholdsregler til at opfylde Domstolens dom af
 beslutning. Ifølge denne henhører vurderingen af, om der 31 . marts 1993 i de forenede sager 89/85 , 104/85 ,
 foreligger en samordning, alene under de nationale dom 114/85 , 1 16/85 , 117/85 og 125/85-129/85 , A. Ahlstrom
 stole, som dog kan forelægge præjudicielle spørgsmål i Oy mod Kommissionen, herunder navnligt at tilbagebe
 medfør af artikel 177 . tale sagsøgerne de af dem eller de pågældende tidligere
 virksomheder betalte bøder, nærmere bestemt med de
 beløb, der er angivet i bilag VI til stævningen .
 Sagsøgerne gør for det første gældende, at sidstnævnte
 beslutning viser, at Kommissionen ikke har efterkommet — Kommissionen tilpligtes at betale renter af de nævnte
 kravene fra Retten i Første Instans og i realiteten ikke har beløb, med
 foretaget en undersøgelse og den aktive efterforskning, som
 ordlyden af den førnævnte dom af 24 . januar 1995 i ) de gældende EFMS- og EMI-rentesatser plus 1,5
 forudsætter. Den har således ikke opfyldt de forpligtelser, procentpoint fra det tidspunkt, da de svenske
 der påhviler den institution, fra hvilken en annulleret retsakt adressater betalte bøderne, eller
 hidrører, idet den ikke har


text:
truffet foranstaltninger til
 dommes opfyldelse som krævet i henhold til artikel 176 . ii ) Banque Nationale de Belgique's gældende udlåns
 rentesats plus 1 procentpoint fra det tidspunkt, da de
 svenske adressater betalte bøderne
 Kommissionen fik pålagt sanktioner af Retten, fordi det, nærmere bestemt de i bilag 9 til stævningen angivne
 den havde gjort, og det, den hævdede at have gjort, var beløb, således at der tillægges renter indtil tidspunktet
 utilstrækkeligt. Den kunne ikke blot gentage sin beslutning for Kommissionens tilbagebetaling af selve bødebelø
 efter afsigelsen af dommen . Retten annullerede nemlig bene .
 Kommissionens beslutning, fordi den ikke i tilstrækkelig
 grad tog hensyn til klagepunktet om en opdeling af — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 markedet som følge af aftalen mellem ophavsretsselska ger .
 berne . Når Retten har annulleret beslutningen og hjemvist
 den til Kommissionen, kan denne ikke undlade at foretage
 en undersøgelse, som de nationale domstole ikke har Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 mulighed for at foretage på grund af deres begrænsede
 stedlige kompetence . Sagsøgerne, henholdsvis de pågældende tidligere virksom
 heder, er blandt adressaterne for Kommissionens beslutning
 85/202/EØF af 19 . december 1984 om en procedure i
 henhold til EØF-traktatens artikel 85 ( IV/29 . 725 — cellu
 Sagsøgerne finder desuden, at denne handlemåde indebærer lose ), hvorved Kommissionen pålagde bøder på mellem
 en tilsidesættelse af begrundelsespligten og udgør magtfor 50 000 og 500 000 ECU. Sagsøgerne, der aldrig havde
 drejning. erkendt de pågældende overtrædelser, indbragte ingen
 annullationssøgsmål til prøvelse af beslutningen og betalte
 bøderne til Kommissionen . Efter at andre adressater for
 . beslutningen havde anlagt sag, fastslog Domstolen i dom af
 31 . marts 1993 i de forenede sager 89/85 , 104/85, 114/85 ,
 116/85 , 117/85 og 125/85-129/85 , A. Ahlstrom Oy mod
 ---pagebreak--- 2 . 3 . 96 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 64/ 17
 Kommissionen, at en række af de af Kommissionen påtalte — Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sagens
 overtrædelser savnede grundlag, hvorefter Domstolen helt omkostninger.
 eller delvis ophævede de af Kommissionen pålagte bøder.
 Efter denne dom stillede sagsøgerne krav til Kommissionen
 om tilbagebetaling af de af dem betalte bøder. Ved den Anbringender og væsentligste argumenter:
 anfægtede skrivelse af 4 . oktober 1995 , der var underskre
 vet af det for konkurrencespørgsmål ansvarlige medlem af Sagsøgeren er et mindre familieselskab, som siden det blev
 Kommissionen, afslog Kommissionen dette under henvis grundlagt i Det Forenede Kongerige i 1963 har drevet
 ning til , at beslutningen om pålæggelse af bøder stadig måtte handel med pelsværk . Størstedelen af sagsøgerens virksom
 stå ved magt for så vidt angår sagsøgerne . hed ( omkring 80 % ) er afhængig af anvendelsen af pelsskind
 med oprindelse i og importeret fra USA og Canada .
 Sagsøgerne gør gældende, at retsvirkningerne af Domsto
 lens annullation af en fællesskabsretsakt er, at denne må Artikel 3 , stk . 1 , i Rådets forordning ( EØF ) nr. 3254/91 af
 anses for ugyldig erga omnes og ex tune . Den pågældende 4 . november 1991 om forbud


text:
mod anvendelse af rævesakse i
 institution er herefter forpligtet til at overveje eller genover Fællesskabet og indførsel til Fællesskabet af skind af og
 veje samtlige de berørte retssubjekters retsstilling i lyset af varer fremstillet på basis af visse vilde dyrearter med
 præmisserne og konklusionen i Domstolens dom . Institu oprindelse i lande, der anvender rævesakse eller fangstme
 tionen er ligeledes forpligtet til at yde restitutio in integrum . toder, der ikke opfylder de internationale standarder for
 Dette forudsætter en genoprettelse af status quo ante og en human fældefangst ( EFT nr. L 308 , s . 1 ), indeholder et
 tilbagebetaling af ethvert beløb, der er udtryk for ugrundet forbud mod indførsel til Fællesskabet af skind fra visse arter
 berigelse , og som hidrører fra den ugyldige retsakt, ligesom ( herunder bisamrotte ) med oprindelse i visse tredjelande
 der foreligger en forpligtelse til at betale renter af ethvert (» importforbuddet «). Ordlyden af artikel 3 , stk . 1 , betyder
 beløb, som institutionen har haft rådighed over i anledning bogstaveligt taget, at dette forbud træder i kraft den
 af den ugyldige retsakt. 1 . januar 1996 og finder anvendelse på pelsskind fra alle
 tredjelande . Den blotte udsigt til et sådant forbud og
 Når henses til Domstolens dom, udgør artikel 1 , stk. 1 og 2, i usikkerheden omkring den måde, det skal gennemføres på,
 cellulosebeslutningen ikke noget gyldigt retsgrundlag for en at allerede givet anledning til et stort og fortsat økonomisk
 pålæggelse af bøder for så vidt angår nogen af de i tab for sagsøgeren . Når forbuddet træder i kraft ( det være
 bestemmelserne angivne adressater . Kommissionen kan sig den 1 . januar 1996 eller senere ), vil det medføre et endnu
 ikke retmæssigt tilbageholde nogen bøder betalt i anledning større økonomisk tab, som efter sin karakter og sit omfang
 af de i artikel 1 , stk . 2 , anførte overtrædelser . De pågæl sandsynligvis fuldstændig vil ødelægge sagsøgerens virk
 dende bøder må derfor tilbagebetales, med renter svarende somhed .
 til en sats, der afspejler den værdi for Kommissionen, som
 repræsenteres af den periode på ti år, i hvilken Kommissio
 nen har haft rådighed over de af de svenske adressater Sagsøgeren gør gældende, at sådanne tab er og fremover vil
 betalte bødebeløb . Kun herved kan der ske en genoprettelse være resultatet af Rådet og/eller Kommissionens ulovlige
 adfærd :
 af status quo ante .
 a ) Rådet har handlet ulovligt ved at vedtage og gennemføre
 importforbuddet i forordning ( EØF ) nr. 3254/91 af
 følgende grunde :
 Sag anlagt den 15 . december 1995 af S. Lehrfreund Limited i ) Rådet havde ikke efter EF-traktaten kompetence til
 mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen at vedtage importforbuddet i forordning ( EØF )
 for De Europæiske Fællesskaber nr . 3254/91 .
 ( Sag T-228/95 )
 ( 96/C 64/35 ) ii ) Importforbuddet i forordning ( EØF ) nr. 3254/91
 strider mod proportionalitetsprincippet.
 (Processprog: engelsk)
 iii ) Importforbuddet i forordning ( EØF ) nr . 3254/91


text:
Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der var, da det blev vedtaget, i strid med GATT og
 strider nu mod WTO-overenskomsten .
 den 15 . december 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af S. Lehrfreund Limited ved Nicholas For b ) Kommissionen har handlet ulovligt ved ikke at vedtage
 wood QC og Barrister Mark Hoskins og med valgt adresse i de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af
 Luxembourg hos advokaterne Thill & Pauly, 11 , Avenue de forordning ( EØF ) nr . 3254/91 , hvilket ville have klar
 la Gare, L-161 1 . lagt, fra hvilke tredjelande pelsskind kunne indføres,
 samt ved ikke at vedtage de nødvendige procedurer med
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : henblik på at attestere de pågældende skinds oprin
 delse .
 — Det fastslås, at Rådet og/eller Kommissionen i henhold
 til EF-traktatens artikel 178 og 215 er erstatningsan c ) Kommissionen og/eller Rådet, hvis handlinger og und
 svarlige over for sagsøgeren, idet erstatningens størrelse ladelser har skabt retlig usikkerhed med hensyn til
 fastsættes senere . importforbuddets omfang og ikrafttræden, har retsstri


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. september 2008 — Unión General de Trabajadores de La Rioja UGT-RIOJA (sag C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (sag C-429/06) mod Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) og Comunidad Autónoma de La Rioja (sag C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (sag C-433/06) mod Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) og Comunidad Autónoma de La Rioja (sag C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (sag C-432/06) mod Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) og Comunidad Autónoma de Castilla y León (sag C-434/06) mod Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Spanien)
 (Forenede sager C-428/06 — C-434/06) (1)
 (Statsstøtte - skatteforanstaltninger vedtaget af en regional eller lokal myndighed - selektiv karakter)
 (2008/C 285/08)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Parter i hovedsagerne
 Sagsøgere: Unión General de Trabajadores de La Rioja UGT-RIOJA (sag C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (sag C-429/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (sag C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (sag C-433/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (sag C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (sag C-432/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (sag C-434/06)
 Sagsøgte: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao
 Sagernes genstand
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse — Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — statsstøtte — fortolkning af artikel 87, stk. 1, EF — skatteforanstaltninger vedtaget af en indenstatslig enhed — lavere skatteprocent end den, der gælder på statsligt niveau, og indførelse af særlige skattefradrag
 Konklusion
 Artikel 87, stk. 1, EF skal fortolkes således, at der med henblik på at bedømme den selektive karakter af en foranstaltning tages hensyn til det institutionelle, proceduremæssige og økonomiske selvstyre, der tilkommer den myndighed, der har truffet denne foranstaltning. Det tilkommer den forelæggende ret, der er enekompetent til at identificere og fortolke den relevante nationale lovgivning, såvel som til at anvende fællesskabsretten på de retssager, der er indbragt for den, at undersøge, om de historiske provinser og den selvstyrende region Baskerlandet har et sådant selvstyre, hvis konsekvens i bekræftende fald vil være, at de bestemmelser, som er vedtaget inden for grænserne af de beføjelser, som disse indenstatslige enheder er tildelt ved den spanske forfatning fra 1978 og de andre bestemmelser i spansk ret, ikke har selektiv karakter i henhold til det


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/41
 Rettens dom af 16. oktober 2014 — Schönberger mod Revisionsretten
 (Sag T-26/14 P) (1)
 ((Appel - personalesager - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2011 - vejledende multiplikationsfaktorer - modstridende))
 2014/C 421/58
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Peter Schönberger (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat O. Mader)
 Den anden part i appelsagen: Revisionsretten for Den Europæiske Union (ved B. Schäfer og I. Ní Riagáin Düro, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 5. november 2013 af Retten for EU-personalesager (Første Afdeling) i sag F–14/12, Schönberger mod Revisionsretten (Sml.Pers., EU:F:2013:167), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Første Afdeling) af 5. november 2013, Schönberger mod Revisionsretten (sag F-14/12), ophæves.
 2)
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 93 af 29.3.2014.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/40
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 30. september 2009 — Portugal mod Kommissionen
 (Sag T-183/06) (1)
 (EUGFL - Garantisektionen - udgifter, som er udelukket fra fællesskabsfinansiering - spindhør - effektiv kontrol)
 2009/C 282/74
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes, som befuldmægtiget, bistået af avocats C. Botelho Moniz og E. Maia Cadete)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Afonso, L. Parpala og F. Jimeno Fernández, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2006/334/EF af 28. april 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), »Garantisektionen« (EUT L 124, s. 21).
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning 2006/334/EF af 28. april 2006 om udelukkelse fra EF-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), »Garantisektionen« annulleres, for så vidt som den udelukker samtlige de udgifter, der er afholdt af Den Portugisiske Republik inden for hørsektoren.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/39
 Sag anlagt den 17. juni 2016 — CEE Bankwatch Network mod Kommissionen
 (Sag T-307/16)
 (2016/C 305/54)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CEE Bankwatch Network (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat C. Kiss)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse truffet af Kommissionen den 15. april 2016 med referencenummer Ref. GestDem nr. 2015/5877 erklæres ugyldig, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at forordning (EF) nr. 1367/2006 (1) finder anvendelse på dokumenter fra Euratom.
 —
 Ordet »traktat« bør ikke have forskellige betydninger afhængig af konteksten for hver enkelt EU-retsakt, men bør have en ensartet betydning.
 2.
 Andet anbringende om, at den anfægtede afgørelse er ulovlig.
 —
 Aktindsigt i de ønskede dokumenter er ikke en trussel mod interessen i nuklear sikkerhed, fordi begæringen om aktindsigt ikke vedrørte nukleare sikkerhedsspørgsmål.
 —
 Kommissionen har i alvorlig grad tilsidesat sin forpligtelse i henhold til forordning (EF) nr. 1049/2001 (2) samt Domstolens retspraksis om pligten til at give en specifik begrundelse for den manglende videregivelse.
 3.
 Tredje anbringende om, at Kommissionens henvisning til beskyttelsen af forretningsmæssige interesser er forkert, og at den har undladt at angive de generelle betragtninger, hvorpå den har baseret formodningen om, at videregivelse af de ønskede dokumenter er til fare for forretningsmæssige interesser.
 —
 De oplysninger, som Kommissionen tilbageholder med den begrundelse, at de er til fare for forretningsmæssige interesser, opfylder ikke betingelserne for at være forretningsoplysninger, og Kommissionen tog ikke hensyn til, hvor gamle disse oplysninger var ved den genfremsatte begæring.
 —
 Der er en tungtvejende offentlig interesse i videregivelse af de ønskede oplysninger, idet videregivelse af nuklear viden er af offentlige interesse.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264 af 25.9.2006, s. 13).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145 af 31.5.2001, s. 43).


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/28
 Rettens dom af 25. februar 2015 — Walton mod Kommissionen
 (Sag T-261/14 P) (1)
 (»Appel - personalesag - midlertidigt ansatte - afvisning af sagen i første instans - den midlertidigt ansattes opsigelse af sin stilling - Kommissionens fordring på appellanten som følge af dennes opsigelse - retskraft - afgørelser, som er blevet endelige, da de ikke er blevet indbragt for en domstol«)
 (2015/C 118/37)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Robert Walton (Oxford, Det Forenede Kongerige) (ved advokat F. Moyse)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og A.-C. Simon, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) den 27. februar 2014, Walton mod Kommissionen (F-32/13, Sml. Pers, EU:F:2014:37), med påstand om ophævelse af denne kendelse.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Robert Walton bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Europa-Kommissionen har afholdt i forbindelse med sagen i nærværende instans.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/39
 Rettens dom af 9. juni 2016 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-122/14) (1)
 ((Undladelse af at opfylde en dom fra Domstolen, der fastslår et traktatbrud - tvangsbøde - afgørelse om betaling af tvangsbøde - metode til beregning af rentesatsen ved tilbagebetaling af ulovlig støtte - renters rente))
 (2016/C 270/43)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato S. Fiorentino)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci, G. Conte og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2013) 8681 final af 6. december 2013, hvorved Kommissionen til fuldbyrdelse af dom af 17. november 2011, Kommissionen mod Italien (C-496/09, EU:C:2011:740), fastsatte størrelsen på den tvangsbøde, som Den Italienske Republik skulle betale for halvåret fra den 17. maj til den 17. november 2012.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse C(2013) 8681 final af 6. december 2013 annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 102 af 7.4.2014.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/11
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 16. juni 2016 — EURO 2004. Hungary Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)
 (Sag C-291/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - toldunion - den fælles toldtarif - toldværdi - fastsættelse af toldværdien - transaktionsværdi - den pris, som faktisk er betalt - grund til at betvivle sandheden af den angivne pris - angivet pris lavere end den pris, der er betalt i forbindelse med andre transaktioner vedrørende lignende varer))
 (2016/C 305/16)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: EURO 2004. Hungary Kft.
 Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Konklusion
 Artikel 181a i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3254/94 af 19. december 1994, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for toldmyndighedernes praksis som den i hovedsagen omhandlede, der består i at fastsætte toldværdien af de indførte varer ved at basere sig på transaktionsværdien af lignende varer, som er en metode, der fremgår af artikel 30 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentet og Rådets Forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996, når det skønnes, at den angivne transaktionsværdi sammenlignet med de statistisk gennemsnitlige købspriser, der gælder ved indførsel af lignende varer, er urimelig lav, til trods for, at toldmyndigheden ikke afviser eller på anden måde rejser tvivl om fakturaens eller overførselsdokumentets ægthed, der er fremlagt som bevis for den pris, der faktisk er betalt for de indførte varer, og uden at importøren — som svar på toldmyndighedens anmodning herom — fremlægger yderligere beviser eller oplysninger for at godtgøre deres transaktionsværdi.
 (1) EUT C 98 af 14.3.2016.


text:
20.11.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 333/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- — idet den ikke havde fastsat egnede bestemmelser for
 se afsagt den 20. august 1999 af Landesgericht Korneu- udnyttelsen af kvoter, der var blevet den tildelt for
 burg (Republikken Østrig) i sagen FILA Sport SpA mod 1988 og 1990
 New Times International Transport Service Co. Ltd
 — idet den ikke havde sørget for overholdelsen af fælles-
 (Sag C-327/99) skabsbestemmelserne om bevarelse af fiskebestanden
 ved en tilstrækkelig kontrol af fiskeaktiviteter, en egnet
 (1999/C 333/36) inspektion af fiskeriflåden samt landing og registrering
 af fangster for 1988 og 1990
 Ved kendelse afsagt den 20. august 1999, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 31. august 1999, har Landesgericht — idet den ikke havde nedlagt foreløbigt forbud mod
 Korneuburg i sagen FILA Sport SpA mod New Times Interna- fiskeri fra skibe under fransk flag eller indregistreret på
 tional Transport Service Co. Ltd forelagt De Europæiske fransk territorium, når de foretagne fangster måtte
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse antages at have opbrugt kvoten og eventuelt forbudt
 af følgende spørgsmål: fiskeri på et tidspunkt, hvor kvoten var overskredet
 betydeligt
 Skal artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af 22. de-
 cember 1994 om foranstaltninger med henblik på at forbyde
 overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel — idet den ikke har anlagt straffesag eller truffet admi-
 under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og nistrative foranstaltninger mod de skippere eller enhver
 piratkopierede varer (De Europæiske Fællesskabers Tidende anden person med ansvar for fiskeri foretaget efter
 L 341 af 30.12.1994) fortolkes således, at denne forordning fiskeriforbuddet for 1988 og 1990.
 også finder anvendelse i den situation, hvor varer af den i
 forordningen nærmere angivne art, som er under transit fra en
 stat, der ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, til en stat, 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 der heller ikke hører til Det Europæiske Fællesskab, på ninger.
 anmodning fra en rettighedsindehaver, hvis virksomhed har
 hjemsted i en EF-medlemsstat, og som gør gældende, at
 hans rettigheder er blevet krænket, foreløbig standses i en
 medlemsstat af medlemsstatens toldmyndigheder under hen- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 visning til den nævnte forordning?
 — Overtrædelse af artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 170/83
 sammeholdt med artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 2241/87
 (ingen kontrolforanstaltninger): De franske myndigheder
 henviser til, at der i 1988 er blevet indført nye procedurer
 for behandlingen af statistikker. De har anerkendt, at disse
 procedurer ikke har givet de forventede resultater. Under
 alle omstændigheder kan den bekendtgørelse, som den
 Sag anlagt den 9. september 1999 af Kommissionen for franske fiskeriminister udstedte — for sent — den 24. au-
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik gust 1990, ikke anses for en tilstrækkelig foranstaltning.
 (Sag C-333/99)
 — Overtrædelse af artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 2241/87
 (for sent forbud mod fiskeri): Enhver medlemsstat skal i
 (1999/C 333/37) medfør af artikel 11, stk. 2, fastsætte den dato, på hvilken
 kvoten må antages at være opbrugt, på grundlag af de


text:
Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. sep- oplysninger om fangsternes omfang, den har til rådighed,
 tember 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af og rettidigt træffe egnede foranstaltninger til at forbyde
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk fiskeri fra denne dato. I fangstsæsonen 1988 blev forbuds-
 konsulent Thomas van Rijn og Bernard Mongin, Kommissio- foranstaltningerne hver gang truffet efter overskridelsen af
 nens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede og med valgt den fastsatte kvota. For så vidt angår sæsonen 1990
 adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner- foreligger der ikke foranstaltninger til at stoppe fiskeriet i
 centret, Kirchberg. seks tilfælde af konstateret overfiskeri. De af regeringen
 fremsatte begrundelser (statiske redskabers svaghed, van-
 skeligt at administrere små fiskekvoter, der fanges af en
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: spredt fiskeflåde) kan ikke antages.
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til (i) artikel 5, stk. 2, i forordning — Overtrædelse af artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 2241/87
 (EØF) nr. 170/83 af 25. januar 1983 (1) sammenholdt (manglende straffeforfølgning og administrative foranstalt-
 med artikel 1, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2241/87, ninger): Egnede kontrolundersøgelser eller inspektioner
 (ii) artikel 11, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 2241/87 (2) ville navnligt have gjort det muligt for de franske myndig-
 og (iii) artikel 5, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 170/83 heder at træffe de forbudsforanstaltninger, der er fastsat i
 sammenholdt med artikel 1, stk. 2, forordning (EØF) fællesskabsbestemmelserne og at forfølge eventuelle lovo-
 nr. 2241/87, vertrædere både i 1988 og 1990. Myndighederne har ikke
 ---pagebreak--- C 333/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.11.1999
 indledt retsforfølgelse af de personer, der fortsatte med at Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 fiske, efter at der var indført forbud, selv om forbuddet
 kom meget sent.
 a) Følgende beslutninger, truffet af Kommissionen den 1. juli
 1999, annulleres:
 ( 1) EFT L 24 af 27.1.1983, s. 1.
 (2) EFT L 207 af 29.7.1987, s. 1.
 — Kommissionens beslutning nr. 1999/503/EF (1)
 — meddelt under nr. K(1999)1771 — for så vidt
 som befolkningsloftet for Italien deri fastsættes til
 7 402 000 indbyggere under strukturfondsmål nr. 2
 for perioden fra 2000 til 2006
 — Kommissionens beslutning nr. 1999/504/EF (2)
 — meddelt under nr. K(1999)1772 — for så vidt som
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 den vejledende fordeling for Italien deri fastsættes til
 se afsagt den 13. maj 1999 af Commissione Tributaria di
 2 145 mio. EUR (1999-priser) under strukturfondsmål
 primo grado di Trento, Sjette Afdeling, i sagen Tumedei
 nr. 2 for perioden fra 2000 til 2006.
 SpA mod Centro di Servizio delle Imposte Dirette e
 Indirette di Trento
 b) Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 (Sag C-336/99)
 (1999/C 333/38)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse afsagt den 13. maj 1999, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 10. september 1999, har Commissione Tri-
 butaria di primo grado di Trento, Sjette Afdeling, i sagen 1) Beslutning 99/503/EF nævner ikke den metode, Kommis-
 Tumedei SpA mod Centro di Servizio delle Imposte


text:
Dirette e sionen har fulgt ved fastlæggelsen af befolkningslofterne.
 Indirette di Trento forelagt De Europæiske Fællesskabers Det er derfor ikke muligt at rekonstruere den rationelle,
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende juridiske baggrund for Kommissionens beslutning om for
 spørgsmål: Italien at fastsætte et befolkningsloft på 7 402 000 indbyg-
 gere, eller at efterprøve, om Kommissionen ved fastlæggel-
 sen af befolkningslofterne har taget hensyn til de faktorer,
 »Er det foreneligt med fællesskabsretten, og navnlig med der er fastlagt i artikel 4, stk. 2, litra a), b) og c), i Rådets
 direktiv 335 af 17. juli 1969(1), at foretage en flerårig forordning nr. 1260/99 (3).
 opkrævning af en afgift på 0,75 % p.a. i medfør af lovdekret
 nr. 324 af 30. september 1992, som er begrænset til den del
 af nettoformuen, der alene udgøres af selskabsformuen ifølge Den angivne absolutte mangel på begrundelse medfører,
 den årlige balance, som i forvejen er undergivet en kapitaltilfør- at beslutning nr. 1999/503 er ugyldig, i alt fald for så vidt
 selsafgift på 1 %?« angår fastlæggelsen deri af befolkningsloftet for Italien.
 (1) EFT 1969 II, s. 405. 2) Subsidiært må man antage, at det kriterium, som Kommis-
 sionen hævder at have benyttet ved fastlæggelsen for
 Italien af befolkningsloftet på 7 402 000 indbyggere er
 retsstridigt som følge af myndighedsmisbrug gennem
 magtfordrejning, forudsætningssvigt og fordrejning af de
 faktiske omstændigheder.
 3) Den retsstridige fastlæggelse af befolkningsloftet for Italien
 Sag anlagt den 17. september 1999 af Den Italienske i beslutning nr. 99/503/EF medfører i kraft af en afledt
 Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- ugyldighed, at beslutning 99/504/EF er retsstridig i det
 skaber omfang, den vejledende fordeling af forpligtelsesbevillinger
 for Italien deri fastsættes til 2 145 mio. EUR.
 (Sag C-344/99)
 (1999/C 333/39)
 (1) EFT L 194 af 27.7.1999, s. 58.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. sep- (2) EFT L 194 af 27.7.1999, s. 60.
 tember 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi- (3) EFT L 161 af 26.6.1999, s. 1.
 ske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved professor
 Umberto Leanza, som befuldmægtiget, bistået af statens advo-
 kat Ivo M. Braguglia, og med valgt adresse i Luxembourg på
 Italiens Ambassade, 5, rue Marie-Adélaïde.


text:
12.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 337/34
 Sag anlagt den 11. august 2015 — Drex Technologies mod Rådet
 (Sag T-467/15)
 (2015/C 337/37)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Drex Technologies SA (Tortola, De Britiske Jomfruøer) (ved advokat E. Ruchat)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens søgsmål antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.
 —
 Som følge heraf annulleres afgørelse 2015/837/FUSP af 28. maj 2015 samt de efterfølgende retsakter, for så vidt som de angår sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er gjort gældende i sag T-432/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT C 290, s. 13.


text:
7 . 12 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 370/7
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: 2 . Skal nationale bestemmelser om ligebehandling i forbin
 delse med ydelser i henhold til erhvervstilknyttede
 Ifølge EF-traktatens 189 , stk . 3 , er et direktiv bindende for pensionsordninger — i det mindste efter det princip om
 enhver medlemsstat, det rettes til , med hensyn det tilsigtede en fællesskabskonform ( EF-retskonform ) fortolkning af
 mål . Heraf følger, at enhver medlemsstat er forpligtet til at national ret, som må henføres under fællesskabsretten
 gennemføre direktivets mål inden udløbet af fristen herfor, — fortolkes og anvendes i overensstemmelse med
 dvs . at gennemføre direktivet i national ret på en sådan fællesskabsrettens krav og begrænsninger ( forbud mod
 måde, at det i praksis er gældende i fuldt omfang. tilbagevirkende kraft )?
 Forbundsrepublikken Tyskland har ikke opfyldt denne
 forpligtelse til fuldstændig gennemførelse inden den i
 artikel 34 , stk . 1 , i direktivet fastsatte frist ( 14 . juni
 1994 ).
 (') EFT nr . L 199 af 9 . 8 . 1993 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved mellemaf
 gørelse af 1 1 . oktober 1996 af Rechtbank van eerste aanleg,
 Bruxelles, i sagen Belgisch Interventie- en Restitutieburean
 mod NV Prolacto
 ( Sag C-346/96 )
 ( 96/C 370/ 17 )
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 10. februar 1995 af Landesarbeitsgericht Nie
 dersachsen i sagen Landeshauptstadt Hannover mod Almut Ved mellemafgørelse af 11 . oktober 1996 , indgået til
 Sattier Domstolens Justitskontor den 21 . oktober 1996 , har
 ( Sag C-345/96 )
 Rechtbank van eerste aanleg, Bruxelles, i sagen Belgisch
 Interventieen Restitutiebureau mod NV Prolacto forelagt
 ( 96/C 370/ 16 ) De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Ved kendelse afsagt den 10 . februar 19 95 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 18 . oktober 1996 , har Kan der over for en juridisk person, som i forbindelse med et
 Landesarbeitsgericht Niedersachsen — 3 . Afdeling — i indgivet bud på levering af skummetmælkspulver som
 sagen Landeshauptstadt Hannover mod Almut Sattier fødevarehjælp i henhold til Kommissionens forordning
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod ( EØF ) nr. 345/87 (') og ( EØF ) nr. 1358/87 ( 2 ) af henholdsvis
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : 3 . februar 1987 og 15 . maj 1987 har stillet den hertil
 knyttede sikkerhed ved licitation i henhold til artikel 12 i
 1 . a ) Skal fællesskabsretten anvendes eller have gyldighed Kommissionens forordning ( EØF ) nr . 1354/83 ( 3 ) af 17. maj
 med forrang (i henhold til EF-traktatens artikel 5 , 1 983 , men som derefter ikke har opfyldt sine forpligtelser og
 stk . 2 , og artikel 189 ) for de af medlemsstaternes ikke har foretaget leveringen, fra det belgiske interventions
 nationale bestemmelser, som i tilfælde, hvor et krav og restitutionsorgans side rejses krav om betaling af
 kan fremsættes efter begge


text:
regelsæt, kunne eller ville skadeserstatning i henhold til artikel 25 , stk . 1 , i den nævnte
 finde anvendelse på det samme sagsforhold, ligele forordning ( EØF ) nr . 1354/83 , efter at alle sikkerhedsstil
 des med det formål at støtte kravet om ligebehand lelser er erklæret fortabt til fordel for det nævnte organ ?
 ling inden for de erhvervstilknyttede pensionsord
 ninger, som f.eks . i Tyskland — generelt — den
 (') EFT nr . L 34 af 5 . 2 . 1987, s . 8 .
 arbejdsretlige ligebehandlingsgrundsætning eller —
 ( 2 ) EFT nr . L 131 af 20 . 5 . 1987, s . 1 .
 specielt — § 2 , stk . 1 , i Beschåftigungsforderungs (') EFT nr . L 142 af 1 . 6 . 1983 , s . 1 .
 gesetz 1985 ( den tyske lov om fremme af beskæfti
 gelsen )?
 b ) Har fællesskabsretten generelt forrang i et sådant
 konflikttilfælde, hvor der efter fællesskabsretten
 kun består et krav på ydelser i henhold til erhvervs
 tilknyttede pensionsordninger, hvis og i det omfang
 de henføres til beskæftigelsesperioder, der ligger Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 efter den 1 7. maj 1 990 , mens det samme sagsforhold afsagt den 3 . juli 1996 af Tribunal Superior de Justicia de
 efter de nationale bestemmelser afgøres på en anden Madrid, Afdelingen for Forvaltningssager, Første Afdeling, i
 måde, for så vidt som disse bestemmelser ikke sagen Solred SA mod Administration General del Estado
 udelukker tilbagevirkende kraft ? ( Sag C-347/96 )
 ( 96/C 370/ 18 )
 c ) Gælder en sådan forrang kun, når den økonomiske
 målsætning med artikel 119 — at indføre lige
 konkurrencemuligheder - der består ved siden af Ved kendelse afsagt den 3 . juli 1996 , indgået til Domstolens
 den sociale målsætning, konkret berøres ? Justitskontor den 21 . oktober 1996 , har Tribunal Superior


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/33
 Sag anlagt den 31. maj 2015 — Smarter Travel Media mod KHIM (SMARTER TRAVEL)
 (Sag T-290/15)
 (2015/C 262/44)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Smarter Travel Media LLC (Boston, Amerikas Forenede Stater) (ved advokat P. Olson)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke indeholdende ordbestanddelene »STARTER TRAVEL« — registreringsansøgning nr. 12 460 044
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. marts 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1986/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Appelkammet begik en fejl, da det anførte, at varemærket ikke havde særpræg
 —
 Appelkammeret begik en fejl, da det anvendte Bild-afgørelsen fejlagtigt
 —
 Appelkammeret begik en fejl, da det ikke tog hensyn til at varemærket indeholdt en bestanddel, som kunne registreres uafhængigt
 —
 Appelkammeret begik en fejl, da det ikke to hensyn til at det samme varemærke med et andet logo var blevet registreret for i det væsentlige de samme tjenesteydelser og at den nye ansøgning blot er en modernisering
 —
 Appelkammeret begik en fejl, da det ikke foretog en helhedsvurdering.


text:
C 302/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.10.2000
 Omfatter den faste afgift, der i henhold til Rådets direktiv Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 88/409/EØF (1) af 15. juni 1988, som foreskriver anvendelse se afsagt den 18. april 2000 af Corte suprema di Cassazio-
 af Rådets direktiv 64/433/EØF (2) af 26. juni 1964 som affattet ne (Tredje Afdeling for Civile Sager) i sagen Prefetto
 ved direktiv 89/662/EØF (3) af 11. december 1989, gælder for Provincia di Cuneo mod Silvano Carbone, NQ, enedirek-
 undersøgelse af fersk kød bestemt for hjemmemarkedet, i tør for selskabet »Expo Casa Manta Srl«
 henhold til Rådets direktiv 85/73/EØF(4) af 29. januar 1985,
 sammenholdt med Rådets beslutning 88/408/EØF (5) af
 15. juni 1988, også omkostningerne til en i det konkrete (Sag C-296/00)
 tilfælde nødvendig bakteriologisk undersøgelse?
 (2000/C 302/31)
 ( 1) EFTL 194, s. 28.
 ( 2) EFT 1963-1964, s. 175. Ved kendelse afsagt den 18. april 2000, indgået til Domstolens
 ( 3) EFT L 395, s. 13. Justitskontor den 1. august 2000, har Corte suprema di
 ( 4) EFT L 32, s. 14.
 ( 5) EFT L 194, s. 24.
 Cassazione (Tredje Afdeling for Civile Sager) i sagen Prefetto
 Provincia di Cuneo mod Silvano Carbone, NQ, enedirektør for
 selskabet »Expo Casa Manta Srl«, forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 Omfatter anvendelsesområdet for forordning nr. 519/94 (1) og
 forordning nr. 3285/94 (2) om den fælles ordning for indførsel
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 fra visse tredjelande en national lovgivning, der kræver forud-
 se afsagt den 27. april 2000 af Bundesgerichtshof i sagen
 gående godkendelse af trådløse (cordless) telefoner med oprin-
 Davidoff & Cie. SA og Zino Davidoff SA mod GOFKID
 delse i tredjelande, inden de markedsføres, hvorimod indførsel
 Ltd (1)
 frit kan finde sted?
 (Sag C-292/00)
 (1) EFT L 67 af 10.3.1994, s. 89.
 (2000/C 302/30) (2) EFT L 349 af 31.12.1994, s. 53.
 Ved kendelse afsagt den 27. april 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 31. juli 2000, har Bundesgerichtshof i sagen
 Davidoff & Cie. SA og Zino Davidoff mod GOFKID Ltd.
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal bestemmelserne i artikel 4, stk. 4, litra a), og artikel 5,
 stk. 2, i første direktiv 89/104/EØF af 21. december Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes afsagt den 31. maj og den 6. juli 2000 af Tribunale Ammi-
 lovgivning om varemærker (EFT 1989 L 40, s. 1) fortolkes nistrativo Regionale per il Lazio i sagen M. Balestreri og
 således (i givet fald anvendes således), at det også giver L. Maura mod Regione Lombardia
 medlemsstaterne beføjelse til at yde renommerede vare-
 mærker en mere omfattende beskyttelse i tilfælde, hvor
 det yngre varemærke bruges eller skal bruges for varer (Sag C-303/00)
 eller tjenesteydelser, der er identiske med eller ligner dem,
 som det ældre varemærke er registreret for?
 (2000/C 302/32)
 2. Indeholder artikel 4, stk. 4, litra a), og artikel 5, stk. 2,
 i varemærkedirektivet udtømmende


text:
bestemmelser om, Ved dom afsagt den 31. maj og den 6. juli 2000, indgået til
 hvorvidt der efter national ret lovligt kan ydes renomme- Domstolens Justitskontor den 8. august 2000, har Tribunale
 rede varemærker en mere omfattende beskyttelse af de Amministrativo Regionale per il Lazio i sagen M. Balestreri og
 grunde, der er nævnt i disse bestemmelser (det ældre L. Maura mod Regione Lombardia forelagt De Europæiske
 varemærkes særpræg eller renommé udnyttes utilbørligt Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 eller skades uden skellig grund), eller tillader de suppleren- af følgende spørgsmål:
 de nationale bestemmelser om beskyttelse af renommere-
 de varemærker mod ydre tegn, der bruges eller skal bruges
 1) Er der i bestemmelserne i artikel 1, 4, 6 og 7 i Rådets
 for identiske eller lignende varer eller tjenesteydelser?
 forordning (EØF) nr. 3950/92 (1) af 28. december 1992
 samt artikel 3 og 4 i Kommissionens forordning (EØF)
 (1) EFT 1989 L 40, s. 1. nr. 534/93 (2) af 9. marts 1993 hjemmel til at fravige
 fristerne for at tildele kvoter og følgelig for udligningsbe-
 talinger og opkrævning af afgifter i tilfælde, i hvilke der, i
 forbindelse med undersøgelsen af lovligheden af forpagt-
 ---pagebreak--- 21.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 302/17
 nings- og afståelseskontrakter vedrørende de nævnte hensyn til den pågældende sort eller i det mindste i øvrigt har
 kvoter, fastslås, at disse, som først blev tildelt sagsøgeren, anvendt den pågældende sort i deres bedrift?
 var blevet fastsat forkert af grunde, der ikke kan tilregnes
 myndighederne?
 (1) EFT L 227 af 1.9.1994, s. 1.
 (2) EFT L 173 af 25.7.1995, s. 14.
 2) Er de ovennævnte EF-bestemmelser gyldige i relation til
 traktatens artikel 33 (tidligere 39), for så vidt som det i
 bestemmelserne ikke er fastsat, at det i tilfælde af senere
 undersøgelse af de individuelle referencekvoter, som er
 blevet forpagtet eller afstået, er muligt tilbagevirkende at
 tildele kvoten ved at korrigere de mængdebestemmelser,
 som fejlagtigt i meddelelserne er blevet fastsat af grunde,
 der ikke kan tilregnes myndighederne?
 Appel iværksat den 17. august 2000 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt
 den 8. juni 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 (1) EFT L 405 af 31.12.1992, s. 1. Første Instans (Fjerde Afdeling) i de forenede sager
 (2) EFT L 57 af 10.3.1993, s. 12. Nummeret på den ovennævnte T-79/96, T-260/97 og T-117/98, Camar srl, sagsøger i sag
 forordning var først angivet rigtigt, men dernæst forkert i forelæg- T-79/96, T-260/97 og T-117/98, og Tico srl, sagsøger i sag
 gelsesdommen. T-117/98 — hvorved Den Italienske Republik var indtrådt
 i sagen til støtte for sagsøgerens påstande i sag T-79/96 —
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 sagsøgt i sag T-79/96, T-260/97 og T-117/98, og Rådet for
 Den Europæiske Union, sagsøgt i sag T-260/97, hvorved
 Den Franske Republik var indtrådt i sagen til støtte for
 sagsøgte i sag T-79/96 og T-260/97
 (Sag C-312/00 P)
 (2000/C 302/34)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 1. august 2000 af Oberlandesgericht Frank- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er


text:
der den 8. juni
 furt am Main i sagen Christian Schulin mod Saatgut- 2000 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske
 Treuhandverwaltungs GmbH Fællesskaber (befuldmægtigede: Christopher Van der Hauwaert
 og Luca Visaggio, Kommissionens Juridiske Tjeneste, bistået af
 advokat Alberto Dal Ferro, Vicenz), og med valgt adresse i
 (Sag C-305/00) Luxembourg hos Carlos Gòmez de la Cruz, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, til prøvelse af dom afsagt den 8. juni 2000
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde
 Afdeling) i de forenede sager T-79/96, T-260/97 og T-117/98,
 (2000/C 302/33)
 Camar srl, sagsøger i sag T-79/96, T-260/97 og T-117/98, og
 Tico srl, sagsøger i sag T-117/98 — hvorved Den Italienske
 Republik var indtrådt i sagen til støtte for sagsøgerens påstande
 Ved kendelse afsagt den 1. august 2000, indgået til Domstolens i sag T-79/96 — mod Kommissionen for De Europæiske
 Justitskontor den 11. august 2000, har Oberlandesgericht Fællesskaber, sagsøgt i sag T-79/96, T-260/97 og T-117/98,
 Frankfurt am Main i sagen Christian Schulin mod Saatgut- og Rådet for Den Europæiske Union, sagsøgt i sag T-260/97,
 Treuhandverwaltungs GmbH forelagt De Europæiske Fælles- hvorved Den Franske Republik var indtrådt i sagen til støtte
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af for sagsøgte i sag T-79/96 og T-260/97.
 følgende spørgsmål:
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 Skal artikel 14, stk. 3, sjette led, i Rådets forordning (EF)
 nr. 2100/94 (1) af 27. juli 1994 (herefter »sortsbeskyttelsesfor- — Den appellerede dom ophæves,
 ordningen«), sammenholdt med artikel 8 i Kommissionens
 forordning (EF) nr. 1768/95 (2) af 24. juli 1995 (herefter og følgelig
 »udsåningsforordningen«) fortolkes således, at en indehaver af
 en i medfør af sortsbeskyttelsesforordningen beskyttet sort
 kan forlange, at alle landbrugere meddeler de i de nævnte — forkastes sagsøgerens påstande i sag T-79/96,
 bestemmelser fastsatte oplysninger, uanset om der er holde-
 punkter for, om de har foretaget nogen af de i sortsbeskyttelses- — forkastes sagsøgerens påstande i sag T-260/97, herunder
 forordningens artikel 13, stk. 2, opregnede handlinger med også erstatningspåstanden,


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/53
 Sag anlagt den 6. marts 2017 — Sumner mod Kommissionen
 (Sag T-152/17)
 (2017/C 144/72)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Loreto Sumner (Leixlip, Irland) (ved solicitor J. MacGuill)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afslaget af 10. januar 2017 fra generalsekretæren på vegne af Kommissionen, meddelt den 17. januar 2017, på at give sagsøgeren aktindsigt i de ansøgninger, der er indgivet af en af parterne i den verserende retssag vedrørende Irlands angivelige tilsidesættelse af arbejdstidsdirektivet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører manglende anlæggelse af en konkret vurdering af anmodningen om aktindsigt i dokumenter i henhold til forordning nr. 1049/2001.
 2.
 Andet anbringende vedrører en ulovlig anvendelse af en generel formodning i strid med de principper, der er fastsat i den nævnte retspraksis.
 3.
 Tredje anbringende er, at der ikke er foretaget en specifik og effektiv undersøgelse af risikoen for hvert af de pågældende dokumenter i strid med den nævnte retspraksis.
 4.
 Fjerde anbringende er, at der ikke er foretaget en specifik og effektiv undersøgelse af mulig delvis aktindsigt i strid med den nævnte retspraksis.
 5.
 Femte anbringende er, at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til, om der er en tungtvejende offentlig interesse i strid med nævnte principper i retspraksis.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/25
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 17. december 2008 — Portela mod Kommissionen
 (Sag T-137/07) (1)
 (Ansvar udenfor kontraktforhold - markedsføring af defekte digitaltermometre, som er forsynet med EF-mærkning - Kommissionens passivitet - årsagsforbindelse - åbenbart, at søgsmålet delvis ikke kan fremmes til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 (2009/C 55/46)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Portela — Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (Queluz, Portugal) (ved avocat C. Mourato)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Guerra e Andrade og B. Schima, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt, Kommissionen pålægges en forpligtelse til at handle i overensstemmelse med artikel 14b i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinske anordninger (EFT L 169, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/79/EF af 27. oktober 1998 om medicinsk udstyr til in vitro-diagnostik (EFT L 331, s. 1) ved via Forbundsrepublikken Tyskland at pålægge certificeringsvirksomheden TÜV Rheinland Product Safety GmbH til fordel for sagsøgeren at anvende den obligatoriske civilretlige ansvarsforsikring, der er omhandlet i punkt 6 i bilag XI til direktiv 93/42, som den nævnte virksomhed har tegnet, og, hvis det lidte tab ikke kan dækkes via den principale påstand, subsidiært erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt som følge af Kommissionens forskellige undladelser.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Portela Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 155 af 7.7.2007.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/31
 Sag anlagt den 6. marts 2017 — Amisi Kumba mod Rådet
 (Sag T-141/17)
 (2017/C 129/47)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Gabriel Amisi Kumba (Kasa-Vubu, Den Demokratiske Republik Congo) (ved advokat O. Okito)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Forordning (EU) 2016/2230 om gennemførelse af Rådets afgørelse (FUSP) 2016/2231 af 12. december 2016 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod personer, der bryder våbenembargoen over for Den Demokratiske Republik Congo, og om ændring af afgørelse 2010/788/FUSP annulleres, for så vidt som den vedrører Gabriel Amisi Kumba.
 —
 Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens og alle intervenienternes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er anført i sag T-139/17, Kibelisa mod Rådet.


text:
9.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/15
 c) De andre under 1.b) omhandlede sager fordeles DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 mellem Første, Anden, Tredje, Fjerde og Femte
 Afdeling. Sagerne fordeles efter tur i den rækkefølge,
 de registreres i på Justiskontoret, særskilt for:
 den 21 juni 2000
 — de i EF-traktatens artikel 236 og Euratom-
 traktatens artikel 152 omhandlede sager i sag T-537/93, Hervé Tromeur mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 — sager vedrørende gennemførelsen af de for
 virksomhederne gældende konkurrenceregler
 (»Erstatningssøgsmål ansvar uden for kontraktforhold mælk
 — tillægsafgift — referencemængde — producent, der
 har påtaget sig en omstillingsforpligtelse — manglende
 — andre sager omfattet af punkt 1.b).
 genoptagelse af produktionen ved forpligtelsens ophør«)
 I forbindelse med fordelingen af de i første led omhandlede (2000/C 259/24)
 sager kompenseres den under b) nævnte fordeling af sager om
 intellektuel ejendomsret til Anden og Fjerde Afdeling ved, at
 der i samme forhold fordeles sager til Første, Tredje og Femte
 Afdeling.
 (Processprog: fransk)
 I forbindelse med den under 2.a) og 2.c) nævnte fordeling I sag T-537/93, Hervé Tromeur, Fuzunec (Frankrig), først ved
 lades Første Afdeling og Første Udvidede Afdeling, der har advokaterne C. Larzul og F. Buffet, Rennes, derefter advokat
 Rettens præsident som formand, ude af betragtning hver tredje A. Delanoé, Rennes, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 gang, alle afdelingerne har fået tildelt en sag. advokat A. May, 398, route d’Esch, mod Rådet for Den
 Europæiske Union (befuldmægtigede: A.M. Colaert og M. Nú-
 ñez Müller) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: G. Berscheid og M. Núñez Müller), angåen-
 Rettens præsident kan fravige rækkefølgen under hensyntagen de en påstand i medfør af EF-traktatens artikel 178 og arti-
 til sammenhængen mellem visse sager eller med henblik på at kel 215, stk. 2, (nu artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF)
 sikre en ligelig fordeling af arbejdsbyrden. om erstatning af det tab, sagsøgeren har lidt ved, at han har
 været forhindret i at markedsføre mælk som følge af Rådets
 forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindeli-
 ge regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF)
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter
 Rettens plenum (EFT L 90, s. 13), som suppleret ved Kommissionens forord-
 ning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelses-
 bestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i
 artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), har
 Retten (sat af dommer R.M. Moura Ramos); justitssekretær:
 Den 4. juli 2000 har Retten i medfør af artikel 32, stk. 1, andet
 fuldmægtig J. Palacio González, den 21. juni 2000 afsagt dom,
 punktum, i Rettens procesreglement besluttet, at såfremt
 Rettens plenum består af et lige antal dommere som følge af, hvis konklusion lyder således:
 at der i medfør af procesreglementets artikel 17 er blevet
 udpeget en generaladvokat, skal den forud fastlagte rækkefølge,
 1) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 på grundlag af hvilken Rettens præsident udpeger den dommer,


text:
Europæiske Fællesskaber frifindes.
 der ikke skal deltage i sagens påkendelse, være den omvendte
 rækkefølge i forhold til dommernes rangfølge efter deres
 anciennitet i embedet, jf. procesreglementets artikel 6, med- 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 mindre den herefter berørte dommer er den refererende
 dommer. I så fald udpeges den dommer, der i forhold hertil er
 den umiddelbart foregående i rangfølgen.
 (1) EFT C 314 af 20.11.1993.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 25. februar 2016, Skatteministeriet mod Y Denmark Aps
 (Sag C-117/16)
 (2016/C 270/30)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Skatteministeriet
 Sagsøgte: Y Denmark Aps
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Forudsætter en medlemsstats påberåbelse af direktivets (1) artikel 1, stk. 2, om anvendelsen af interne bestemmelser, som er nødvendige for at hindre svig og misbrug, at den pågældende medlemsstat har vedtaget en specifik national bestemmelse til gennemførelse af direktivets artikel 1, stk. 2, eller at der i national ret findes almindelige bestemmelser eller grundsætninger om svig og misbrug, der kan fortolkes i overensstemmelse med artikel 1, stk. 2?
 1.1
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, kan selskabsskattelovens § 2, stk. 1, litra c, der foreskriver, at »det er en betingelse, at beskatningen af udbyttet skal frafaldes ... efter bestemmelserne i direktiv 90/435/EØF om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater«, da anses for en sådan specifik national bestemmelse som omhandlet i direktivets artikel l, stk. 2?
 2.
 Er en bestemmelse i en mellem to medlemsstater indgået dobbeltbeskatningsoverenskomst, der er udfærdiget i overensstemmelse med OECD's modeloverenskomst, hvorefter beskatningen af udloddet udbytte afhænger af, om udbyttemodtageren anses for den retmæssige ejer af udbyttet, en sådan overenskomstmæssig antimisbrugsbestemmelse, som er omfattet af direktivets artikel l, stk. 2?
 2.1.
 I bekræftende fald skal udtrykket»overenskomster« i direktivets artikel l, stk. 2, så fortolkes således, at det har som forudsætning, at medlemsstaten efter sin interne ret kan påberåbe sig dobbeltbeskatningsoverenskomsten til skade for skatteyderen?
 3.
 Såfremt Domstolen besvarer spørgsmål 2 bekræftende, er det da overladt til de nationale domstole at fastlægge indholdet af begrebet »retmæssig ejer«, eller skal begrebet ved anvendelsen af direktiv 90/435/EØF fortolkes således, at der skal anlægges en særlig EU-retlig forståelse af begrebet, der er undergivet EU-Domstolens prøvelse?
 4.
 Såfremt Domstolen besvarer spørgsmål 2 bekræftende og spørgsmål 3 besvares således, at det ikke er overladt til de nationale domstole at fastlægge indholdet af begrebet »retmæssig ejer«, skal begrebet så fortolkes således, at et i en medlemsstat hjemmehørende selskab, der under omstændigheder som de i sagen foreliggende modtager udbytter fra et datterselskab i en anden medlemsstat, er »retmæssig ejer« af disse udbytter, således som dette begreb skal forstås efter EU-retten?
 a)
 Skal begrebet »retmæssig ejer« herefter forstås som det tilsvarende begreb i artikel l, stk. l, i direktiv 2003/49/EF (rente-/royaltydirektivet), jf. samme direktivs artikel l, stk. 4?
 b)
 Skal begrebet fortolkes alene under inddragelse af kommentarerne til artikel 10 i modeloverenskomsten af 1977 (punkt 12), eller kan senere kommentarer inddrages ved fortolkningen, herunder de tilføjelser, der er foretaget i 2003 om »gennemstrømningsenheder«, og de tilføjelser, der er foretaget i 2014 om »kontraktuelle og juridiske forpligtelser«?
 c)
 Hvilken betydning har det for vurderingen af, om udbyttemodtageren må anses for »retmæssig ejer«, om udbyttemodtageren har haft en kontraktuel eller juridisk forpligtelse til at viderebetale udbyttet til en anden person?
 d)
 Hvilken betydning har det for vurderingen af, om udbyttemodtageren må anses for »retmæssig ejer«, at den forelæggende