text:
16.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/37
 Sag anlagt den 11. april 2014 — Mammoet Salvage mod Kommissionen
 (Sag T-234/14)
 2014/C 184/59
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Mammoet Salvage BV (Rotterdam, Nederlandene) (ved advokaterne P. Kuypers og A. Schadd)
 Sagsøgt: Den Europæiske Union, repræsenteret af Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Principalt at det fastslås, at Den Europiske Union og/eller Europa-Kommissionen har udvist passivitet.
 —
 Subsidiært at Den Europæiske Union og/eller Europa-Kommissionen tilpligtes at betale alle skyldige beløb til sagsøgeren.
 —
 Mere subsidiært at Den Europæiske Union og/eller Europa-Kommissionen tilpligtes at betale erstatning til sagsøgeren.
 —
 Primært, subsidiært og mere subsidiært udsættes sagen i tre måneder i henhold til procesreglementets artikel 77, indtil sagsøgeren har modtaget voldgiftsafgørelsen.
 —
 Den Europæiske Union og/eller Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger og de udenretlige omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I 2010 fik sagsøgere tildelt en kontrakt vedrørende fjernelse af 74 skibsvrag fra havnen i Mauretanien i forbindelse med et offentligt udbud inden for rammerne af Den Europæiske Udviklingsfond. Finansieringen af den mellem Mauretanien og sagsøgeren indgående kontrakt, for hvilken Ambassadøren og Lederen af Den Europæiske Unions delegation i Mauretanien på vegne af Europa-Kommissionen godkendt overtog ansvaret. Ved godkendelsen blev sagsøgeren ikke en kontraherende part i kontrakten, men påtog sig derimod forpligtelsen til at betale for de udførte opgaver.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende sagsøgerens udviste passivitet
 Den kontrakt, der blev indgået mellem sagsøgeren og Mauretanien omfatter en bestemmelse, hvorefter Unionens betalingsforpligtelse udløber seneste 18 måneder efter tidspunktet for kontraktens gennemførelse. Den 4. december 2013 ansøgte sagsøgeren Mauretanien og Den Europæiske Unions delegation om en forlængelse af denne frist. Sagsøgte reagerede ikke på denne anmodning om fristforlængelse.
 2.
 Andet anbringende vedrørende Europa-Kommissionens overtagelse af ansvaret som betalingspligtig for finansieringen af kontrakten
 Sagsøgeren anfører, at arbejdet er færdiggjort, og gør gældende, at sagsøgte skal tilpligtes at betale de ubetalte fakturaer, dvs. de resterende beløb, som skyldes sagsøgeren for det arbejde, som sagsøgeren har udført.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende Unionens ansvar uden for kontraktforhold
 Såfremt Retten finder, at betalingsfristen for Den Europæiske Union er udløbet, gør sagsøgeren gældende, at sagsøgte skal tilpligtes at betale en erstatning svarende til de ubetalte beløb i henhold til fakturaerne.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at sagsøgte har handlet ulovligt over for sagsøgeren i forbindelse med udpegningen af eksperter, hvilket har bevirket, at sagsøgte har pådraget sig erstatningsansvar uden for kontraktforhold.


text:
11.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/14
 Appel iværksat den 26. april 2016 af Darko Graf til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 26. februar 2016 i sag T-507/14, Vedran Vidmar og Darko Graf mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-241/16 P)
 (2016/C 251/16)
 Processprog: kroatisk
 Parter
 Appellant: Darko Graf (ved odvjetnik L. Duvnjak)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom af 26. februar 2016 i sag T-507/14 ophæves i sin helhed, der gives medhold i appellantens påstande i første instans, som fremgår af stævningen af 1. juli 2014, og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige omkostninger i sagen til appellanten.
 —
 Subsidiært ophæves Rettens dom af 26. februar 2016 i sag T-507/14 i sin helhed, og sagen hjemvises til Retten, med henblik på at denne afsiger en ny dom og tilpligter Kommissionen at betale samtlige omkostninger i sagen til appellanten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten anfægter følgende dele af den appellerede dom:
 —
 Præmis 40, hvori det anføres, at en EU-institutions ulovlige adfærd kun er en af de nødvendige betingelser for at pålægge EU et erstatningsansvar uden for kontraktforhold, idet Rettens erklæring herom er i strid med artikel 340, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og med Den Europæiske Unions Domstols praksis (Domstolens dom af 19.5.1992, Mulder mod Rådet og Kommissionen, forenede sager C-104/89 og C-37/90).
 —
 Præmis 47, hvori de forpligtelser – i strid med, hvad der er fastsat i artikel 36 i akten om Republikken Kroatiens (herefter »RK«) tiltrædelse af Den Europæiske Union og bilag VII dertil – som RK påtog sig i forbindelse med forhandlingerne om tiltrædelsen af EU, fejlagtigt benævnes »principper«, idet der i den foreliggende sag ikke er tale om principper, men 11 konkrete forpligtelser aftalt mellem RK og EU, og som trådte i kraft den 9. december 2011.
 —
 Præmis 48-52 anfægtes, henset til, at artikel 36 i akten om RK’s tiltrædelse af EU og bilag VII, punkt 1, dertil trådte i kraft den 9. december 2011, på et tidspunkt, hvor strategien for reform af Republikken Kroatiens retsvæsen for perioden 2011-2015 var gældende og fandt anvendelse fra den 15. december 2010, og Republikken Kroatiens regerings reviderede handlingsplan for reformen af retsvæsenet var gældende og fandt anvendelse siden den 20. maj 2010, og at RK havde fraveget disse retsakter, som forinden var blevet udtrykkeligt godkendt af Kommissionen i afsnit 3 i dennes omfattende rapport om evaluering af RK af 10. oktober 2012, hvori RK opfordres til at vedtage en ny lovgivning om fuldbyrdelse, hvorfor der er sket en tilsidesættelse af det generelle retsprincip vedrørende beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet, idet fravigelsen af de nævnte retsakter i forhold til appellanten havde en klar tilbagevirkende kraft, fordi RK efter den 9. december 2012 ikke vedtog nogen ny strategi for reform af retsvæsenet, men alene en strategi for udvikling af retssystemet i perioden 2013-2018, og dermed var den sidste strategi for reform af retsvæsenet reelt den, der blev vedtaget af RK, og som var gældende

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
den 9. december 2011 (jf. dom af 30.1.1974, Louwage mod Kommissionen, 148/73, præmis 12 og 28, Rettens dom af 17.12.1998, Embassy Limousines & Services mod Parlamentet, T-203/96, præmis 74-88, og dom af 14.5.1975, CNTA mod Kommissionen, 74/74, præmis 41-44), idet det skal præciseres, at Retten i den appellerede doms præmis 53 erklærede, at »det ikke bør udledes, at de kroatiske myndigheder [...] frit kunne ændre strategien for reform af retsvæsenet 2011-2015 og handlingsplan 2010. Henset til bestemmelserne i tiltrædelsesakten og navnlig dennes artikel 36 og bilag VII dertil var de nævnte myndigheder forpligtet til at overholde ikke kun forpligtelse nr. 1, men også alle de øvrige forpligtelser i det nævnte bilag«, og dermed anerkendte Retten relevansen af påstanden om skadeserstatning som formuleret i stævningen.
 —
 Præmis 54-57 og 59-63, der vedrører tilsidesættelse af Kommissionens forpligtelse til i henhold til artikel 36 i akten vedrørende RK’s tiltrædelse af EU at sikre RK’s opfyldelse af forpligtelsen i henhold til bilag VII, punkt 3, til tiltrædelsesakten om at fortsætte forbedringen af retsvæsenets virke, henset til, at det af bilagene til stævningen klart fremgår, at Kommissionen indgav fejlagtige oplysninger i tilsynsskemaerne svarende til perioden mellem den 1. september 2012 og den 28. februar 2013 fra RK’s Justitsministerium vedrørende nedbringelsen af antallet af retssager og fuldbyrdelsessager, der verserede ved de kommunale retter og handelsretterne, uden at Kommissionen foretog nogen form for teknisk eller matematisk kontrol i forbindelse med analysen heraf, hvorved det står klart, at der foreligger en åbenbar mangel på omhu i forhold til betydningen af udarbejdelsen af de nævnte skemaer.
 —
 Præmis 68, henset til, at Kommissionen i forbindelse med RK’s tiltrædelse af Unionen ligeledes har tilsidesat sin forpligtelse i henhold til artikel 17 TEU til at sikre anvendelsen af traktaten, der er en af de grundlæggende traktater i EU, idet Kommissionen tilsidesatte sin forpligtelse i henhold til artikel 36, stk. 1 og 2, i akten om RK’s tiltrædelse af EU til at sikre opfyldelsen af RK’s forpligtelse til at iværksætte en kroatisk tjeneste med offentlige fogeder den 1. januar 2012.
 —
 Præmis 69-82, fordi det på ingen måde var nødvendigt, at Kommissionen efterfølgende afgav præcise og samstemmende løfter, så der efter den 9. december 2011 kunne opstå en berettiget forventning hos appellanten, henset til, at appellantens berettigede forventning opstod inden denne dato.


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/24
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 17. december 2010 — Uspaskich mod Parlamentet
 (Sag T-507/10 R)
 (Særlige rettergangsformer - ophævelse af et parlamentsmedlems immunitet - begæring om udsættelse af gennemførelsen)
 2011/C 55/44
 Processprog: litauisk
 Parter
 Sagsøger: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Litauen) (ved advokat V. Sviderskis)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved N. Lorenz, A. Pospíšilová Padowska og L. Mašalaite, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Europa-Parlamentets afgørelse af 7. september 2010 om ophævelse af sagsøgerens immunitet
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
6.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 351/22
 Sag anlagt den 8. august 2014 — Musso mod Parlamentet
 (Sag T-589/14)
 2014/C 351/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: François Musso (Ajaccio, Frankrig) (ved advokat A. Gross)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til påkendelse og sagsøgeren gives medhold;
 —
 Afgørelsen af 26. juni 2014 annulleres.
 —
 Principalt på grund af en formel mangel, idet formandens underskrift mangler.
 —
 Ellers for tilsidesættelse af retten til forsvar som følge af den manglende offentliggørelse af afgørelsen af 17. juli 1996, der dannede grundlag for afgørelsen af 26. juni 2014.
 —
 Eller for tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet.
 —
 Eller for den utilstrækkelige begrundelse af afgørelsen af 26. juni 2014.
 —
 Eller for tilsidesættelse af princippet om overholdelse af en rimelig frist, der skadede udøvelsen af retten til forsvar.
 —
 Eller for tilsidesættelse af princippet om velerhvervede rettigheder
 —
 Sagsøgeren forbeholdes retten til at kunne gøre alle øvrige rettigheder, krav, anbringender og søgsmålsmuligheder gældende.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Første anbringende om at den anfægtede afgørelse af 26. juni 2014 er behæftet med en mangel, idet den ikke er blevet underskrevet af formanden for Europa-Parlamentet i henhold til Europa-Parlamentets forretningsorden.
 2.
 Andet anbringende vedrørende en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar i det omfang afgørelsen af 17. juli 1996, der dannede grundlag for den anfægtede afgørelse af 26. juni 2014, ikke er blevet offentliggjort, hvilket er i strid med artikel 28 i statutten for Europa-Parlamentets medlemmer.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet.
 4.
 Fjerde anbringende om utilstrækkelig begrundelse af den anfægtede afgørelse.
 5.
 Femte anbringende vedrørende en tilsidesættelse af princippet om overholdelse af en rimelig frist, idet Parlamentet ventede otte år, inden det indledte tilbagebetalingsproceduren over for sagsøgeren.
 6.
 Sjette anbringende vedrørende en tilsidesættelse af princippet om en velerhvervet rettighed i det omfang, hvor den anfægtede afgørelse skader de pensionsrettigheder, som sagsøgeren har erhvervet den 3. august 1994.


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/40
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 10. september 2008 — Município de Gondomar mod Kommissionen
 (Sag T-324/06) (1)
 (Annullationssøgsmål - Samhørighedsfond - forordning (EF) nr. 1164/94 - ophævelse af finansielt tilskud - ikke umiddelbart berørt - afvisning)
 (2008/C 285/73)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Município de Gondomar (Portugal) (ved avocats J. da Cruz Vilaça, D. Choussy og L. Pinto Monteiro)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Guerra e Andrade og A. Weimar, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 3782 af 16. august 2006 om ophævelse af tilskuddet fra Samhørighedsfonden til projekt nr. 95/10/61/017 — Sanering af Grande Porto/Sul — Subsistema de Gondomar.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Município de Gondomar bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 326 af 30.12.2006.


text:
C 100/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 10.4.1999
 3. Har det betydning for besvarelsen af spùrgsmål 1, at forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 a) leveringen af goder til kunden beskrives som
 vñrende på »rentefri« vilkår 1) Rammer forbuddet i EF-traktatens artikel 85, stk. 1,
 en vedtagelse fra CNF (*), godkendt ved ministerial-
 dekret nr. 585/94, hvorved der fastsñttes ufravigelige
 b) kunden underskriver en låneaftale med et finan- takster for advokaters faglige virksomhed?
 sieringsinstitut på tidspunktet for salgstransaktio-
 nen, hvis betingelser indeholder
 Såfremt spùrgsmålet under A besvares bekrñftende, spùr-
 ges
 i) et lùfte fra finansieringsinstituttet om at
 betale detailhandleren et belùb, der svarer til
 lånet (som var et belùb svarende til den 2) om forholdet alligevel ikke rammes som fùlge af for-
 angivne pris for goderne) buddets uvirksomhed ifùlge traktatens artikel 85,
 stk. 3.
 ii) en erklñring om, at lånets rentesats er
 »0 %«, og (*) Advokatrådet
 iii) en tilladelse fra kunden til finansieringsinsti-
 tuttet til at betale lånets samlede belùb til
 detailhandleren og finansieringsinstituttets
 samtykke i at foretage denne betaling, samt
 c) det belùb, som detailhandleren modtager, ifùlge
 en sñrskilt aftale mellem detailhandleren og Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 finansieringsinstituttet (hvis eksistens og vilkår afsagt den 8. februar 1999 af Tribunal de premieÁre in-
 ikke bekendtgùres for kunden) er et mindre belùb stance de LieÁge (Syvende Afdeling) i sagen IdeÂal Tourisme
 end det, der er angivet som den samlede pris for SA mod den belgiske stat
 goderne?« (Sag C-36/99)
 (1999/C 100/17)
 (1) Rådets direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmonise-
 ring af medlemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter Ð
 Det fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag Ved kendelse afsagt den 8. februar 1999, indgået til Dom-
 (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 stolens Justitskontor den 10. februar 1999, har Tribunal
 de premieÁre instance de LieÁge (Syvende Afdeling) i sagen
 IdeÂal Tourisme SA mod den belgiske stat forelagt De Euro-
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi-
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 Ð Kan medlemsstaterne efter Rådets direktiv 77/388/
 EéF (1), navnlig artikel 12, stk. 3, og artikel 28, stk. 3,
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse litra b), til skade for virksomheder, der transporterer
 afsagt den 13. januar 1999 af Pretura circondariale di personer med bus, indfùre en forskelsbehandling, der
 Pinerolo (Torino-provinsen) i straffesagen mod Manuele strider mod ligebehandlingsprincippet og forbuddet
 Arduino, hvori Diego Dessi, som civilpart, samt de civil- mod forskelsbehandling i fñllesskabsretten?
 retligt ansvarlige Giovanni Bertolotto og Compagnia
 Assicuratrice RAS SpA, Milano, var reprñsenteret
 Ð Kan en ordning med hensyn til moms, der er til fordel
 (Sag C-35/99)
 for en bestemt erhvervsgren som den i den foreliggende
 (1999/C 100/16) sag omhandlede, vñre statsstùtte i Rom-traktatens
 artikel 92's forstand, selv om den ikke kun beskytter
 det nationale erhverv?
 Ved kendelse afsagt den 13. januar 1999, indgået til Dom- (1) Rådets direktiv af 17. maj 1997 om harmonisering af med-
 lemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter Ð Det fñlles
 stolens Justitskontor den 9. februar 1999, har Pretura cir-
 mervñrdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT


text:
C 156/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 29.6.2002
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 se afsagt den 14. marts 2002 af Oberverwaltungsgericht
 für das land Nordrhein-Westfalen i forvaltningssagen — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat
 Kohlpharma GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i Rådets
 direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af
 (Sag C-112/02) visse offentlige og private projekters indvirkning på
 miljøet (1), idet den har gjort det muligt at godkende
 (2002/C 156/07) et feriecenterprojekt omfattende bymæssig bebyggelse,
 hoteller og golfbaner i området Ponta do Abano uden at
 have foretaget en tilstrækkelig vurdering af projektets
 Ved kendelse afsagt den 14. marts 2002, indgået til Domstol- indvirkning på miljøet.
 ens Justitskontor den 27. marts 2002, har Oberverwaltungsge-
 richt für das land Nordrhein-Westfalen i forvaltningssagen — Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens
 Kohlpharma GmbH mod Forbundsrepublikken Tyskland fore- omkostninger.
 lagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er den kompetente tyske myndighed med henvisning til Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 artikel 30 EF eller andre fællesskabsbestemmelser berettiget til
 at afslå at give markedsføringstilladelse i henhold til den
 forenklede procedure og derved forhindre parallelimporten af Kommissionen er af den opfattelse, at Den Portugisiske
 et lægemiddel i strid med artikel 28 EF, når omstændighederne Republik ikke kan påberåbe sig en korrekt gennemførelse af
 er som beskrevet i det følgende? Myndigheden har for det bestemmelserne i artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2, i direktiv
 første lagt til grund, at det lægemiddel (»Jumex«), der ønskes 85/337/EØF med henblik på at udelukke et bestemt projekt
 importeret, og som firmaet Chiesi Farmaceutici S.p.A. har fra forpligtelsen til vurdering i artikel 2, stk. 1, når projektet,
 tilladelse til at markedsføre i Italien, med hensyn til det lægeligt som det er tilfældet med hensyn til projektet angående
 virksomme stof »Selegilinhydrochlorid« er identisk med læge- feriecentrene opført i området Ponta do Abano, omend det er
 midlet »Movergan«, der i Tyskland markedsføres af det tyske omfattet af bilag II til direktivet, kan få væsentlig indvirkning
 selskab Orion Pharma Gmbh (markedsføringstilladelsens inde- på miljøet på grund af dets art, dimensioner eller placering.
 haver). Det lægeligt virksomme stof fremstilles af et firma
 etableret i Ungarn, som leverer det til det italienske firma i
 henhold til en licensaftale, hvorimod leveringen til det tyske
 selskab alene sker i henhold til en leveringsaftale (supply (1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.
 agreement) med firmaet Orion Corp. Finland (leveringen
 foregår enten direkte eller via Finland). Den tyske myndighed
 har for det andet ikke, hverken for så vidt angår det lægeligt
 virksomme stof eller for så vidt angår hjælpestofferne, som
 efter myndighedens opfattelse i det foreliggende tilfælde er
 såvel kvalitativt som kvantitativt forskellige, givet nogen
 nærmere begrundelse for, at de to lægemidler ikke er identiske,
 navnlig at de ikke skulle være fremstillet efter den samme
 fremstillingsforskrift og under anvendelse af det samme virk-
 somme stof, eller at de skulle have forskellige terapeutiske
 virkninger. Anmodning


text:
om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut-
 ning truffet den 27. marts 2002 af Raad van State i sagen
 Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee,
 også på vegne af Nederlandse Vereniging tot Bescherming
 van Vogels mod Staatssecretaris van Landbouw, Natuur-
 beheer en Visserij
 (Sag C-127/02)
 Sag anlagt den 27. marts 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (2002/C 156/09)
 (Sag C-117/02)
 (2002/C 156/08) Ved beslutning truffet den 27. marts 2002, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 8. april 2002, har Raad van State i sagen
 Landelijke Vereniging tot Behoud van de Waddenzee, også på
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. marts vegne af Nederlandse Vereniging tot Bescherming van Vogels
 2002 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af Kommissio- mod Staatssecretaris van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved António Caeiros, som forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ---pagebreak--- 29.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 156/5
 1. a. Skal begreberne »en plan eller et projekt« i habitatdi- b. På grundlag af hvilke kriterier skal det vurderes,
 rektivets artikel 6, stk. 3 (1), fortolkes således, at de om en plan eller et projekt som omhandlet i
 også omfatter en aktivitet, som allerede har været habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, som ikke har
 udøvet i mange år, men som der i princippet gives direkte forbindelse med eller er nødvendig for
 tilladelse til hvert år for en begrænset periode, forvaltningen af lokaliteten, i sig selv eller i forbindel-
 hvorved der hver gang på ny tages stilling til, om, se med andre planer eller projekter kan påvirke en
 og i bekræftende fald i hvilke dele af lokaliteten, sådan lokalitet væsentligt?
 aktiviteten må udøves?
 4. a. På grundlag af hvilke kriterier skal det ved anvendel-
 sen af habitatdirektivets artikel 6 afgøres, om der er
 b. Såfremt spørgsmål 1a besvares benægtende: skal tale om »passende foranstaltninger« som omhandlet
 den pågældende aktivitet anses for »en plan eller et i bestemmelsens stk. 2, henholdsvis om en »vurde-
 projekt«, såfremt denne aktivitets intensitet er tiltaget ring« i forbindelse med den krævede sikkerhed, før
 i årenes løb, henholdsvis såfremt tilladelserne gør der gives tilslutning til en plan eller et projekt som
 det muligt, at denne intensitet tiltager? omhandlet i stk. 3?
 b. Har begreberne »passende foranstaltninger« hen-
 holdsvis »vurdering« en selvstændig betydning, eller
 2. a. Såfremt det følger af svaret på spørgsmål 1, at der er skal der ved afgørelsen heraf også tages hensyn til
 tale om »en plan eller et projekt« som omhandlet i artikel 174, stk. 2, EF-traktaten, navnlig det i dette
 habitatdirektivets artikel 6, stk. 3: Skal habitatdirekti- stykke nævnte forsigtighedsprincip?
 vets artikel 6, stk. 3, anses for en mere specifik
 udformning af bestemmelserne i stk. 2 eller som en
 bestemmelse med en særskilt, selvstændig betydning
 i den forstand, at f.eks: c. Såfremt der skal tages hensyn til det i artikel 174,
 stk. 2, EF-traktaten, nævnte forsigtighedsprincip:
 indebærer dette, at en bestemt aktivitet,


text:
som det
 her omhandlede fiskeri efter hjertemuslinger, kan
 tillades, såfremt der ikke er åbenbar tvivl om, at en
 (i) stk. 2 vedrører en eksisterende brug og stk. 3 eventuel væsentlig påvirkning af den pågældende
 nye planer og projekter, eller lokalitet ikke sker, eller kan den kun tillades, såfremt
 der ikke er tvivl om, at en sådan påvirkning ikke
 sker, henholdsvis såfremt det med sikkerhed kan
 fastslås, at den ikke sker?
 (ii) stk. 2 vedrører forvaltningsforanstaltninger og
 stk. 3 andre beslutninger, eller 5. Har habitatdirektivets artikel 6, stk. 2, henholdsvis stk. 3
 direkte virkning i den forstand, at private kan påberåbe
 sig disse bestemmelser for de nationale domstole, og at
 disse domstole, som det bl.a. er fastslået i Peterbroeck-
 (iii) stk. 3 vedrører planer eller projekter og stk. 2 sagen (nævnt ovenfor) skal sikre den retsbeskyttelse, som
 øvrige aktiviteter? følger for borgerne af den direkte virkning?
 b. Såfremt habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, skal anses
 for en mere specifik udformning af bestemmelserne
 i stk. 2, kan begge stykker da anvendes kumulativt?
 (1) Rådets direktiv 92/43/EØF af 21.5.1992 om bevaring af naturty-
 per samt vilde dyr og planter (EFT 1992 L 206, s. 7).
 3. a. Skal habitatdirektivets artikel 6, stk. 3, fortolkes
 således, at der allerede er tale om »en plan eller et
 projekt«, hvis en bestemt aktivitet kan påvirke den
 pågældende lokalitet (og der dermed skal foretages
 en »vurdering« af, om denne påvirkning er »væsent-
 lig«), eller betyder denne bestemmelse, at det først er
 nødvendigt at foretage en »vurdering«, såfremt der
 er (tilstrækkeligt) grundlag for at antage, at »en plan
 eller et projekt« kan påvirke lokaliteten væsentligt?


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/48
 Rettens dom af 26. april 2016 — Franmax mod EUIPO — Ehrmann (Dino)
 (Sag T-21/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket Dino - det ældre EU-figurmærke, der gengiver en dinosaur - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 211/60)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Franmax UAB (Vilnius, Litauen) (ved advokat E. Saukalas)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved J. Crespo, som befuldmægtiget, bistået af advokat B. Uriarte Valiente)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu (Oberschönegg, Tyskland) (ved advokat A. Gaul)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 23. oktober 2014 af Femte Appelkammer ved Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (sag R 2012/2013-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu og Franmax UAB.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret frifindes.
 2)
 Franmax UAB betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 107 af 30.3.2015.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/16
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. februar 2013 — Patricia Dumont de Chassart mod Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal du travail de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-619/11) (1)
 (Social sikring - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 72, artikel 78, stk. 2, litra b), og artikel 79, stk. 1, litra a) - familieydelser til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem - sammenlægning af forsikrings- og beskæftigelsesperioder - perioder tilbagelagt af den efterlevende forælder i en anden medlemsstat - manglende hensyntagen)
 2013/C 114/22
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Patricia Dumont de Chassart
 Sagsøgt: Office national d’allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal du travail de Bruxelles — fortolkning af artikel 17 EF, 39 EF, 43 EF, 72 EF og artikel 79, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366) — ydelser, der af bopælsmedlemsstaten udredes til børn, der har mistet begge forældre — hvorvidt en fællesskabsbestemmelse, hvorefter retten til ydelser er underlagt en betingelse om, at det alene er den afdøde forælde — og ikke den efterlevende forælder — der skal have tilbagelagt bestemte forsikringsperioder, er lovlig henset til principperne om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling — nationale forskrifter, der er gunstigere, og hvorefter den efterlevende forælder ligeledes kan omfattes af reglerne om ligestilling af forsikringsperioder — mindre gunstig behandling af arbejdstagere, efterlevende forældre, der har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed — forskelsbehandling
 Konklusion
 Artikel 72, artikel 78, stk. 2, litra b), og artikel 79, stk. 1, andet afsnit, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Rådets forordning nr. 1399/1999 af 29. april 1999, skal fortolkes således, at når en medlemsstats nationale retsforskrifter foreskriver, at såvel den afdøde som den efterlevende forælder — når de har status som arbejdstagere — kan begrunde en ret til ydelser til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem, kræver disse bestemmelser, at de forsikrings- og beskæftigelsesperioder, som er tilbagelagt af den efterlevende forælder i en anden medlemsstat, tages i betragtning med henblik på sammenlægningen af de perioder, som er nødvendige for erhvervelsen af ret til ydelser i den første af disse medlemsstater. Det er herved uden betydning, at den efterlevende forælder ikke kan påberåbe sig nogen forsikrings- eller beskæftigelsesperiode i denne medlemsstat i den referenceperiode, som er fastsat ved denne nationale lovgivning om erhvervelse af denne ret.
 (1) EUT C 49 af 18.2.2012.


text:
20.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 48/25
 dorf, og dommerne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssekre- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 tñr: H. Jung, den 25. november 1998 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således: den 15. december 1998
 i sag T-25/98, Henri de Compte mod Europa-Parlamen-
 1) Sagen afvises. tet (1)
 (Tjenestemñnd Ð annullations- og erstatningssùgsmål Ð
 2) Hver part bñrer sine egne omkostninger. Parlamentets afgùrelse om decharge for gennemfùrelsen af
 budgettet for regnskabsåret 1995 Ð forudgående admini-
 strative procedure Ð afgùrelse om at afslå en klage Ð
 (1) EFT C 357 af 22.11.1997. samme sagsgenstand og årsag Ð delvis afvisning Ð rets-
 kraft Ð sagen åbenbart ugrundet)
 (1999/C 48/55)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS (Processprog: fransk)
 den 11. december 1998
 i sag T-22/98, Scottish Soft Fruit Growers Ltd mod Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) I sag T-25/98, Henri de Compte, tidligere tjenestemand
 (Fñlles landbrugspolitik Ð hindbñr bestemt til forarbejd- ved Europa-Parlamentet, Longeville-leÁs-Metz (Frankrig),
 ning Ð forud fastsat stùtte til producentorganisationerne ved advokat Henri Ferretti, Thionville, og med valgt
 Ð tilbagebetaling af de udbetalte belùb Ð retsakt, der adresse i Luxembourg hos advokat Guy Harles, 8-10, rue
 ikke kan gùres til genstand for et sùgsmål Ð retsvirknin- Mathias Hardt, mod Europa-Parlamentet (befuldmñgtige-
 ger Ð annullationssùgsmål Ð afvisning) de: Evelyn Waldherr og Anders Neergaard), angående
 påstand dels om annullation af Europa-Parlamentets afgù-
 (1999/C 48/54) relse A4-0125/97 af 10. april 1997 om at meddele
 decharge for gennemfùrelsen af budgettet for regnskabs-
 året 1995 Ð sektion I Ð Europa-Parlamentet/Bilag:
 (Processprog: engelsk) Ombudsmand (EFT C 132 af 28.4. 1997, s. 148) og af
 Parlamentets afgùrelse, der blev meddelt den 19. november
 1997, om at afslå en klage indgivet af sagsùgeren, dels om
 I sag T-22/98, Scottish Soft Fruit Growers Ltd, Blairgowrie
 erstatning af det tab, sagsùgeren har lidt som fùlge af
 (Storbritannien), ved barrister Fergus Randolph, og med
 offentliggùrelsen af afgùrelsen om at meddele decharge og
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og
 som fùlge af en uretfñrdig beskyldning om tab af midler,
 Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen
 har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Xavier
 manden, Moura Ramos, og dommerne V. Tiili og P. Men-
 Lewis), angående en påstand om annullation af Kommis-
 gozzi; justitssekretñr: H. Jung, den 15. december 1998
 sionens afgùrelse i en skrivelse af 16. oktober 1997 til
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Scottish Office, hvori Kommissionen afviser at imùde-
 komme dets anmodning vedrùrende fortolkningen og
 anvendelsen af Rådets forordning (EéF) nr. 1991/92 af
 13. juli 1992 om sñrforanstaltninger for hindbñr bestemt
 til forarbejdning (EFT L 199 af 18.7.1992, s. 1) og Kom- 1) Sagen afvises undtagen for så vidt angår påstanden om
 missionens forordning (EéF) nr. 2252/92 af 30. juli 1992 annullation af bogfùringen af 4 136 125 BEF og Parla-
 om gennemfùrelsesbestemmelser til sñrforanstaltninger for mentets afslag på at stille samtlige regnskabsbilag, der
 hindbñr bestemt til forarbejdning (EFT L 219 af 4.8.1992, udgjorde grundlaget for ikke at meddele sagsùgeren
 s. 19), har


text:
Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde- decharge, til rådighed for sagsùgeren.
 lingsformanden, J. D. Cooke, og dommerne R. García-Val-
 decasas og P. Lindh; justitssekretñr: H. Jung, den
 11. december 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således: 2) Sagsùgte frifindes i ùvrigt, idet sagen er åbenbart
 ugrundet.
 1) Sagen afvises.
 3) Hver part bñrer sine egne omkostninger.
 2) Sagsùgeren betaler sine egne samt Kommissionens
 omkostninger.
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998.
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998.


text:
19.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 195/22
 Rettens dom af 4. maj 2017 — Haw Par mod EUIPO — Cosmowell (GELENKGOLD)
 (Sag T-25/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket GELENKGOLD - ældre EU-figurmærke, der gengiver en tiger - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - retskraft - det ældre varemærkes høje grad af særpræg som følge af brug - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ret til kontradiktion - artikel 75, andet punktum, i forordning nr. 207/2009 - varemærkeserie))
 (2017/C 195/30)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Haw Par Corp. Ltd (Singapore, Singapore) (ved advokaterne R. D. Härer, C. Schultze, J. Ossing, C. Weber, H. Ranzinger, C. Gehweiler og C. Brockmann)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Østrig) (ved advokaterne J. Sachs og C. Sachs)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 4. november 2015 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 1907/2015-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Haw Par og Cosmowell.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Haw Par Corp. Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 106 af 21.3.2016.


text:
Nr . C 294/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 10 . 96
 der og forskrifter, som ændret ved Rådets direktiv Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved
 88/182/EØF af 22 . marts 1988, finder ikke anvendelse professor Umberto Leanza, som befuldmægtiget, bistået af
 på nationale bestemmelser om butikstid som dem, der avvocato dello Stato Murizio Fiorilli, og med valgt adresse i
 omtvistes i hovedsagen . Luxembourg på den italienske ambassade, 5 , rue Marie
 Adelaide .
 (') EFT nr . C 312 af 18 . 11 . 1993 ,
 EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 ,
 EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Kommissionens beslutning 6/31 l /EF af 10 . april 1996
 annulleres i det omfang, det deri er bestemt, at EUGFL
 ikke i henhold til afslutningen af de af Den Italienske
 Republik fremlagte regnskaber for udgifterne i regn
 skabsåret 1992 skal finansiere en udgift på i alt
 108 850 076 808 lire .
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Tredje Afdeling )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 af 11 . juli 1996
 i sag C-397/95 P, Dimitrios Coussios mod Kommissionen — ( Offentlig oplagring af oksekød, særlig undersøgelse ,
 for De Europæiske Fællesskaber (') hvorved det blev konstateret a ) at kontrollen havde
 (»Appel — tjenestemænd — retskraft — åbenbart ugrundet været utilstrækkelig, og b ) at der var købt varer, der ikke
 appel«) kunne godkendes; udgifter: 54 927 174 194 lire )
 ( 96/C 294/02 )
 Italien har gjort gældende, at der ikke lovligt kan
 foretages fradrag med et fast beløb ( 10 % ), hvorved det
 (Processprog: fransk) bemærkes, at man har truffet en skønsmæssig afgørelse
 med hensyn til en korrektion med et fast beløb uden at
 I sag C-397/95 P, Dimitrios Coussios ved advokat Georgios holde sig til den adfærdsregel, der findes i bilag II, litra c ),
 Sakellaropoulos, angående appel af kendelse afsagt den i » guidelines « ( dok . VI/216/93-F.R. af 3 . juni 1993 ). En
 11 . oktober 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i afgørelse på grundlag af et korrekt skøn over den
 Første Instans ( Fjerde Afdeling ) i sag T-302/94 , Coussios finansielle korrektions beløb skulle alt vel overvejet have
 mod Kommissionen ( Sml . Pers . II, s . 723 ), hvori der er givet en korrektion på ca . 5% .
 nedlagt påstand om annullation af kendelsen — den anden
 part i appelsagen er Kommissionen for De Europæiske — ( Offentlig oplagring af oksekød, ulovlige licitationspro
 Fællesskaber ( befuldmægtiget: Ana Maria Alves Vieira , cedurer med henblik på salg af interventionskød :
 bistået af advokat Denis Waelbroeck ) — har Domstolen 7 104 000 000 lire )
 ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, J.-P .
 Puissochet, og dommerne J. C. Moitinho de Almeida og C. Forordning ( EØF ) nr . 859/89 indeholder et udtrykkeligt
 Gulmann ( refererende dommer ); generaladvokat: D. Ruiz forbud mod indgivelse af mere end ét


text:
bud fra hver enkelt
 Jarabo Colomer; justitssekretær: R. Grass, den 11 . juli 1996 interesseret person på overtagelse af varer, der er i
 afsagt kendelse , hvis konklusion lyder således: offentlig oplagring. AIMA ( det italienske interventions
 organ ) har altid fulgt nævnte bestemmelse, og de
 1 . Appellen forkastes. registrerede tilbud kommer fra selskaber, der har for
 skellige kendetegn og selskabsformål . Det er normal
 praksis i Italien, at producentsammenslutningerne for
 2 . Appellanten betaler sagens omkostninger for Domsto deres medlemmer opretholder alle de praktiske kontak
 len .
 ter til de offentlige institutioner ( AIMA, Handelsminis
 teriet, Finansministeriet osv .). Denne praksis har ikke
 (') EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 . følger for tilbuddenes hemmelighed, lige som den heller
 ikke er et middel til dannelse af pressionsgrupper .
 Sammenslutningen har med andre ord blot et » post
 buds « funktion .
 — ( Dårligt udformet administrativ ordning og kontrolord
 ning for præmien for får/geder : 34 175 522 595 lire )
 Sag anlagt den 11 . juli 1996 af Den Italienske Republik mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Det kan fastslås, at for et flertal af de tilfælde, der blev
 ( Sag C-242/96 ) undersøgt under kontrolbesøget,' skyldtes forskellene —
 ( 96/C 294/03 ) der bliver ikke her tale om at tage hvert enkelt forhold op
 i detaljer — utilstrækkelig forberedelse hos det perso
 nale, der skal gennenføre kontrollen og utilstrækkeligt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den kendskab til de gældende regler . Imidlertid har regio
 11 . juli 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De nerne afgivet forsikring om , at de er villlige til at uddanne


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgericht Berlin (Tyskland) den 3. februar 2017 — INEOS Köln GmbH mod Bundesrepublik Deutschland
 (Sag C-58/17)
 (2017/C 144/29)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: INEOS Köln GmbH
 Sagsøgt: Bundesrepublik Deutschland
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal Kommissionens afgørelse af 27. april 2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (2011/278/EU) (1) fortolkes således, at definitionen af »procesemissionsdelinstallation« i henhold til artikel 3, litra h), i afgørelse 2011/278/EU kræver, at det ufuldstændigt oxiderede kulstof skal være gasformigt, eller omfatter den også ufuldstændigt oxideret kulstof i flydende tilstand?
 (1) EUT L 130, s. 1.


text:
4.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 CA 28/1
 INDKALDELSE AF ANSØGNINGER
 Direktør for informationsteknologi (lønklasse AD 14 eller AD 15)
 (2010/C 28 A/01)
 I generaldirektoratet for infrastruktur ved Den Europæiske Unions Domstol vil stillingen som direktør for informationsteknologi (løngrad AD 14 eller AD 15) snarest blive ledig til besættelse. Stillingen besættes i henhold til artikel 29, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd.
 Stillingsbeskrivelse
 Direktøren for informationsteknologi er direkte underordnet generaldirektøren for infrastruktur og leder direktoratet for informationsteknologi (DTI), hvis aktiviteter vedkommende iværksætter og koordinerer.
 Han rådgiver Domstolens kompetente instanser i informationsteknologiske anliggender, og han udarbejder forslag og rapporter i denne henseende. Han sikrer teknikkens fremtidige anvendelsesmuligheder samt budgetplanlægningen og den tekniske planlægning under hensyntagen til de af institutionen fastlagte prioriteter. Han leder fire administrative kontorer med ca. 70 tjenestemænd og fører kontrol med ydelserne, der præsteres af eksterne selskaber, som er blevet udvalgt til at udføre opgaver på det informationsteknologiske område. Han sikrer, at informationssystemerne er i overensstemmelse med de gældende regler og bestemmelser.
 DTI er ansvarlig for alle Domstolens tjenester på informationsteknologiområdet, herunder også telekommunikations- og multimedietjenester.
 Kvalifikationer og eksamensbeviser
 —
 Afsluttet universitetsuddannelse dokumenteret ved et eksamensbevis.
 —
 Dokumenterede færdigheder inden for ledelse og forvaltning af en stor administrativ tjenestegren.
 —
 Særdeles godt kendskab til og erfaring med strategiske forhold på edb-området. Erfaring fra det juridiske miljø vil være en yderligere fordel.
 —
 Dokumenteret erhvervserfaring inden for forvaltning af edb-projekter.
 —
 Dokumenterede færdigheder og erfaring inden for langtidsplanlægning og strategisk planlægning samt den hertil knyttede rapportering.
 —
 Særdeles godt kendskab til og erfaring inden for budgetforvaltning og forvaltning af store offentlige kontrakter.
 —
 Godt kendskab til finansforordningen, dens gennemførelsesbestemmelser og til gældende bestemmelser for fællesskabsinstitutionerne inden for de sektorer, som er afhængige af direktoratet.
 —
 Godt kendskab til engelsk og fransk.
 Indgivelse af ansøgninger
 Ansøgninger til denne stilling kan sendes til Domstolen pr. e-mail til følgende adresse: DIR-DTI-CURIA@curia.europa.eu og skal være Domstolen i hænde senest den 26. februar 2010 kl. 18.00. Ansøgningen vedlægges et udførligt curriculum vitæ og alle andre relevante dokumenter.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/43
 Sag anlagt den 24. september 2010 — Forgital Italy mod Rådet
 (Sag T-438/10)
 ()
 2010/C 317/77
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Forgital Italy SpA (Velo d’Astico, Italien) (ved avvocati V. Turinetti di Priero og R. Mastroianni)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Rådets forordning (EU) nr. 566/2010 af 29. juni 2010 om ændring af forordning (EF) nr. 1255/96 om midlertidig suspension af den fælles toldtarifs autonome toldsatser for visse industri- og landbrugsprodukter samt fiskevarer, navnlig med henvisning til artikel 1, stk. 1, litra e), i bilaget, i det omfang beskrivelsen i KN-kode 8108 20 00 i denne forordning ændres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i den foreliggende sag er et selskab med hjemsted i Italien, som er specialiseret i metalstøbning. Selskabet har anlagt sag til prøvelse af den anfægtede forordning, der har ændret de gældende regler om midlertidig suspension af den fælles toldtarifs autonome toldsatser, i det omfang der blandt ændringerne er følgende ændring af varekode KN 8108 20 00, Taric 20, hvis beskrivelse er blevet erstattet med følgende »Råblokke fra fusion af titanium og titaniumlegeringer, med en diameter på 380 mm og derunder«.
 Som følge af denne ændring blev råblokke med en diameter på 380 mm, som indtil dette tidspunkt havde været toldfritaget i henhold til den tidligere forordning, fra den 1. juli 2010 toldpligtige i henhold til den fælles toldtarif. Derimod er råblokke med en diameter på 380 mm eller derunder fortsat omfattet af fritagelsen indtil 31. december 2013.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender:
 1)
 Manglende eller utilstrækkelig begrundelse for afgørelsen. Det anføres herved, at den anfægtede forordning savner en behørig begrundelse for ændringen af beskrivelsen af varen svarende til KN-kode 8108 20 00, TARIC 20, idet det blot er anført, at denne ændring er nødvendig »for at tage hensyn til den tekniske produktudvikling og den økonomiske udvikling på markedet«. Trods de krav, der er fastsat i retspraksis, gør denne formulering det ikke muligt for sagsøgeren at kende begrundelsen for den trufne foranstaltning med henblik på at kunne forsvare sine rettigheder, og gør det ikke muligt for EU’s retsinstanser at udøve deres kontrol.
 2)
 Tilsidesættelse af princippet om retssikkerhed og sagsøgerens berettigede forventninger. Ifølge sagsøgeren er den anfægtede forordning, i den del, der vedrører beskrivelsen af den omhandlede vare, ikke i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet, for så vidt som de anførte prognoser ikke var forventelige i lyset af tidligere praksis og af de indikationer, der er givet i Kommissionens meddelelse vedrørende autonome toldsuspensioner og toldkontingenter (EFT 1998 C 128). Dette indebærer ligeledes en tilsidesættelse af princippet om berettigede forventninger for så vidt angår sagsøgeren, som i god tro havde haft tillid til i) den tidligere beskrivelse og udløbet af den toldsuspension for de pågældende varer som fastsat i den forordning, der nu er ændret, og ii) de kriterier, der er fastsat i tidligere praksis og i den nævnte meddelelse, som grundlag for


text:
eventuelle ændringer af beskrivelserne eller afskaffelse før tiden af den nævnte toldsuspension.
 3)
 Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet. Ifølge sagsøgeren indebærer den anfægtede forordning, uden nogen rimelig begrundelse, en forskelsbehandling mellem på den ene side importører af råblokke fra fusion af titanium med en diameter på 380 mm og derunder (som er omfattet af toldsuspensionen) og importører af råblokke fra fusion af titanium, der overstiger denne størrelse, på den anden.
 4)
 Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet. Sagsøgeren har herved gjort gældende, for så vidt angår de omhandlede varer, at den anfægtede forordning forekommer at ikke stå i et rimeligt forhold til det nævnte mål om at »tage hensyn til den tekniske produktudvikling og den økonomiske udvikling på markedet«, for så vidt som i) det ikke er godtgjort, at der er sket en tydelig økonomisk og teknisk udvikling på området for råblokke fra fusion af titanium, som kan nødvendiggøre den ændring af importordningen, der er sket i forordningen, og ii) ændringen var drastisk og pludselig, og ikke er undergivet nogen overgangsperiode, hvilket er ulogisk i forhold til det formål, forordningen følger.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 18. juli 2007 — Olicom A/S mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)
 (Sag C-142/06) (1)
 (Fælles toldtarif - toldpositioner - tarifering i den kombinerede nomenklatur - automatiske databehandlingsmaskiner - netværkskort med »modem«-funktion - begrebet »selvstændig funktion«)
 (2007/C 211/10)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Olicom A/S
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT L 256, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3009/95 af 22. december 1995 (EFT L 319, s. 1) — pos. 8471 (automatiske databehandlingsmaskiner) og pos. 8517 (kommunikationsapparater) — netværkskort med to funktioner, adgang til lokalt netværk og til Internettet — selvstændig funktion
 Konklusion
 Kombinerede netværkskort, som er beregnet til at sætte i bærbare computere, skal efter den 1. januar 1996 tariferes som databehandlingsmaskiner i pos. 8471 i den kombinerede nomenklatur til den fælles toldtarif, der er gengivet i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3009/95 af 22. december 1995.
 (1) EUT C 143 af 17.6.2006.


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/40
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 26. september 2008 — Ellinikos Niognomon mod Kommissionen
 (Sag T-312/08 R)
 (Særlige rettergangsformer - direktiv 94/57/EF - fælles regler og standarder for organisationer, der udfører inspektion og syn af skibe - tilbagekaldelse af godkendelse af en sådan organisation - begæring om udsættelse af gennemførelse - afvisning)
 (2008/C 301/68)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ellinikos Niognomon AE (Piræus, Grækenland) (ved avocat S. Pappas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Krämer og N. Yerrell, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens skrivelse vedrørende tilbagekaldelse af sagsøgerens godkendelse i henhold til Kommissionens beslutning 2005/623/EF af 3. august 2005 om forlængelse af den begrænsede godkendelse af det hellenske skibsregister (Ellinikos Niognomon AE) (EUT L 219, s. 43).
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
14.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 24. maj 2017 — Helga Löber mod Barclays Bank PLC
 (Sag C-304/17)
 (2017/C 269/09)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Helga Löber
 Sagsøgt: Barclays Bank PLC
 Præjudicielt spørgsmål
 Hvilken domstol har i henhold til artikel 5, nr. 3), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (1), kompetence i sager om erstatning uden for kontrakt som følge af prospektansvar, når
 —
 investoren traf den investeringsbeslutning, der var forårsaget af det fejlagtige prospekt, på sin bopæl
 —
 og på grundlag af denne beslutning overførte købsprisen for det værdipapir, som vedkommende havde erhvervet på det sekundære marked, fra sin konto i en østrigsk bank til en afregningskonto i en anden østrigsk bank, hvorfra købsprisen derefter blev overført til sagsøgte på grundlag af ordre fra sagsøgeren
 (a)
 Den ret, inden for hvis jurisdiktion investoren har sin bopæl,
 (b)
 den ret, inden for hvis jurisdiktion hjemstedet for/den kontoførende filial i den bank, som sagsøgeren har en bankkonto i, hvorfra vedkommende har overført det investerede beløb til afregningskontoen, befinder sig,
 (c)
 den ret, inden for hvis jurisdiktion hjemstedet for/den kontoførende filial i den bank, afregningskontoen føres i, befinder sig,
 (d)
 den af ovennævnte retter, som sagsøgeren vælger at anlægge sag for, eller
 (e)
 slet ingen af ovennævnte retter?
 (1) EUT L 12, s. 1.


text:
C 63/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.3.2000
 Sag anlagt den 26. november 1999 af Henkel KGaA mod Sag anlagt den 26. november 1999 af Henkel KGaA mod
 Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær- Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær-
 ker, mønstre og modeller) ker, mønstre og modeller)
 (Sag T-336/99) (Sag T-337/99)
 (2000/C 63/55) (2000/C 63/56)
 (Processprog: tysk) (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26. november 1999 anlagt sag mod Harmoniseringskon- den 26. november 1999 anlagt sag mod Harmoniseringskon-
 toret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) toret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller)
 af Henkel KGaA, Düsseldorf (Forbundsrepublikken Tyskland), af Henkel KGaA, Düsseldorf (Forbundsrepublikken Tyskland),
 ved advokaterne Holger Friedrich Wissel og Dr. Christian ved advokaterne Holger Friedrich Wissel og Dr. Christian
 Osterrieth, advokatfirmaet Pünder, Volhard, Weber & Axter, Osterrieth, advokatfirmaet Pünder, Volhard, Weber & Axter,
 Düsseldorf (Forbundsrepublikken Tyskland), og med valgt Düsseldorf (Forbundsrepublikken Tyskland), og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, Grand adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, Grand
 Rue. Rue.
 Sagsøgeren tar nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Afgørelsen af 21. september 1999, som Tredje Appelkam- 1. Afgørelsen af 21. september 1999, som Tredje Appelkam-
 mer ved Harmoriseringskontoret for det Indre Marked har mer ved Harmoniseringskontoret for det Indre Marked har
 truffet i klagesag R 71/1999-3 vedrørende EF-varemærke- truffet i klagesag R 73/1999-3 vedrørende EF-varemærke-
 anmeldelse 703231, annulleres. anmeldelse 703215, annulleres.
 2. Harmoriseringskontoret for det Indre Marked tilpligtes at 2. Harmoniseringskontoret for det Indre Marked tilpligtes at
 betale sagens omkostninger. betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrurde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omtvistede mærke: tredimensionelt varemærke med Det omtvistede mærke: tredimensionelt varemærke med
 anvendelse af farverne hvid og rød anvendelse af farverne hvid og rød
 — anmeldelsesnr. 703231 — anmeldelsesnr. 703215
 Vare eller tjenesteydelse: klasse 3, vaske- og opvaskemidler Vare eller tjenesteydelse: klasse 3, vaske- og opvaskemidler
 i tabletform i tabletform
 Afgørelsen, der blev an- undersøgerens afslag på registre- Afgørelsen, der blev an- undersøgerens afslag på registre-
 fægtet for appelkamme- ring fægtet for appelkamme- ring
 ret: ret:
 Søgsmålsgrurde: — tilsidesættelse af artikel 7, stk. Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7, stk.
 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1, litra b), i forordning (EF) nr.
 40/94 40/94
 — magtfordrejning — magtfordrejning
 — tilsidesættelse af formelle — tilsidesættelse af formelle
 forskrifter. forskrifter.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/28
 Rettens dom af 14. januar 2015 — Abdulrahim mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-127/09 RENV) (1)
 ((Hjemvisning efter ophævelse - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban - forordning (EF) nr. 881/2002 - indefrysning af pengemidler og økonomiske ressourcer tilhørende en person, som er opført på en liste opstillet af et FN-organ - opførelse af denne persons navn på listen i bilag I til forordning (EF) nr. 881/2002 - annullationssøgsmål - antagelse til realitetsbehandling - søgsmålsfrist - overskridelse - undskyldelig vildfarelse - grundlæggende rettigheder - ret til forsvar - ret til en effektiv domstolsbeskyttelse - ret til respekt for ejendomsretten - ret til respekt for privat- og familieliv))
 (2015/C 065/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Abdulbasit Abdulrahim (London, Det Forenede Kongerige) (ved P. Moser, QC, barrister E. Grieves og solicitors H. Miller og R. Graham)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Finnegan og G. Étienne, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved E. Paasivirta og G. Valero Jordana, som befulmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EFT L 139, s. 9), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1330/2008 af 22. december 2008 om 103. ændring af forordning nr. 881/2002 (EUT L 345, s. 60), eller af den sidstnævnte forordning, for så vidt som den vedrører sagsøgeren, dels en påstand om erstatning for den skade, som angiveligt er forårsaget af disse retsakter.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens forordning (EF) nr. 1330/2008 af 22. december 2008 om 103. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, annulleres, for så vidt som den vedrører Abdulbasit Abdulrahim.
 2)
 Rådet for Den Europæiske Union og Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger og betaler derudover de af Abdulbasit Abdulrahim afholdte omkostninger samt den af Rettens kasse forskudsvis udbetalte retshjælp.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
10.4.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 100/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM tñr: R. Grass, den 21. januar 1999 afsagt dom, hvis kon-
 klusion lyder således:
 (Sjette Afdeling)
 af 21. januar 1999 1) Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom af
 11. december 1996, Comafrica og Dole Fresh Fruit
 i sag C-73/97 P, Den franske Republik mod Comafrica Europe mod Kommissionen (sag T-70/94), ophñves.
 SpA m.fl. (1)
 (Appel Ð bananer Ð annullation af forordning (EF) 2) Det annullationssùgsmål, der er anlagt af Comafrica
 nr. 3190/93 Ð formalitetsindsigelse) SpA og Dole Fresh Fruit Company Europa Ltd & Co.,
 afvises.
 (1999/C 100/01)
 3) Hver part bñrer sine omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 I sag C-73/97 P, Den Franske Republik (befuldmñgtigede:
 Catherine de Salins, Kareen Rispal-Bellanger og FreÂdeÂric af 21. januar 1999
 Pascal), angående appel af dom afsagt den 11. december i sag C-120/97 Upjohn Ltd mod The Licensing Authority
 1996 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans established by the Medicines Act 1968 m.fl. (anmodning
 (Fjerde Afdeling) i sag T-70/94, Comafrica og Dole Fresh om prñjudiciel afgùrelse fra Court of Appeal) (1)
 Fruit Europe mod Kommissionen (Sml. II, s. 1741), hvori
 der er nedlagt påstand om delvis ophñvelse af denne dom, (Farmaceutiske specialiteter Ð tilbagekaldelse af en
 for så vidt Kommissionens formalitetsindsigelse ikke er markedsfùringstilladelse Ð domstolsprùvelse)
 blevet taget til fùlge ved denne dom Ð de andre parter i (1999/C 100/02)
 appelsagen: Comafrica SpA, Genoa (Italien), Dole Fresh
 Fruit Europe Ltd & Co., Hamburg (Tyskland), ved solici-
 tor Bernard O'Connor og med valgt adresse i Luxembourg (Processprog: engelsk)
 hos advokat ArseÁne Kronshagen, 22, rue Marie-Adelaïde,
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtiget: Xavier Lewis), Det Forenede Kongerige Storbri- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 tannien og Nordirland, som har påstået appellen forkastet offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 Ð har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, P. J. G. Kapteyn (refererende dommer),
 og dommerne G. F. Mancini, J. L. Murray, H. Ragnemalm I sag C-120/97, angående en anmodning, som Court af
 og K. M. Ioannou; generaladvokat: J. Mischo; justitssekre- Appeal (England & Wales) (Det Forenede Kongerige) i
 ---pagebreak--- C 100/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 10.4.1999
 medfùr af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Dom- DOMSTOLENS DOM
 stolen for i den for nñvnte ret verserende sag, Upjohn Ltd
 mod The Licensing Authority established by the Medicines (Sjette Afdeling)
 Act 1968 m.fl., at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrù-
 rende fortolkningen af Rådets direktiv 65/65/EéF af
 af 21. januar 1999
 26. januar 1965 om tilnñrmelse af lovgivning om farma-
 ceutiske specialiteter (EFT 1965-1966, s. 17), har Domsto-
 len (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, i sag C-207/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 J.-P. Puissochet, og dommerne J. C. Moitinho de Almeida, skaber mod Kongeriget Belgien (1)
 C. Gulmann (refererende dommer), D. A. O. Edward og
 M. Wathelet; generaladvokat: P. LeÂger; justitssekretñr: (Traktatbrudssùgsmål Ð Rådets direktiv 76/464/EéF Ð
 ekspeditionssekretñr D. Louterman-Hubeau,


text:
den forurening af vandmiljùet Ð manglende gennemfùrelse)
 21. januar 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (1999/C 100/03)
 1) Rådets direktiv 65/65/EéF af 26. januar 1965 om til-
 nñrmelse af lovgivning om farmaceutiske specialiteter
 og fñllesskabsretten generelt pålñgger ikke medlems- (Processprog: fransk)
 staterne en forpligtelse til at tilvejebringe en procedure
 til domstolsprùvelse af nationale afgùrelser om tilbage-
 kaldelse af markedsfùringstilladelser for farmaceutiske
 specialiteter, hvorefter de kompetente nationale dom-
 stole har befùjelse til at sñtte deres bedùmmelse af de
 faktiske forhold, herunder af de videnskabelige beviser,
 der er lagt til grund for afgùrelsen om tilbagekaldelse, (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 i stedet for den bedùmmelse, der er anlagt af de natio- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 nale myndigheder, der har kompetence til at tilbage-
 kalde markedsfùringstilladelserne.
 2) I henhold til fñllesskabsretten krñves det ikke, at den I sag C-207/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 nationale domstol, der skal trñffe afgùrelse i en sag skaber (befuldmñgtigede: fùrst ved Richard B. Wainwright
 vedrùrende påstand om ophñvelse af en afgùrelse om og Jean-Francis Pasquier, derefter ved Richard B. Wain-
 tilbagekaldelse af en markedsfùringstilladelse for en wright og Olivier Couvert-CasteÂra) mod Kongeriget Bel-
 nñrmere angiven farmaceutisk specialitet, afgùr sagen gien (befuldmñgtiget: Jan Devadder), angående en påstand
 under inddragelse af alle relevante oplysninger om om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 videnskabelige vurderinger, der er fremkommet efter forpligtelser efter EF-traktaten, idet det ikke har vedtaget
 afgùrelsen. programmer for formindskelse af forureningen, som inde-
 holder kvalitetsmålsñtninger for vand eller i det mindste
 for de 99 stoffer, som er nñvnt i bilaget til stñvningen, og
 da det ikke i sammenfattet form har givet Kommissionen
 meddelelse om programmerne samt om resultaterne af
 3) Direktiv 65/65/EéF og Rådets andet direktiv 73/319/ deres gennemfùrelse, hvorved det har handlet i strid med
 EéF af 20. maj 1975 om tilnñrmelse af lovgivning artikel 7 i Rådets direktiv 76/464/EéF af 4. maj 1976 om
 om farmaceutiske specialiteter, som ñndret ved Rådets forurening, der er forårsaget af udledning af visse farlige
 direktiv 83/570/EéF af 26. oktober 1983, skal fortol- stoffer i Fñllesskabets vandmiljù (EFT L 129 af
 kes således, at de, når en rñkke medlemsstater har 18.5.1976, s. 23), har Domstolen (Sjette Afdeling), sam-
 forelagt Udvalget for Farmaceutiske Specialiteter den mensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn, og dom-
 kompetente nationale myndigheds afgùrelse om sus- merne G. F. Mancini, H. Ragnemalm, R. Schintgen og
 pension af en markedsfùringstilladelse, og fristen for K. M. Ioannou (refererende dommer); generaladvokat: J.
 udvalgets afgivelse af en udtalelse er udlùbet, ikke er Mischo; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett, den
 til hinder for, at myndigheden trñffer afgùrelse om at 21. januar 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 tilbagekalde den pågñldende markedsfùringstilladelse
 uden at afvente udtalelsen fra Udvalget for Farmaceu-
 tiske Specialiteter.
 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser efter
 1
 ( ) EFT C 142 af 10.5.1997. artikel 7 i Rådets direktiv 76/464/EéF af 4. maj 1976
 om forurening, der er forårsaget af udledning af visse
 farlige stoffer i Fñllesskabets vandmiljù, idet det ikke
 har vedtaget


text:
7.12.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 305/19
 Slettelse af sag C-124/01 (1) Slettelse af sag C-45/02 (1)
 (2002/C 305/36) (2002/C 305/39)
 Ved kendelse af 20. september 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 10. juli 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-124/01, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-45/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 161 af 2.6.2001.
 (1 ) EFT C 97 af 20.4.2002.
 Slettelse af sag C-150/01 (1)
 Slettelse af sag C-70/02 (1)
 (2002/C 305/37)
 (2002/C 305/40)
 Ved kendelse af 30. september 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-150/01, Ved kendelse af 20. september 2002 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-70/02,
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 173 af 16.6.2001.
 (1 ) EFT C 109 af 4.5.2002.
 Slettelse af sag C-443/01 (1)
 (2002/C 305/38) Slettelse af sag C-221/02 ( 1)
 (2002/C 305/41)
 Ved kendelse af 28. august 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-443/
 01, Poul Nørgaard mod Skatteministeriet (anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Vestre Landsret), skal slettes af regis- Ved kendelse af 25. september 2002 har præsidenten for De
 teret. Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-221/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 31 af 2.2.2002.
 (1 ) EFT C 180 af 27.7.2002.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/36
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 15. marts 2007 — Katalagarianakis mod Kommissionen
 (Sag T-402/03) (1)
 (Tjenestemænd - udnævnelse - ændring af indplacering i lønklasse og løntrin - anvendelse af Domstolens praksis - artikel 5, artikel 31, stk. 2, artikel 32, andet afsnit og artikel 45 og 62 i tjenestemandsvedtægten)
 (2007/C 95/72)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Georgios Katalagarianakis (Overijse, Belgien) (ved avocats, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøg: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og H. Krämer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, for så vidt som sagsøgerens indplacering ved ansættelsen herved ændres og fastsættes til lønklasse A6, første løntrin, og for så vidt som hans efterfølgende indplacering i lønklasse A5, tredje løntrin, ændres og fastsættes til den 1. april 2000, og de økonomiske følger heraf gives virkning fra den 5. oktober 1995.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse af 14. april 2003 annulleres, for så vidt som datoen for de økonomiske følger heraf fastsættes til den 5. oktober 1995.
 2)
 Kommissionen foretager en sammenligning af sagsøgerens fortjenester med fortjenesterne for de tjenestemænd, der er blevet forfremmet til lønklasse A5 i hvert forfremmelsesår siden 1. maj 1993.
 3)
 Efter denne gennemgang og for så vidt som Kommissionen ikke er i stand til at tilbyde sagsøgeren en forfremmelse til den lønklasse, der er berettiget, opfordres parterne til at søge at opnå en aftale om en passende kompensation.
 4)
 Parterne informerer Retten inden for en frist af 3 måneder at regne fra denne doms afsigelse om indholdet af den aftale, de måtte være nået frem til, eller i mangel heraf, om deres påstande opgjort i tal vedrørende erstatningsbeløbet.
 5)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 6)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 35 af 7.2.2004.


text:
10.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. april 2014 — GSV kft mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)
 (Sag C-74/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - den fælles toldtarif - tarifering - kombineret nomenklatur - Taric-koderne 7019590010 og 7019590090 - forordninger om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse åben mesh-stoffer af glasfibre med oprindelse i Kina - uoverensstemmelser mellem sprogversioner - forpligtelse til betaling af antidumpingtold))
 2014/C 175/12
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: GSV kft
 Sagsøgte: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — fortolkning af 14. betragtning til og artikel 1, stk. 1, i Kommissionens forordning (EU) nr. 138/2011 af 16. februar 2011 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af visse åben mesh-stoffer af glasfibre med oprindelse i Folkerepublikken Kina (EUT L 43, s. 9) — fritagelse for antidumpingafgifter på import af glasfibre, der ikke er omfattet af beskrivelsen i underpositionen Taric 7019590010, således som den fremgår af de offentliggjorte retsforskrifter på importørens sprog — vare, der ifølge andre sprogversioner kan tariferes i den nævnte underposition
 Konklusion
 1)
 Den integrerede tarif for De Europæiske Fællesskaber indført ved artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif skal fortolkes således, at denne position kan omfatte varer som de af den forelæggende ret beskrevne, der navnlig udgøres af stof af glasfibre med huller, hvis cellestørrelse er 4 mm i både længde og bredde og med en vægt på mere end 35 g pr. m2, og som er bestemt til byggesektoren.
 2)
 Den omstændighed, at varen i den i hovedsagen omhandlede tolddeklaration, selv om den opfylder egenskaberne fastsat for kode 7019 59 00 10 i den integrerede tarif for De Europæiske Fællesskaber, som er gentaget i forordningerne, der pålægger varen antidumpingtold, ikke svarer til den betegnelse, som den er givet i denne kode og ved disse forordninger, således som de er offentliggjort på sproget i klarererens oprindelsesmedlemsstat, og som denne alene har lagt til grund for sin deklarering, kan ikke medføre en annullation af den tarifering i nævnte kode, som toldmyndighederne har foretaget med støtte i samme kodes og nævnte forordningers øvrige sprogversioner.
 (1) EUT C 164 af 8.6.2013.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/37
 Sag anlagt den 4. august 2017 — Estévez Puerto m.fl. mod Kommissionen og SRB
 (Sag T-504/17)
 (2017/C 347/47)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: José Ramón Estévez Puerto (Jeréz de la Frontera, Spanien) og 14 andre sagsøgere (ved advokaterne B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín og B. Fernández García)
 Sagsøgte: Europa-Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans (SRB)
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den Fælles Afviklingsinstans afgørelse (SRB/EES/2017/08) truffet på eksekutivmødet den 7. juni 2017 annulleres, for så vidt den indeholder bestemmelser om vedtagelse af en afviklingsordning for Banco Popular Español S.A.
 —
 Kommissionens afgørelse 2017/1246 af 7. juni 2017 annulleres, for så vidt den godkender afviklingsordningen for Banco Popular Español.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er gjort gældende i sag T-478/17, Mutualidad de la Abogacía og Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores og Químicos mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán og Bueno og SFL mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-483/17, García Suárez m.fl. mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans, T-484/17, Fidesban m.fl. mod Den Fælles Afviklingsinstans, T-497/17, Sáchez del Valle og Calatrava Real State 2015 mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans og T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda mod Kommissionen og Den Fælles Afviklingsinstans.


text:
7.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 41/21
 sammensat af prñsidenten, A. Saggio, og dommerne 2. Kommissionen betaler sagsùgeren bosñttelsespenge i
 V. Tiili og Moura Ramos; justitssekretñr: fuldmñgtig A. henhold til artikel 5, stk. 3, i bilag VII til vedtñgten,
 Mair, den 18. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion med renter på 8 % p.a. fra kravets fremsñttelse.
 lyder således:
 3. I ùvrigt frifindes Kommissionen.
 1) Kommissionens afgùrelse, som meddelt ved memoran-
 dum af 17. maj 1995, om afslag på betaling af bosñt-
 telsespenge, annulleres. 4. Kommissionen betaler sine egne omkostninger og halv-
 delen af sagsùgerens omkostninger. Sagsùgeren betaler
 halvdelen af sine egne omkostninger.
 2) Kommissionen betaler sagsùgeren det belùb, som fùl-
 ger af bestemmelsen i artikel 5, stk. 3, i bilag VII til (1) EFT C 180 af 22.6.1996
 vedtñgten med tillñg af rente 8 % p.a. fra ansùgnings-
 tidspunktet.
 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 26. november 1997 af Alitalia mod
 (1) EFT C 64 af 2.3.1996.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-296/97)
 (98/C 41/45)
 (Processprog: italiensk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 18. december 1997
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 i sag T-57/96, Livio Costantini mod Kommissionen for De der den 26. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 Europñiske Fñllesskaber (1) for De Europñiske Fñllesskaber af Alitalia, ved advoka-
 terne Antonio Tizzano og Gian Michele Roberti, Napoli,
 (Tjenestemñnd Ð ñndring af tjenestestedet Ð tilbageven-
 Mario Siragusa, Rom, Giuseppe Scassellati Sforzolini,
 den til det oprindelige tjenestested Ð bosñttelsespenge Ð
 Bologna, Matteo Bay, Milano, og Matteo Beretta, Ber-
 dagpenge)
 gamo, og med valgt adresse i Luxembourg hos advoka-
 (98/C 41/44) terne Elvinger Hoss & Prussen, 2, place Winston Chur-
 chill.
 (Processprog: italiensk)
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 I sag T-57/96, Livio Costantini, der er tjenestemand i Ð Kommissionens beslutning af 15. juli 1997 om Alita-
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Det lias rekapitalisering annulleres i sin helhed.
 Fñlles Forskningscenter i Ispra, ved advokat med mùderet
 for Den Italienske Republiks Corte di Cassazione Giu-
 seppe Marchesini, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Ernest Arendt, 8-10 rue Mathias Hardt, mod Subsidiñrt:
 Kommissionen for de Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtiget: Gianluigi Valsesia), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens afvisning af at udbetale Ð annulleres betingelserne for godkendelse af stùtten i
 bosñttelsespenge og dagpenge ved hans tilbagevenden til beslutningens artikel 1, stk. 2-8
 det oprindelige tjenestested efter en periode, hvor han
 gjorde tjeneste uden for institutionen, har Retten (Fùrste
 Afdeling), sammensat af prñsidenten, A. Saggio, og dom- Ð ligeledes annulleres den betingelse, der består i, at det
 merne V. Tiili og R. M. Moura Ramos; justitssekretñr: pålñgges Alitalia selv at påtage sig forpligtelserne i for-
 fuldmñgtig A. Mair, den 18. december 1997 afsagt dom, bindelse med fùrtidspensioneringsordningen i henhold
 hvis konklusion lyder således: til lovdekret nr. 546/1996
 1. Kommissionens afvisning af at udbetale bosñttelses- Ð Europa-Kommissionen tilpligtes at erstatte de udgifter,
 penge til sagsùgeren annulleres. Alitalia har afholdt under nñrvñrende sag.
 ---pagebreak--- C 41/22 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.2.98
 Sùgsmålsgrunde


text:
og vñsentligste argumenter: af core business i modsñtning til den lùsning, der blev
 foreslået for Air Frances vedkommende, manglende
 hensyntagen til betydningen af den planlagte privatise-
 ring, forbud mod nye former for stùtte, forbud mod at
 Sagsùgeren, som er et privatretligt aktieselskab i lufttrans-
 erhverve nye kapitalinteresser i andre luftfartsselska-
 portsektoren, anfñgter Kommissionens beslutning, hvoref-
 ber, ophñvelse af visse former for fortrinsbehandling,
 ter de investeringer, der er omhandlet i den omstrukture-
 indfùrelse af et bestemt bogholderisystem, forbud mod
 ringsplan, som de italienske myndigheder har forelagt for
 price leadership, pligt til at afhñnde kapitalinteressen i
 sagsùgte, er blevet anset for statsstùtte i EF-traktatens
 MaleÂv).
 artikel 92's forstand.
 Til stùtte for sine krav har sagsùgeren anfùrt fùlgende: Endelig er sagsùgeren af den opfattelse, at Kommissionen
 ikke har begrundet den anfñgtede beslutning korrekt og
 heller ikke nùje og upartisk har undersùgt alle omstñndig-
 hederne i den foreliggende sag. Den har også tilsidesat
 Ð Der er tale om en overtrñdelse og forkert anvendelse sagsùgerens ret til kontradiktion.
 af EF-traktatens artikel 92, stk, 1, artikel 90, stk. 1, og
 artikel 222, idet Kommissionen har fundet, at princip-
 pet om den markedsùkonomiske investor ikke er
 opfyldt, for så vidt angår IRI's investeringer til et
 belùb af 2 750 mia. ITL. Hvad det angår, er Alitalia af
 den opfattelse, at den omhandlede kapitalforhùjelse
 ikke har udelukket tredjemñnds tegningsret, og at det
 derfor står disse frit for at tegne sig for de forskellige Sag anlagt den 2. december 1997 af Vicente Alonso
 trancher af kapitalforhùjelsen inden for deres andel. Morales mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 Desuden har den italienske regering klart givet udtryk skaber
 for, at den er fast besluttet på at foretage en privatise-
 (Sag T-299/97)
 ring af Alitalia om kort tid, når der er opnået godken-
 delse af kapitalforhùjelsen. Endelig har de ansatte ind- (98/C 41/46)
 vilget i at tegne sig for en kapitalforhùjelse, der er for-
 beholdt dem, og som vil bevirke, at de når op på en
 andel på 20 % af selskabets kapital. Ved at se bort fra
 disse forhold, har sagsùgte ikke taget hensyn til inves- (Processprog: spansk)
 toren IRI's vide skùnsmargen, men har tvñrtimod sat
 sig selv i IRI's sted ved at antage en rentabilitet for
 utilstrñkkelig, som Kommissionen selv har fastsat til Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 et niveau (20 %), som er fem procentpoint hùjere end der den 2. december 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 den, der normalt findes berettiget i lufttransportsekto- for De Europñiske Fñllesskaber af Vicente Alonso Mora-
 ren (15 %). I ùvrigt har Kommissionen ikke vñret til- les, Madrid, ved advokat D. Ramón MareÂs Salvador, Ma-
 freds med at forlange en »normal« rentabilitet på drid, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Car-
 20 %, men har lagt sig fast på et »minimumsafkast« los Amo QuinÄones, 2, rue Gabriel Lippmann.
 (hurdle rate), som en investor efter dens opfattelse ville
 krñve i betragtning af, at transaktionen fortsat er for-
 bundet med store risici. I den forbindelse tilfùjer sag-
 Sagsùgeren har nedlagt


text:
fùlgende påstande:
 sùgeren, at beregningen af rentabiliteten er fejlagtig og
 ubegrundet, fordi omkostningerne ved insolvens ikke
 er medtaget. Desuden har den omstñndighed, at Alita-
 lia er pålagt alle forpligtelserne i forbindelse med fùr- Ð Dels annulleres afgùrelsen truffet den 1. oktober 1997
 tidspensioneringen af personalet, også medfùrt en ned- af udvñlgelseskomiteÂen ved udvñlgelsesprùve KOM/A/
 sñttelse af det interne afkast (internal rate of return, 1047, hvorved sagsùgeren nñgtes adgang til at deltage
 IRR). i udvñlgelsesprùven, dels fastslås det, at sagsùgeren
 har krav på at blive optaget på listen over de ansùgere,
 som gives adgang til at deltage i udvñlgelsesprùven.
 Ð Der er tale om en overtrñdelse og forkert anvendelse
 af artikel 92, stk. 3, og overskridelse af befùjelser. Det
 er uforklarligt for Alitalia, at Kommissionen efter at Ð Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber tilplig-
 have fastslået, at investeringen er »statsstùtte«, har tes at betale sagens omkostninger.
 kunnet undlade at tage hensyn til de resultater, der er
 nået med planen, navnlig da den skulle vñlge, om der
 skulle fastsñttes betingelser, som gùr planen »forenelig
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 med fñllesmarkedet«, og for det andet ved fastsñttel-
 sen af betingelserne. Dette har fùrt til, at der er pålagt
 sagsùgeren betingelser, der er alt for vidtgående, diskri-
 minerende, ulovlige og uberettigede (begrñnsninger af Sagsùgeren, der er uddannet som teknisk ingeniùr i land-
 kapaciteten og vñksten, en pligt til yderligere afvikling brugsvirksomhed, anfñgter afgùrelsen truffet af udvñlgel-


text:
1.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 154/26
 Sag anlagt den 5. maj 2006 — Avanzata m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-48/06)
 (2006/C 154/60)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Eric Avanzata m.fl. (Beggent, Frankrig) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af sagsøgernes kontrakter som kontraktansatte, for så vidt som disse fastsætter sagsøgernes ansættelsesgruppe, lønklasse, løntrin og aflønning.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne, som indtrådte i Kommissionens tjeneste som ansatte eller arbejdere i henhold til luxembourgske kontrakter, har anfægtet den indplacering og aflønning, der blev fastsat af nævnte institution i forbindelse med deres udnævnelse som kontraktansatte i Kontoret for Infrastruktur og Logistik i Luxembourg (OIL).
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet anført, at der er sket tilsidesættelse af artikel 80 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte, at artikel 2 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte er tilsidesat, at de almindelige gennemførelsesbestemmelser til nævnte bestemmelser er ulovlige samt at princippet om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling, om gennemsigtighed og om god forvaltningsskik er tilsidesat.
 Sagsøgerne har først anført, at Kommissionen har fastsat de almindelige gennemførelsesbestemmelser uden på forhånd at have indhentet en udtalelse fra Vedtægtsudvalget. Desuden indeholder de almindelige gennemførelsesbestemmelser ikke en præcis beskrivelse af de arbejds- og kompetenceområder, som hver opgavetype omfatter, hvilket gør det umuligt at kontrollere, om sagsøgerne er blevet udnævnt i en ansættelsesgruppe, som svarer til de opgaver, de udfører, og om deres lønklasse er blevet fastsat i overensstemmelse med artikel 80 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte. Endvidere har Kommissionen ikke godtgjort, at den faktisk har undersøgt den i de almindelige gennemførelsesbestemmelser fastsatte mulighed for at tildele sagsøgerne en supplerende lønklasse med henblik på at tage hensyn til de faktiske forhold på markedet.
 Endelig har sagsøgerne anført, at de befinder sig i samme situation som det personale, der er ansat i vuggestuer og børnehaver i Bruxelles, og som blev ansat som kontraktansatte i Kontoret for Infrastruktur og Logistik i Bruxelles med garanti for at opretholde deres aflønning. Kommissionen har ikke godtgjort, hvorfor sagsøgerne ikke har fået en sådan garanti.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/21
 Appel iværksat den 19. august 2004 (indsendt pr. fax den 18.8.2004) af Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso og Bernard Ruiz-Picasso til prøvelse af dom afsagt den 22. juni 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso og Bernard Ruiz-Picasso mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM). Intervenienten, der var den anden part i sagen for appelkammeret, er DaimlerChrysler AG
 (Sag C-361/04 P)
 (2004/C 262/36)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. august 2004 iværksat appel (indsendt pr. fax den 18.8.2004) af Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso og Bernard Ruiz-Picasso ved Rechtsanwalt Professor Charles Gielen, c/o Anwaltskanzlei Nauta Dutilh, Strawinskylaan 1999, NL-1077 XV Amsterdam, til prøvelse af dom afsagt den 22. juni 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso og Bernard Ruiz-Picasso mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM). Intervenienten, der var den anden part i sagen for appelkammeret, er DaimlerChrysler AG.
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Dom afsagt den 22. juni 2004 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-185/02 (1) ophæves.
 —
 Afgørelse truffet den 18. marts 2002 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 0247/2001-3 annulleres, i det omfang den forkaster klagerens indsigelsessag mod ansøgerens anmeldelse af ordmærket »PICARO« som EF-varemærke.
 —
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger samt tilpligtes at betale appellanternes omkostninger i såvel første instans som i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 —
 Anbringende vedrørende tilsidesættelse af begrebet risiko for forveksling
 I den appellerede dom har Retten formuleret en regel, hvorefter begrebsmæssige forskelle under visse omstændigheder kan opveje de visuelle og fonetiske ligheder mellem de omhandlede tegn. For at der kan blive tale om en sådan opvejning kræves det ifølge Retten i Første Instans, at mindst et af de omhandlede varemærker fra den relevante kundekreds' synsvinkel har en klar og bestemt betydning, som denne kundekreds uden videre kan forstå.
 For at visuelle og fonetiske ligheder kan opvejes af begrebsmæssige forskelle, er det uden betydning om varemærket har en betydning, som kundekredsen uden videre kan forstå. Graden af visuelle, fonetiske eller begrebsmæssige ligheder skal fastsættes under hensyntagen til de i sagen omhandlede varegrupper og de omstændigheder, hvorunder de markedsføres.
 Desuden kan navnet Picassos betydning eller ry — adskilt fra de varer som dette varemærke er registreret og anvendes for — ikke anføres som et argument til støtte for den påstand, at der er forskelle i betydningen, og at en sådan betydning eller et sådant ry medfører, at de visuelle og fonetiske ligheder opvejes af begrebsmæssige forskelle.
 —
 Anbringende vedrørende tilsidesættelse af begrebet risiko for forveksling, navnlig den regel, at jo større særpræg et varemærke har enten i sig selv, eller fordi det er kendt på markedet, desto større


text:
skal beskyttelsen være
 Retten har ganske vist nævnt denne regel, men har imidlertid med urette ikke stillet spørgsmålet, om varemærket PICASSO selv eller i sig selv har fornødent særpræg, hvilket ifølge appellanterne absolut er tilfældet.
 I den appellerede dom antages det med urette, at der med henblik på bedømmelsen af risikoen for forveksling udelukkende skal tages hensyn til den grad af opmærksomhed, som gennemsnitsforbrugeren har på det tidspunkt, hvor han forbereder eller træffer sit valg af en bestemt vare. Det er imidlertid almindelig anerkendt inden for varemærkeretten, at en varemærkeindehaver både før og efter købet skal være beskyttet mod en mulig risiko for forveksling.
 Retten har desuden med urette fastslået, at der med henblik på at fastslå en risiko for forveksling inden for rammerne af en indsigelsessag ikke skal tages en eventuel »post sale confusion« i betragtning. Dette er kun tilfældet i en sag om varemærkekrænkelse, således som det var tilfældet i Arsenal-sagen.
 (1) Endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser.


text:
13.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/21
 Sag anlagt den 4. maj 2015 — QuaMa Quality Management mod KHIM — Microchip Technology (medialbo)
 (Sag T-225/15)
 (2015/C 228/26)
 Stævningen affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: QuaMa Quality Management GmbH (Glashütten, Tyskland) (ved advokat C. Russ)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Microchip Technology, Inc. (Chandler, De Forenede Stater)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: QuaMa Quality Management GmbH
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »medialbo« — registreringsansøgning nr. 11 454 766
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 19. februar 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (forenede sager R 1809/2014-4 og R 1680/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 41, stk. 1, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/17
 Rettens dom af 5. oktober 2011 — PAKI Logistics mod KHIM (PAKI)
 (Sag T-526/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket PAKI - absolut registreringshindring - varemærke, som strider mod den offentlige orden eller sædelighed - artikel 7, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2011/C 340/34
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: PAKI Logistics GmbH (Ennepetal, Tyskland) (ved advokaterne M. Bergermann, P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt og J. Vogtmeier)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, (først ved S. Behzadi-Spencer, dernæst ved F. Penlington, som befuldmægtigede, begge bistået af barrister S. Malynicz)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. oktober 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1805/2007-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket PAKI som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 PAKI Logistics GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger.
 3)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 80 af 27.3.2010.


text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 19. maj 2008 — Peter Rehder mod Air Baltic Corporation
 (Sag C-204/08)
 (2008/C 197/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Peter Rehder
 Sagsøgt: Air Baltic Corporation
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, nr. 1, litra b), andet led, i forordning (EF) nr. 44/2001 (1) om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område fortolkes således, at der også ved flyrejser fra en af Fællesskabets medlemsstater til en anden medlemsstat skal fastsættes et fælles opfyldelsessted for samtlige kontraktlige forpligtelser på stedet for leveringen af hovedydelsen, hvilket skal fastlægges efter økonomiske kriterier?
 2)
 Hvis der skal fastsættes et fælles opfyldelsessted: Hvilke kriterier er afgørende for fastsættelsen heraf; fastsættes det fælles opfyldelsessted navnlig ud fra stedet for flyafgangen eller stedet for ankomsten?
 (1) EFT L 12, s. 1.


text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/35
 Appelkammerets afgø- Klagen afslås. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 relse:
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1,
 litra b), stk. 2, litra c), og stk. 5, i
 forordning (EF) nr. 40/94.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissio-
 nens beslutninger, hvorved Kommissionen afviste sagsøgernes
 anmodning om, at n-propyl bromid ikke klassificeres som et
 meget brandfarligt stof (risikosætning R11) og en reproduk-
 tionstoksisk stof-kategori 2 (risikosætning R60), men at det i
 stedet klassificeres som et kategori 3/R62-stof med hensyn til
 reproduktionstoksicitet og som et R18-stof med hensyn til
 Sag anlagt den 23. december 2003 af Enviro Tech Europe,
 brandfarlighed. Sagsøgerne har subsidiært anmodet Kommis-
 Ltd., og Enviro Tech International Inc. mod Kommissio-
 sionen om at holde n-propyl bromid ude fra den 29. tilpasning
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 til den tekniske udvikling af direktiv 67/548/EØF (1), indtil
 Kommissionen har foretaget en behørig og fuldstændig vurde-
 ring af alle de videnskabelige data.
 (Sag T-422/03)
 (2004/C 47/67) Sagsøgerne har til støtte for deres søgsmål gjort gældende, at
 Kommissionen har tilsidesat bestemmelsen i direktiv 67/548/
 EØF vedrørende testmetoder og klassificeringskriterier for
 (Processprog: engelsk) kemiske stoffer. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen begået
 en åbenbar fejl ved vurderingen og foretaget en urigtig
 anvendelse af de testmetoder for fysisk-kemiske egenskaber,
 der er fastsat i bilag V, punkt A.9, til direktiv 67/548/EØF, af
 de klassificeringskriterier for toksikologiske egenskaber, der er
 fastsat i bilag VI, punkt 4.2.3, til direktiv 67/548/EØF, og af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der kriteriet om normal håndtering eller brug, der er fastsat i
 den 23. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De bilag VI, punkt 1.1, til direktiv 67/548/EØF.
 Europæiske Fællesskaber af Enviro Tech Europe, Ltd., Kingston-
 upon-Thames (Det Forenede Kongerige), og Enviro Tech
 International Inc., Chigaco (USA), ved lawyers C. Mereu og
 K. Van Maldegem.
 Sagsøgerne har også anført, at Kommissionen har tilsidesat
 sagsøgernes berettigede forventninger om, at Kommissionen
 ville vurdere de data, som sagsøgerne havde indsendt i
 overensstemmelse med deres forpligtelser i henhold til direktiv
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 67/548/EØF, omhyggeligt, upartisk og under hensyntagen til
 de relevante kriterier i direktiv 67/548/EØF.
 — Kommissionens beslutning D(2003) 430307 og D(2003)
 430309 af 4. november 2003 annulleres.
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at EF-traktatens
 — Kommissionen pålægges at betale erstatning for den artikel 95, stk. 3, er blevet tilsidesat. Ifølge sagsøgerne undlod
 skade, som sagsøgerne har lidt indtil nu og vil lide Kommissionen at tage hensyn til og vurdere alle de videnskabe-
 indtil afslutningen af denne procedure som følge af lige data, der var til rådighed, og nye udviklinger baseret på
 Kommissionens ulovlige adfærd, herunder men ikke videnskabelige fakta.
 begrænset til dens afvisning af sagsøgerens anmodning
 og den hertil knyttede vedtagelse af den anfægtede
 beslutning, og at godtgøre sagsøgerne disse tab med et
 midlertidigt beløb på 350 000 EUR.
 Sagsøgerne har anført, at de anfægtede beslutninger er baseret
 på forsigtighedsprincippet. Sagsøgerne har gjort gældende, at
 — Kommissionen pålægges at betale erstatning for nært dette