text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/11
 — hvorefter der ved en konkret udvælgelse af ansøgere — hvis en ret verserende sag, Vincenzo Farina mod Credito Italiano SpA,
 kvindelig og mandlig ansøger er lige kvalificeret — gives kvinder at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 en fortrinsstilling inden for sektorer i den offentlige forvaltning, EF-traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF)
 hvor de er underrepræsenteret, såfremt dette er nødvendigt for at med hensyn til visse standardbankvilkår, som Associazione
 opfylde de bindende målangivelser i planen til fremme af kvinder, Bancaria Italiana har pålagt sine medlemmer at anvende ved
 medmindre der findes andre, mere tungtvejende retlige grunde til indgåelse af aftaler om åbning af kontokurantkredit og om
 hinder herfor, forudsat ordningen sikrer, at ansøgningerne kaution for nuværende og fremtidige forpligtelser, har Dom-
 bedømmes objektivt under hensyntagen til alle ansøgeres særlige, stolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 personlige forhold R. Schintgen, og dommerne G. Hirsch (refererende dommer)
 og M. Skouris; generaladvokat: M.D. Ruiz-Jarabo Colomer;
 — hvorefter de bindende målangivelser i planer til fremme af kvinder justitssekretær: R. Grass, den 28. januar 2000 afsagt kendelse,
 skal foreskrive, at tidsbegrænsede stillinger på det videnskabelige hvis konklusion lyder således:
 område og for videnskabelige assistenter mindst skal besættes
 med så stor en andel af kvinder, som disse udgør af kandidaterne, 1) Standardbankvilkår har — for så vidt som bankerne i henhold
 doktoranderne og de studerende inden for det pågældende hertil når som helst ved opslag i deres lokaler eller på den måde,
 fagområde som de finder mest hensigtsmæssig, kan ændre rentesatsen i
 aftaler om åbning af kontokurantkredit som følge af ændringer
 — som med det formål at bekæmpe underrepræsentationen af på pengemarkedet — ikke til formål eller til følge at begrænse
 kvinder inden for uddannelsesfag, hvor disse er underrepræsente- konkurrencen i EF-traktatens artikel 85, stk. 1’s forstand (nu
 ret, og hvor ikke kun staten uddanner, tildeler mindst halvdelen artikel 81, stk. 1, EF).
 af uddannelsespladserne til kvinder, medmindre antallet af
 kvindelige ansøgere er utilstrækkeligt, uanset at der er truffet 2) Standardbankvilkår — som de i hovedsagerne omhandlede
 egnede foranstaltninger til at gøre kvinder opmærksomme på de betingelser vedrørende kaution for nuværende og fremtidige
 ledige uddannelsespladser forpligtelser til sikkerhed for åbning af en kontokurantkredit, som
 afviger fra de gældende regler om kaution — kan ikke som
 — som inden for områder, hvor kvinder er underrepræsenteret, helhed påvirke handelen mellem medlemsstaterne i traktatens
 garanterer, at de kvindelige ansøgere, der er lige så godt artikel 85, stk. 1’s forstand.
 kvalificerede til en stilling som de mandlige ansøgere, og som
 opfylder alle de nødvendige eller udtrykkeligt fastsatte betingelser, 3) Anvendelsen af de nævnte standardbankvilkår for banker udgør
 indkaldes til en samtale forud for ansættelsen, og ikke et misbrug af en dominerende stilling i EF-traktatens artikel
 86’s forstand (nu artikel 82 EF).
 — som vedrører sammensætningen af organer, der repræsenterer
 arbejdstagerne, samt af repræsentantskaber og af bestyrelser, og
 som henstiller, at de lovregler, der vedtages til gennemførelse af (1) EFT C 181 af 14.6.1997.
 ordningen,


text:
tager hensyn til det foreskrevne formål om, at mindst
 halvdelen af medlemmerne af disse organer er kvinder.
 DOMSTOLENS KENDELSE
 DOMSTOLENS KENDELSE (Femte Afdeling)
 (Anden Afdeling) af 9. marts 2000
 af 28. januar 2000 i sag C-291/98 P, Sarrió SA mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag C-138/97, Vincenzo Farina mod Credito Italiano SpA
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di (»Begæring om genåbning af den skriftlige forhandling og
 Genova) (1) åbning af den mundtlige forhandling«)
 (»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — åbenbart identisk (2000/C 149/19)
 spørgsmål«)
 (2000/C 149/18) (Processprog: italiensk)
 (Processprog: italiensk) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-138/97, angående en anmodning, som Tribunale di
 Genova (Italien) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu I sag C-291/98 P, Sarrió SA, Barcelona (Spanien), ved advoka-
 artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte terne A. Mazzoni, Milano, M. Siragusa, Rom, og F.M. Moretti,
 ---pagebreak--- C 149/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.5.2000
 Venezia, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne mellem medlemsstaterne. Importøren af et levnedsmiddel har
 Elvinger, Hoss & Prussen, 2, place Winston Churchill, vedrø- valget mellem at bibeholde den varebetegnelse, hvorunder
 rende en appel af dom afsagt den 14. maj 1998 af De produktet markedsføres i den producerende medlemsstat, eller
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Udvidede at anvende den varebetegnelse, hvorunder lignende produkter
 Afdeling), i sag T-334/94, Sarrió mod Kommissionen (Sml. II, markedsføres i den importerende medlemsstat (1). Denne valg-
 s. 1439), hvorunder der er nedlagt påstand om ophævelse af frihed må kun begrænses, såfremt den vare, der frembydes
 denne dom — den anden part i appelsagen er Kommissionen med en af de to varebetegnelser, med hensyn til sammensæt-
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: R. Lyal, bistå- ningen eller fabrikationen adskiller sig så væsentligt fra de
 et af advokat A. Dal Ferro), har Domstolen (Femte Afdeling), varer, som er almindelig kendt under samme betegnelse i
 sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward, og dom- Fællesskabet, at den ikke kan anses for at tilhøre samme
 merne L. Sevón, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet (refe- kategori (2).
 rerende dommer); generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær:
 R. Grass, den 9. marts 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion
 I seks af medlemsstaterne fremstilles der chokolade, som
 lyder således:
 indeholder indtil 5 % af andre vegetabilske fedtstoffer end
 kakaosmør. Hvad angår ingredienserne fra kakao opfylder
 1) Sarrió SA’s begæring om, at Domstolen træffer afgørelse om denne chokolade tilsvarende krav til sammensætningen som
 afholdelse af et retsmøde, subsidiært om, at det tillades selskabet chokolade uden vegetabilske fedtstoffer, med den eneste
 at indgive replik, tages ikke til følge. forskel, at den indeholder indtil 5 % af de sidstnævnte
 stoffer. Samme chokolade accepteres under varebetegnelsen
 2) Afgørelsen vedrørende sagens omkostninger udsættes. »chokolade« i praktisk talt alle medlemsstater, og den fremstil-
 les under denne betegnelse i seks af dem, ligesom den figurerer
 under samme betegnelse i selve direktiv 73/241/EF. Under
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998. hensyn hertil finder Kommissionen ikke, at det

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
kan hævdes, at
 de nævnte vegetabilske stoffer ændrer produktets karakter i
 en sådan grad, at det hvad angår produktets væsentligste
 bestanddele er vildledende at betegne det som »chokolade«.
 Vedrørende beskyttelsen af forbrugerne anfører Kommissio-
 nen, at den bedste måde, hvorpå man kan sikre såvel de
 omhandlede varers fri bevægelighed i Spanien som beskyttel-
 sen af de spanske forbrugere, er at forsyne etiketten med en
 Sag anlagt den 14. januar 2000 af Kommissionen for De neutral og objektiv angivelse til forbrugerne om, at produktet
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien indeholder andre vegetabilske fedtstoffer end kakaosmør.
 (Sag C-12/00) (1) Jf. punkt 18 i meddelelse 89/C 271/03 om fri bevægelighed for
 levnedsmidler inden for Fællesskabet, EFT C 271 af 24.10.1989,
 s. 3.
 (2000/C 149/20) (2) De betingelser, hvorunder en medlemsstat lovligt kan afvise
 anvendelsen af en betegnelse, som kan vildlede forbrugeren, er
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. janu- uddybet i Kommissionens meddelelse om varebetegnelser for
 ar 2000 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen levnedsmidler, EFT C 270 af 15.10.1991, s. 2.
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 Sag anlagt den 27. januar 2000 af Kommissionen for De
 forpligtelser efter artikel 28 EF ved at forbyde producenter
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 af kakao- og chokoladevarer, som er lovligt fremstillet i
 medlemsstater, der tillader tilsætning af andre fedtstoffer
 end kakaosmør, at markedsføre sådanne varer i Spanien (Sag C-24/00)
 under samme betegnelse som i oprindelsesstaten.
 (2000/C 149/21)
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 27. janu-
 ar 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved ledende juridisk
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 konsulent Richard Wainwright og Olivier Couvert-Castéra,
 national tjenestemand, der er udstationeret som national
 Tilsidesættelse af artikel 28 EF: forpligtelsen til at ændre ekspert ved Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld-
 varebetegnelsen for et produkt er kun berettiget i særlige mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 tilfælde, da en sådan foranstaltning hindrer samhandelen Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 17. februar 2009 — M. Elgafaji, N. Elgafaji mod Staatssecretaris van Justitie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State, Nederlandene)
 (Sag C-465/07) (1)
 (Direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - person, der er berettiget til subsidiær beskyttelse - artikel 2, litra e) - reel risiko for at lide alvorlig overlast - artikel 15, litra c) - alvorlig og individuel trussel mod en civilpersons liv eller fysiske integritet som følge af vilkårlig vold i forbindelse med væbnet konflikt - bevis)
 2009/C 90/06
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: M. Elgafaji, N. Elgafaji
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Justitie
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 2, litra e), og artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse — minimumsstandarder for anerkendelse som flygtninge — samme beskyttelsesniveau som i henhold til artikel 3 i den europæiske menneskerettighedskonvention, eller — i benægtende fald — kriterier for konstatering af, om der foreligger alvorlige og individuelle trusler som følge af vilkårlig vold
 Konklusion
 Artikel 15, litra c), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, sammenholdt med samme direktivs artikel 2, litra e), skal fortolkes således, at:
 —
 det, når en person søger om subsidiær beskyttelse, ikke er en betingelse for, at der anses at foreligge en alvorlig og individuel trussel mod dennes liv eller fysiske integritet, at den pågældende fører bevis for, at truslen er specifikt rettet mod denne på grund af specielle omstændigheder ved den pågældendes situation
 —
 det undtagelsesvist kan anses for godtgjort, at der foreligger en sådan trussel, når graden af vilkårlig vold, som karakteriserer den igangværende væbnede konflikt — som bedømmes af de kompetente nationale myndigheder, der skal tage stilling til en ansøgning om subsidiær beskyttelse, eller af de retter i en medlemsstat, for hvilke et afslag på en sådan ansøgning er blevet indbragt — når et niveau, der er så højt, at der er alvorlig grund til at antage, at en civilperson, der sendes tilbage til det pågældende land, eller i givet fald den pågældende region, alene som følge af sin tilstedeværelse på dette lands eller denne regions område vil løbe en reel risiko for at være udsat for denne trussel.
 (1) EUT C 8 af 12.1.2008.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/9
 Appel iværksat den 12. november 2008 af Matthias Rath til prøvelse af kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 8. september 2008 i sag T-374/06 — Matthias Rath mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Sag C-489/08 P)
 (2009/C 82/17)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Matthias Rath (ved Rechtsanwälte S. Ziegler, C. Kleiner og F. Dehn)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Syvende Afdeling) den 8. september 2008 i sag T-374/06 ophæves.
 —
 Appellanten gives medhold i sine påstande for førsteinstansen.
 —
 Harmoniseringskontoret og intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Retten i Første Instans har ved den appellerede kendelse stadfæstet Første Appelkammers afgørelse, hvorefter der er en risiko for forveksling med hensyn til kosttilskud og diætetiske præparater til ikke-medicinsk brug mellem det af appellanten anmeldte ordmærke »EPICAN« og det ældre EF-ordmærke »EPIGRAN FORTE«.
 Appellanten gør gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94. Retten har lagt urigtige faktiske omstændigheder til grund for bedømmelsen af, om der er lighed mellem varerne og ordmærkerne. Såfremt Retten havde foretaget en korrekt bedømmelse af de faktiske omstændigheder, ville den være kommet til det resultat, at der ikke er nogen risiko for forveksling mellem de pågældende mærker. Dette gælder navnlig, fordi forbrugeren — som Retten korrekt fastslog — udviser særlig opmærksomhed, når han står over for de omtvistede varer.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Oldenburg (Tyskland) den 1. oktober 2008 — Arnold og Johann Harms som interessentselskab mod Freerk Heidinga
 (Sag C-434/08)
 (2009/C 44/42)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Oldenburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Arnold og Johann Harms som interessentselskab
 Sagsøgt: Freerk Heidinga
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 46, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29. september 2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (1) fortolkes således, at kontraktbestemmelser, hvorefter der ud ad til foretages en fuldstændig og endelig overdragelse af betalingsrettigheder, men hvor betalingsrettighederne i økonomisk henseende dog i henhold til det af parterne internt aftalte fortsat skal tilhøre overdrageren, og erhververen imidlertid som formel rettighedsindehaver skal aktivere betalingsrettighederne gennem dyrkning af de pågældende arealer og i fuldt omfang afstå de enkeltbetalinger, som han får udbetalt, til overdrageren, eller hvorefter erhververen overdrages arealpræmier således, at han i hvert fald efter aktivering og udbetaling af enkeltbetalinger vedvarende overfører en del (den bedriftsspecifikke del) til overdrageren, er uforenelige med bestemmelsen og dermed ugyldige?
 (1) EUT L 270, s. 1.


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/41
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. december 2007 — BASF og UCB mod Kommissionen
 (Forenede sager T-101/05 og T-111/05) (1)
 (Konkurrence - karteller i sektoren for vitaminprodukter - cholinchlorid (B4-vitamin) - beslutning, hvori der fastslås en overtrædelse af artikel 81 EF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde - bøder - afskrækkende virkning - gentagne overtrædelser - samarbejde under den administrative procedure - samlet og vedvarende overtrædelse)
 (2008/C 22/75)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: BASF AG (Ludwigshafen, Tyskland) (ved barrister N. Levy, solicitor J. Temple-Lang og avocat C. Feddersen), og UCB SA (Bruxelles, Belgien) (ved avocats J. Bourgeois, J.-F. Bellis og M. Favart)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (i sag T-101/05 ved A. Whelan og F. Amato og i sag T-111/05 først ved O. Beynet og M. Amato, derefter ved X. Lewis og M. Amato, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller nedsættelse af de bøder, som sagsøgerne er blevet pålagt ved Kommissionens beslutning 2005/566/EF af 9. december 2004 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/E-2/37.533 — Cholinchlorid) (resumé i EUT 2005 L 190, s. 22).
 Konklusion
 1)
 Sag T-112/05, Akzo Nobel m.fl. mod Kommissionen, adskilles fra sag T-101/05 og T-111/05 med henblik på dommen.
 2)
 Artikel 1, litra b) og f), i Kommissionens beslutning 2005/566/EF af 9. december 2004 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/E-2/37.533 — Cholinchlorid) annulleres, for så vidt som det heri fastslås, at overtrædelsen er begået af BASF AG og UCB SA for en periode forud for den 29. november 1994 og forud for den 14. marts 1994 angående UCB.
 3)
 I sag T-101/05 fastsættes den bøde, som er pålagt BASF, til 35,024 mio. EUR.
 4)
 I sag T-111/05 fastsættes den bøde, som er pålagt UCB, til 1,870 mio. EUR.
 5)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 6)
 I sag T-101/05 bærer hver part sine egne omkostninger.
 7)
 I sag T-111/05 bærer Kommissionen sine egne omkostninger og betaler 90 % af de omkostninger, som er afholdt af UCB.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. oktober 2009 — Skatteverket mod AB SKF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Regeringsrätten — Sverige)
 (Sag C-29/08) (1)
 (Sjette momsdirektiv - artikel 2, artikel 4, artikel 13, punkt B, litra d), nr. 5), og artikel 17 - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, artikel 9, artikel 135, stk. 1, litra f), og artikel 168 - et moderselskabs overdragelse af et datterselskab og af sin kapitalandel i et kontrolleret selskab - momsens anvendelsesområde - fritagelse - tjenesteydelser erhvervet i forbindelse med aktieoverdragelsestransaktioner - ret til fradrag af moms)
 2009/C 312/04
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Regeringsrätten
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Skatteverket
 Sagsøgt: AB SKF
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Regeringsrätten — fortolkning af artikel 2 og 4, artikel 13, punkt B, litra d), nr. 5, og artikel 17 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) samt af artikel 2 og 9, artikel 135, stk. 1, og artikel 168 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EFT L 347, s. 1) — et moderselskabs afhændelse af sit datterselskab og af aktierne i et andet selskab med henblik på omstrukturering af koncernen — fradrag for moms erlagt for levering af tjenesteydelser, der er erhvervet af moderselskabet inden for rammerne af disse afhændelsestransaktioner
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, nr. 1), og artikel 4, stk. 1 og 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995, samt artikel 2, stk. 1, og artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at et moderselskabs overdragelse af samtlige aktier i et helejet datterselskab samt de resterende aktier i et kontrolleret selskab, der tidligere har været helejet, til hvilke moderselskabet har leveret merværdiafgiftspligtige tjenesteydelser, udgør en økonomisk virksomhed, der er omfattet af disse direktivers anvendelsesområde. I det omfang overdragelsen af aktierne kan sidestilles med hel eller delvis overdragelse af en virksomhed som omhandlet i artikel 5, stk. 8, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 95/7, eller artikel 19, stk. 1, i direktiv 2006/112 og forudsat, at den pågældende medlemsstat har gjort brug af den mulighed, der er omhandlet i disse bestemmelser, udgør denne transaktion imidlertid ikke en merværdiafgiftspligtig økonomisk virksomhed.
 2)
 En overdragelse af aktier som den, der er tvist om i hovedsagen, skal være fritaget for merværdiafgift i medfør af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 5), i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 95/7, og artikel 135, stk. 1, litra f), i direktiv 2006/112.
 3)
 Der er ret til fradrag for indgående merværdiafgift erlagt af ydelser leveret til brug for en overdragelse af aktier i medfør af artikel 17, stk. 1 og 2, i sjette direktiv 77/388, som


text:
ændret ved direktiv 95/7, samt artikel 168 i direktiv 2006/112, hvis der er en direkte og umiddelbar tilknytning mellem de udgifter, der er forbundet med indgående ydelser, og hele den afgiftspligtiges økonomiske virksomhed. Det tilkommer den forelæggende ret under hensyntagen til alle de omstændigheder, hvorunder de pågældende transaktioner gennemføres i hovedsagen, at afgøre, om de afholdte udgifter kan medregnes i prisen på de solgte aktier, eller om de udelukkende er en del af omkostningselementerne i prisen for de transaktioner, der indgår i den afgiftspligtiges økonomiske virksomhed.
 4)
 Besvarelsen af de forudgående spørgsmål påvirkes ikke af, at overdragelsen af aktierne foregår ved flere på hinanden følgende transaktioner.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesgericht Ried im Innkreis (Østrig) den 2. juni 2008 — Straffesag mod Roland Langer
 (Sag C-235/08)
 (2008/C 223/35)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesgericht Ried im Innkreis
 Part i straffesagen
 Roland Langer
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 43 EF (traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab i dennes affattelse af 2.10.1997, som senest ændret ved [traktaten om] Republikken Bulgariens og Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union af 25.4.2005, EUT L 157, s. 11) fortolkes således, at den er til hinder for en forskrift, hvorefter drift af hasardspil i kasinoer udelukkende er forbeholdt selskaber i aktieselskabsform med hjemsted på denne medlemsstats område, og dermed forudsætter stiftelse eller erhvervelse af et kapitalselskab, der er beliggende i denne medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for et nationalt monopol på bestemte hasardspil, som eksempelvis hasardspil i kasinoer, når der i den pågældende medlemsstat ikke findes en sammenhængende og systematisk politik med det formål at begrænse hasardspil, eftersom nationale koncessionshavere opmuntrer til deltagelse i hasardspil — såsom statslige sportsvæddemål og lotterier — og reklamerer herfor (i fjernsyn, aviser og tidsskrifter), idet reklamerne endog indebærer, at der kort tid før lottotrækningen tilbydes et kontant beløb for en spillekupon (»TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück«)?
 3)
 Skal artikel 43 EF og 49 EF fortolkes således, at de er til hinder for en forskrift, hvorefter samtlige koncessioner til at drive hasardspil og kasinoer i henhold til en national spillelovgivning tildeles for en periode på 15 år på grundlag af en ordning, der udelukker ansøgere fra fællesskabsområdet (som ikke er hjemmehørende i denne medlemsstat) fra proceduren for tildeling af koncessioner?


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/15
 Sag anlagt den 22. juli 2016 — Grupo Osborne mod EUIPO — Ostermann (DONTORO dog friendship)
 (Sag T-390/16)
 (2016/C 364/11)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Spanien) (ved advokat J. Iglesias Monravá)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Daniel Ostermann (Leipzig, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Daniel Ostermann
 Det omtvistede varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »DONTORO dog friendship« — registreringsansøgning nr. 11 112 381
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 28. april 2016 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2002/2015-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse om godkendelse af EU-varemærket nr. 11 112 381»DONTORO dog friendship« (figurmærke) i klasse 18, 20 og 35 annulleres.
 —
 Registrering af EU-varemærket nr. 11 112 381»DONTORO dog friendship« (figurmærke) i klasse 35 for »engros- og detailhandel, også via internettet, inden for områderne beklædningsgenstande, sko og tekstilvarer« afslås, og derfor afslås registrering i klasse 25 og 35 for de nævnte tjenesteydelser.
 —
 Enhver, der modsætter sig denne klagesag, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/11
 2) Skal artikel 32 i den ovennævnte protokol 4 fortolkes Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 således, at toldmyndighederne i indførselsmedlemsstaten se afsagt den 30. september 2003 af Diikitiko Protodikio
 skal tage hensyn til afgørelser truffet af udførselslandets Athinas i sagen Sfakianakis AEBE mod den græske stat
 domstole, som omstøder resultaterne af kontroller pålagt ved Athens toldkammer
 og udført af de ungarske myndigheder efter udførslen,
 når det tages i betragtning
 (Sag C-24/04)
 a) at myndighederne i indførselslandet er blevet infor- (2004/C 71/16)
 meret på korrekt vis både om de verserende sager
 for de ungarske domstole og om resultatet af de
 pågældende sagsforløb, og
 Ved kendelse afsagt den 30. september 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. januar 2004, har Diikitiko
 Protodikio Athinas i sagen Sfakianakis AEBE mod den græske
 b) at de aldrig selv har anmodet om, at der foretages stat ved Athens toldkammer forelagt De Europæiske Fællesska-
 kontrol? bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:
 3) Hvis et af de ovenstående spørgsmål besvares bekræften-
 de, skal de ovennævnte fællesskabsretlige bestemmelser Spørgsmålene i denne sag er identiske med spørgsmålene i sag
 da forstås således, at de ikke tillader udstedelsen af C-23/04.
 efteropkrævninger af told, afgifter og bøder, som blev
 udstedt af de nationale myndigheder i indførselslandet,
 efter at de ungarske myndigheder havde underrettet dem
 om resultatet af den kontrol, de havde udført, men inden
 der var givet meddelelse om indholdet af domstolsafgørel-
 serne, ved hvilke resultaterne af kontrollen blev omstødt
 med henblik på at sikre det nyttige resultat af forbuddet i
 den europæiske associeringsaftale mellem EU og Ungarn, Sag anlagt den 27. januar 2004 af Kommissionen for De
 når det også tages i betragtning, at de udstedte EUR.1- Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 certifikater viste sig at være korrekte?
 (Sag C-26/04)
 4) Påvirker den omstændighed de ovennævnte spørgsmål,
 at hverken de græske eller de ungarske toldmyndigheder (2004/C 71/17)
 anmodede om indkaldelse af Associeringsudvalget i hen-
 hold til artikel 33 i protokol 4 med henblik på, at udvalget
 skulle afgive udtalelse herom, en situation, som antyder,
 at ingen af de to myndigheder mente, at de af de ungarske Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 domstole trufne afgørelser udgjorde en tvist mellem dem, 27. januar 2004 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af
 som burde forelægges dette udvalg til bedømmelse? Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 Valero Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 valgt adresse i Luxembourg.
 5) Subsidiært, hvis de ovenstående spørgsmål besvares be-
 nægtende, hvis altså de græske toldmyndigheder ikke har Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 tilsidesat de førnævnte bestemmelser i Fællesskabsretten
 ved at pålægge yderligere told, moms og bøde, kan det da
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 antages, at det ikke er tilladt på grundlag af artikel 220,
 forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 1, i direktiv
 stk. 2, i Fællesskabets toldkodeks efterfølgende at bogføre
 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af
 told, der skal betales af importøren, på


text:
grund af en fejl
 badevand (1), idet det ikke officielt har udpeget strandene
 begået af toldmyndighederne selv enten i indførsels- eller
 »A Videira«, »Niño do Corvo« og »Canabal« i Moaña,
 i udførselslandet, især hvis man tager hensyn til, at
 Ría de Vigo, den selvstyrende region Galicien, som
 toldmyndighederne i udførselslandet sad inde med alle
 badeområder.
 de faktiske oplysninger vedrørende oprindelsen af de
 køretøjer, der skulle eksporteres, oplysninger, der ikke
 tillod udstedelsen af et EUR.1-certifikat, således at myn- — Det fastslås, at Kongerige Spanien har tilsidesat sin
 dighederne i indførselslandet havde været i stand til lige forpligtelse i henhold til artikel 5 i direktiv 79/923/EØF
 fra begyndelsen at bogføre den retmæssigt skyldige told? af 30. oktober 1979 om kvalitetskrav til skaldyrvande (2),
 idet det ikke for Ría de Vigo har udarbejdet et program
 for mindskning af forureningen.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 ---pagebreak--- C 71/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 20.3.2004
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 28. januar 2004 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 De spanske myndigheder har ikke officielt udpeget strandene
 Viela/A Videira, Niño do Corvo og Canabal i Moaña-kommune
 (Sag C-29/04)
 (Pontevedra) som badeområder uanset den hyppige tilstedevæ-
 relse af badende på dem. Såfremt der ikke er nedlagt badefor-
 bud, medfører den nævnte tilstedeværelse, at strandene skal
 udpeges som badeområder i henhold til direktiv 76/160. Da (2004/C 71/19)
 en sådan udpegning ikke er foretaget, er de tre nævnte strande
 ikke blevet undergivet den kontrol, der foreskrives i direktivet.
 Dernæst opfylder vandet ved Ría de Vigo ikke de værdier, som
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 er fastsat i direktiv 79/923 for fækale kolibakterier, uanset at
 28. januar 2004 anlagt sag mod Republikken Østrig af
 praktisk taget alle de nævnte vandområder af de spanske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus
 myndigheder er blevet betegnet som skaldyrvande. Følgelig
 Wiedner, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 finder det nævnte direktivs artikel 5 anvendelse, hvorefter der
 bourg.
 skal udarbejdes et program med henblik på at mindske
 forureningen og sikre, at de udpegede vandområder er i
 overensstemmelse med de værdier, der er fastsat i direktivets
 bilag. Et mindskningsprogram for Ría de Vigo er imidlertid Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 ikke blevet fremsendt til Kommissionen.
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 (1) EFT L 31 af 5.12.1976, s. 1. forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 92/50/EØF af
 (2) EFT L 281 af 10.11.1979, s. 47. 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved
 indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (1), idet byen
 Mödling har indgået en affaldsbortskaffelsesaftale uden at
 overholde de i forordningens artikel 8 sammenholdt med
 artikel 11, stk. 1, og artikel 15, stk. 2, fastsatte procedure-
 og offentliggørelsesforskrifter.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 se afsagt den 5. december 2003 af tribunal de grande
 ninger.
 instance de Paris, Tredje Afdeling, Andet Kammer, i
 sagen Tod’s SpA (tidligere EMA Srl), Tod’s France SARL
 (tidligere DEVA France) mod Heyraud SA


text:
— intervenient:
 Société Technisynthèse
 (Sag C-28/04) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 71/18)
 Mödling kommune besluttede den 21. maj 1999 selv at
 varetage driften af et anlæg, til opfyldelse af de forpligtelser
 med hensyn til affaldsbortskaffelse, som den er blevet pålagt
 Ved kendelse afsagt den 5. december 2003, indgået til ved lov. Selskabet AbfallGmbH blev oprettet til dette formål.
 Domstolens Justitskontor den 28. januar 2004, har tribunal de Selskabets stamkapital blev stillet af den eneste deltager, nemlig
 grande instance de Paris, Tredje Afdeling, Andet Kammer, i Mödling kommune. Affaldsbortskaffelsesaftalen, hvorved
 sagen Tod’s SpA (tidligere EMA Srl), Tod’s France SARL Mödling kommune gav AbfallGmbH eneret til indsamling og
 (tidligere DEVA France) mod Heyraud SA — intervenient: behandling af affald, blev indgået den 15. september 1999.
 Société Technisynthèse forelagt De Europæiske Fællesskabers Aftalen blev indgået tidsubegrænset og trådte i kraft med
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende tilbagevirkende gyldighed fra den 1. juli 1999. To uger efter
 spørgsmål: indgåelsen af affaldsbortskaffelsesaftalen besluttede Mödling
 kommunalbestyrelse, at kommunen som eneste deltager i
 AbfallGmbH skulle afhænde 49 % af dets ejerandel til en privat
 Er EF-traktatens artikel 12, som fastslår det almindelige princip virksomhed.
 om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet,
 til hinder for, at en ophavsmands ret til ophavsretlig beskyttelse
 i en medlemsstat, således som den ydes i henhold til denne
 stats lovgivning, er betinget af et kriterium om sondring på Republikken Østrig er af den opfattelse, at tildelingen af
 grundlag af værkets hjemland? affaldsbortskaffelsesaftalen til AbfallGmbH ikke er omfattet af
 anvendelsesområdet for forordning 92/50/EØF, idet der er tale
 om en selvudført ydelse, en såkaldt »in-house-ydelse«.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. juli 2013 — Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, i likvidation og Amazon Logistik GmbH mod Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof — Østrig)
 (Sag C-521/11) (1)
 (Tilnærmelse af lovgivningerne - intellektuel ejendomsret - ophavsret og beslægtede rettigheder - eneret til reproduktion - direktiv 2001/29/EF - artikel 5, stk. 2, litra b) - rimelig kompensation - anvendelse uden forskel, men med en eventuel ret til tilbagebetaling af den afgift for privatkopiering, der skal finansiere kompensationen - anvendelse af det opkrævede provenu delvist til rettighedshaverne og delvist til sociale og kulturelle institutioner - dobbelt betaling af afgiften for privatkopiering i forbindelse med grænseoverskridende handel)
 2013/C 252/15
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, i likvidation og Amazon Logistik GmbH
 Sagsøgt: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberster Gerichtshof — fortolkning af artikel 2 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EUT L 167, s. 10) — reproduktionsretten — fortolkning af begrebet »rimeligt kompensation« i artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29/EF — lovgivning i en medlemsstat, der foreskriver dels anvendelse uden sondring af afgiften for privatkopiering med hensyn til alle former for medier til reproduktion, dels tilbagebetaling af denne afgift, såfremt mediet eksporteres, inden det sælges til den endelige forbruger, eller såfremt rettighedshaveren har givet tilladelse til reproduktionen
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en ordning i en medlemsstat, hvorefter der uden forskel anvendes en afgift for privatkopiering ved den første markedsføring i indlandet i erhvervsøjemed mod vederlag af medier, der er egnede til reproduktion, og hvorefter der samtidig fastsættes en ret til tilbagebetaling af vederlag, der er blevet betalt i det tilfælde, hvor den endelige brug af disse medier ikke er omfattet af det tilfælde, der er omhandlet i den nævnte bestemmelse, når — hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve under hensyntagen til de særlige omstændigheder i hver enkelt national ordning og de grænser, som dette direktiv fastsætter — praktiske vanskeligheder begrunder en sådan finansieringsordning for den rimelige kompensation, og når denne ret til tilbagebetaling er effektiv og ikke gør tilbagebetalingen af den betalte afgift uforholdsmæssigt vanskelig.
 2)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at den ikke inden for rammen af en finansieringsordning for den rimelige kompensation, der er omhandlet i denne bestemmelse, ved hjælp af en afgift for privatkopiering, som pålægges personer, der foretager den første markedsføring af medier, der er egnede til reproduktion, på den


text:
pågældende medlemsstats område i erhvervsøjemed mod vederlag, er til hinder for, at denne medlemsstat opstiller en afkræftelig formodning for privat brug af sådanne medier, i tilfælde af at disse markedsføres til fysiske personer, når praktiske vanskeligheder, der er forbundet med fastlæggelsen af det private formål med brugen af de omhandlede medier, begrunder, at der kan opstilles en sådan formodning, og for så vidt som den fastsatte formodning ikke fører til, at afgiften for privatkopiering pålægges i tilfælde, hvor den endelige brug af disse medier åbenbart forbliver uden for det tilfælde, der er omhandlet i denne bestemmelse.
 3)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at den ret til rimelig kompensation, der er omhandlet i denne bestemmelse, eller den afgift for privatkopiering, der skal finansiere denne kompensation, ikke kan være udelukket, fordi halvdelen af det provenu, der opkræves som nævnte kompensation eller afgift, ikke udbetales direkte til rettighedshaverne til denne kompensation, men til institutioner med sociale og kulturelle formål, der er blevet oprettet til fordel for disse rettighedshavere, for så vidt som disse institutioner med sociale og kulturelle formål faktisk kommer de nævnte rettighedshavere til gode, og institutionernes arbejdsmetoder ikke er diskriminerende, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 4)
 Artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at den pligt, som en medlemsstat har fastsat, til ved markedsføringen i erhvervsøjemed mod vederlag af medier, der er egnede til reproduktion, at betale en afgift for privatkopiering, der skal finansiere den rimelige kompensation som omhandlet i denne bestemmelse, ikke kan være udelukket af den grund, at der allerede er blevet betalt en tilsvarende afgift i en anden medlemsstat.
 (1) EUT C 25 af 28.1.2012.


text:
20 . 7 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 210/13
 4 ) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger in solidum, ved advokaterne Fausto Capelli, Milano, og Louis Schiltz,
 bortset fra de omkostninger, som er afholdt af interve Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 nienten, der bærer sine egne omkostninger. advokat Louis Schiltz, 2 , rue du Fort Rheinsheim, mod
 Rådet for Den Europæiske Union ved Giorgio Maganza og
 C ) EFT nr . C 246 af 24 . 9 . 1992 . Antonio Tanca, Rådets Juridiske Tjeneste, som befuldmæg
 tigede, angående en påstand om annullation af Rådets
 afgørelse 94/660/EF, Euratom af 26 . september 1994 om
 beskikkelse af medlemmerne af Det Økonomiske og Sociale
 Udvalg for perioden fra den 21 . september 1994 til den
 20 . september 1998 ( EFT L 257, s . 20 ), har Retten,
 sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dom
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS merne P. Lindh og J. D. Cooke; justitssekretær : fuldmægtig
 den 5 , juni 1996 Palacio Gonzalez, den 6 , juni 1996 afsagt dom, hvis
 i sag T-75/95 , Günzler Aluminium GmbH mod Kommis konklusion lyder således :
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (')
 (Annullationssøgsmål — beslutning fra Kommissionen om 1 ) Rådet frifindes.
 manglende fritagelse for importafgifter)
 2 ) Sagsøgerne betaler in solidum sagens omkostninger.
 ( 96/C 210/31 )
 (') EFT nr . C 386 af 31 . 12 . 1994 .
 (Processprog: tysk)
 I sag T-75/95 , Günzler Aluminium GmbH, Ostfildern
 ( Tyskland ), ved advokat J. Strauß, Stuttgart, og med valgt
 adresse hos denne, Uhlandstraße 11 , mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: Claudia
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Schmidt ), angående en påstand om annullation af Kommis
 sionens beslutning af 14 . november 1994, dokument K(91 1 ) den 11 . juni 1996
 3006 , endelig udg ., rettet til Forbundsrepublikken Tyskland i sag T-l 10/94 , Beatriz Sånchez Mateo mod Kommissionen
 og vedrørende fritagelse for importafgifter, har Retten for De Europæiske Fællesskaber (')
 ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. P.
 (Tjenestemænd — overførsel af en del af vederlaget i en
 Briët og dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki; justitsse anden medlemsstats valuta end den, hvori institutionens
 kretær : ekspeditionssekretær B. Pastor, den 5 , juni 1996
 hovedsæde er beliggende — afvisning)
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 210/33 )
 1 ) Sagen afvises, for så vidt der er nedlagt påstande om , at
 Retten meddeler Kommissionen pålæg. (Processprog: spansk)
 2 ) / øvrigt frifindes Kommissionen.
 I sag T-l 10/94 , Beatriz Sånchez Mateo, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advo
 3 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 kat Antonio Creus, Barcelona , og advokat Bonifacio Garcia
 Porras, Salamanca , mod Kommissionen for De Europæiske
 C ) EFT nr . C 137 af 3 . 6 . 1995 . Fællesskaber ( befuldmægtiget: Amparo Alcover San Pedro ,
 Ana Maria Alves Vieira og Carlos Gômez de la Cruz ), hvori


text:
der er nedlagt påstand , for det første , om annullation af
 afgørelsen om afvisning af klagen om at overføre en del af
 sagsøgerens vederlag til en boligopsparingskonto i danske
 kroner, for det andet, at det anerkendes, at sagsøgeren har
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS krav på at kunne foretage en sådan overførsel , og for det
 tredje påstand om erstatning, har Retten ( Trejdje Afdeling )
 den 6, juni 1996 sammensat af afdelingsformanden , C. Briët, og dommerne
 i sag T-382/94 , Confederazione Generale dell'Industria B. Vesterdorf og A. Potocki ; justitssekretær : ekspeditions
 Italiana ( Confindustria ) og Aldo Romoli mod Rådet for Den sekretær B. Pastor, den 11 . juni 1996 afsagt dom , hvis
 Europæiske Union (') konklusion lyder således :
 (Beskikkelse af medlemmerne af Det Økonomiske og
 Sociale Udvalg) 1 ) Sagen afvises.
 ( 96/C 210/32 )
 2 ) Hver part bærer sine omkostninger.
 (Processprog: italiensk)
 0 ) EFT nr . C 120 af 30 . 4 . 1994 .
 I sag T-382/94 , Confederazione Generale dell'Industria ,
 Italiana ( Confindustria ), Rom , og Aldo Romoli, Milano,


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/3
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 2. december 2004
 i sag C-42/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien (1)
 (Traktatbrud - fiskeri - bevarelse og forvaltning af ressourcerne - foranstaltninger til kontrol af fiskeri)
 (2005/C 19/05)
 Processprog: spansk
 I sag C-42/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 4. februar 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og S. Pardo Quintillán) mod Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Diaz Abad), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M.A. Rosas, og dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer), S. von Bahr, J. Malenovský og U. Lõhmus; generaladvokat C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 2. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kongeriget Spanien har i hvert af fangstårene 1990 til 1997 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 170/83 af 25. januar 1983 om en fællesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne, artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur, artikel 1 og artikel 11, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2241/87 af 23. juli 1987 om fastsættelse af visse foranstaltninger til kontrol af fiskeri, samt artikel 2, artikel 21, stk. 1 og 2, og artikel 31 i Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, idet det har undladt
 —
 at fastsætte de nærmere regler for udnyttelsen af de tildelte kvoter og at foretage de inspektioner og den anden kontrol, der var krævet efter de gældende fællesskabsbestemmelser
 —
 at nedlægge foreløbigt forbud mod fiskeri straks når kvoterne var udtømt, og
 —
 at træffe alle de strafferetlige eller administrative foranstaltninger, som det var forpligtet til at træffe mod førere af fiskerfartøjer, der havde overtrådt de nævnte forordninger, eller mod enhver anden person, der var ansvarlig for en sådan overtrædelse.
 2.
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 101 af 26.4.2002.


text:
Nr. C 212/4 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7. 97
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 29. maj 1997 af 29. maj 1997
 i sag C-400/95 , Handels- og Kontorfunktionærernes i sag C-26/96, Rotexchemie International Handels
 Forbund i Danmark som mandatar for Helle Elisabeth
 GmbH & Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Waltershof
 Larsson mod Dansk Handel & Service som mandatar
 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht
 for Føtex Supermarked A/S ( anmodning om præjudiciel Hamburg) (')
 afgørelse fra Sø- og Handelsretten) (')
 (Dumping — kaliumpermanganat — referenceland)
 (Ligebehandling af mænd og kvinder — direktiv 76/207/
 EØF — afskedigelsesvilkår — fravær som følge af sygdom ( 97/C 212/08
 forårsaget af graviditet eller fødsel — sygefravær under
 graviditeten og efter fødslen)
 ( 97/C 212/07
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: dansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 I sag C-400/95 , angående en anmodning, som Sø- og Han offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 delsretten i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgi
 vet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund i Danmark
 som mandatar for Helle Elisabeth Larsson mod Dansk
 Handel & Service som mandatar for Føtex Supermarked I sag C-26/96, angående en anmodning, som Finanzgericht
 A/S, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolk Hamburg (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177
 ningen af artikel 5 , stk . 1 , og artikel 2, stk. 1 , i Rådets har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 direktiv 76/207/EØF af 9 . februar 1976 om gennemførelse rende sag, Rotexchemie International Handels GmbH &
 af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for Co. mod Hauptzollamt Hamburg-Waltershof, at opnå en
 så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, præjudiciel afgørelse vedrørende gyldigheden af Rådets
 forfremmelse samt arbejdsvilkår ( EFT nr. L 39 af 14 . 2 . forordning ( EØF ) nr. 1531/88 af 31 . maj 1988 om ind
 1976, s . 40 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat førelse af en endelig antidumpingtold på importen af
 af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. kaliumpermanganat med oprindelse i Den Kinesiske Folke
 Murray, R J. G. Kapteyn (refererende dommer), G. Hirsch republik og om endelig opkrævning af den midlertidige
 og H. Ragnemalm; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colo antidumpingtold på denne import ( EFT nr. L 138 af 3 . 6 .
 mer; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von 1988 , s. 1 ), har Domstolen ( Femte Afdeling), sammensat
 Holstein, den 29 . maj 1997 afsagt dom, hvis konklusion af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida, og
 lyder således : dommerne L. Sevón, C. Gulmann, J.-R Puissochet ( refere
 rende dommer) og R Jann; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo
 Colomer; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 29 . maj 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Medmindre andet er fastsat i nationale bestemmelser
 udstedt i medfør af artikel 2, stk. 3, i Rådets direktiv 761
 207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princip
 pet om ligebehandling af mænd og kvinder for


text:
så vidt Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frem
 angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, for bragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forord
 fremmelse samt arbejdsvilkår, er direktivets artikel 5, ning (EØF) nr. 1531 /88 af 31 . maj 1988 om indførelse af
 stk. 1 , sammenholdt med dets artikel 2, stk. 1 , ikke til hin en endelig antidumpingtold på importen af kaliumperman
 der for afskedigelse som følge af fravær, som skyldes en ganat med oprindelse i Den Kinesiske Folkerepublik og
 sygdom, der er forårsaget af graviditet eller fødsel, selv om endelig opkrævning af den midlertidige antidumping
 hvis sygdommen er opstået under graviditeten og fortsat told på denne import.
 under og efter barselsorloven.
 (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 (M EFT nr. C 46 af 17. 2 . 1996 .


text:
23.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 357/15
 Sag anlagt den 15. juli 2017 — TK mod Parlamentet
 (Sag T-446/17)
 (2017/C 357/19)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: TK (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.
 Følgelig:
 —
 Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets formand den 26. august 2016 om afslag på sagsøgerens ansøgninger af 28. april 2016.
 —
 Om fornødent annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets formand den 5. april 2017 om afslag på sagsøgerens klage af 25. november 2016.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at erstatte det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab, efter ret og billighed opgjort til 25 000 EUR.
 —
 Annullation af afgørelsen truffet af Europa-Parlamentets generalsekretær den 26. april 2017 om afslag på klagen af 16. januar 2017, for så vidt som sagsøgerens ikke-økonomiske tab ikke hermed blev erstattet, og påstand om, at sagsøgte tilpligtes at erstatte det af sagsøgeren lidte ikke-økonomiske tab, efter ret og billighed opgjort til 25 000 EUR.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende, som vedrører afgørelserne af 26. august 2016 og af 5. april 2015 og består af tre led:
 —
 For så vidt angår påstanden om annullation af afgørelserne om afslag på den første ansøgning af 28. april 2016, er det første anbringende tilsidesættelse af artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, tilsidesættelse af artikel 25, stk. 2, i vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union (herefter »vedtægten«) og tilsidesættelse af omsorgspligten.
 —
 For så vidt angår påstanden om annullation af afgørelserne om afslag på den anden ansøgning af 28. april 2016, er det første anbringende tilsidesættelse af artikel 2, stk. 2, i bilag IX til vedtægten og tilsidesættelse af chartrets artikel 41.
 —
 For så vidt angår erstatningspåstanden har sagsøgeren gjort gældende, at afgørelserne har forvoldt ham et ikke-økonomisk tab, som ikke kan erstattes ved en annullation af de anfægtede afgørelser.
 2.
 Andet anbringende, hvad angår afgørelsen af 26. april 2017, om sagsøgtes angivelige tilsidesættelse af chartrets artikel 41, samt tilsidesættelse af sagsøgtes begrundelsespligt og omsorgspligt, for så vidt som sidstnævnte har gjort gældende, at den afgørelse, som sagsøgeren anfægtede gennem en klage, blev annulleret og at der blev truffet afgørelse om at indlede en undersøgelse, og for så vidt som det i undersøgelsen blev konkluderet, at der ikke skulle gives medhold i sagsøgerens erstatningspåstand. Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at han har godtgjort, at han har lidt et adskilleligt tab, som ikke kan erstattes ved en annullation af den anfægtede afgørelse. Ifølge sagsøgeren skulle sagsøgte følgelig ikke blot have annulleret den afgørelse, som klagen vedrørte, men ligeledes have erstattet dette tab.


text:
Nr . C 210/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 Første Instans besluttet, at sag T-157/95 , The European Instans besluttet, at sag T-233/95 , T. mod Europa
 Association of Mozzarella Manufacturers, Golden Food Parlamentet, skal slettes af registeret.
 Products Limited, Carbery Milk Products Ltd ., Dansco
 Dairy Products Ltd . og Express Foods ( Northern Ireland ) (M EFT nr . C 95 af 30 . 3 . 1996 .
 Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber, skal slettes af registeret.
 (') EFT nr. C 286 af 28 . 10 . 1 995 . Slettelse af sag T-219/95 ( )
 ( 96/C 210/56 )
 (Processprog: engelsk)
 Ved kendelse af 23 . maj 1996 har formanden for Femte
 Slettelse af sag T-233/95 ( ) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 ( 96/C 210/55 ) Første Instans besluttet, at sag T-219/95 , Marie-Thérèse
 Danielsson, Pierre Largenteau og Edwin Haoa mod Kom
 (Processprog: græsk) missionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Ved kendelse af 29 . april 1996 har formanden for Anden
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første (M EFT nr . C 77 af 16 . 3 . 1996 .


text:
C 134/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.5.2001
 2) Sagsøgeren bærer sine egne og Kommissionens omkostninger, DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 samt intervenientens, Péchiney électrométallurgie’s, omkost-
 ninger.
 den 31. januar 2001
 (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 i de forenede sager T-197/97 og T-198/97, Weyl Beef
 Products BV m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 (EF-traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF) —
 annullationssøgsmål — afvisning af en klage — fællesskab-
 sinteresse — forholdet mellem traktatens artikel 85 og EF-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF))
 den 31. januar 2001 (2001/C 134/34)
 i sag T-143/97, Gerhardus van den Berg mod Rådet
 for Den Europæiske Union og Kommissionen for De (Processprog: nederlandsk)
 Europæiske Fællesskaber (1)
 I de forenede sager T-197/97 og T-198/97, Weyl Beef
 (Erstatningssøgsmål — ansvar uden for kontraktforhold — Products BV, Enschede (Nederlandene), ved advokat E.H. Pij-
 mælk — tillægsafgift — referencemængde — producent, nacker Hordijk, Amsterdam, og advokat S.B. Noë, Rotterdam,
 der har påtaget sig en ikke-markedsføringsforpligtelse — sagsøger i sag T-197/97, Exportslachterij Chris Hogeslag BV,
 overførsel af kvote til en anden bedrift) Holten (Nederlandene), ved advokat A.P.J.M. de Bruyn, Zut-
 phen, Groninger Vleeshandel BV, Groningen (Nederlandene),
 (2001/C 134/33) først ved advokat A.P.J.M. de Bruyn, Zutphen, derefter ved
 advokat P.E. Mazel, Leeuwarden, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Bonn og Schmitt, 7, Val Sainte-
 Croix, sagsøgere i sag T-198/97, mod Kommissionen for De
 (Processprog: nederlandsk)
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Wils og G. van
 der Wal), støttet af Produktschap voor Vee en Vlees og
 I sag T-143/97, Gerhardus van den Berg, Dalfsen (Nederlande- Stichting Saneringsfonds Runderslachterijen, Rijswijk (Ne-
 ne), ved advokat H. Pijnacker Hordijk, Amsterdam, og med derlandene), ved advokat I.W. VerLoren van Themaat, Amster-
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, dam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat C. Me-
 avenue Guillaume, mod Rådet for Den Europæiske Union dernach, 8-10, rue Mathias Hardt, i sag T-197/97 angående en
 (befuldmægtigede: A.-M. Colaert og J.-P. Hix) og Kommissionen påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: T. van Rijn), 23. april 1997 (sag nr. IV/35.591/F-3 — Weyl/PVV+SSR) om
 angående en påstand i medfør af EF-traktatens artikel 178 og afvisning af en klage indgivet af sagsøgeren den 14. juni 1995,
 artikel 215, stk. 2 (nu artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF), og i sag T-198/97 angående en påstand om annullation af
 om erstatning af det tab, sagsøgeren har lidt ved, at han har Kommissionens beslutning af 23. april 1997 (sag
 været forhindret i at markedsføre mælk som følge af Rådets nr. IV/35.634/F-3 — Hogeslag-Groninger/PVV+SSR) om afvis-
 forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige ning af en klage indgivet af sagsøgerne den 30. juni 1995, har
 regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter V. Tiili, og dommerne R.M. Moura Ramos og


text:
P. Mengozzi;
 (EFT L 90, s. 13), som suppleret ved Kommissionens forord- justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 31. januar 2001
 ning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelsesbe- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 stemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c
 i forordning (EØF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), har Retten
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og
 dommerne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær:
 fuldmægtig J. Palacio González, den 31. januar 2001 afsagt 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommis-
 dom, hvis konklusion lyder således: sionens omkostninger.
 1) Sagen afvises. 3) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 252 af 16.8.1997.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997.


text:
9.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 259/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS advokaterne J.-N. Louis, F. Parmentier og V. Peere, Bruxelles,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Société de gestion
 den 14. juli 2000 fiduciaire SARL, 2-4, rue Beck, mod Det Europæiske Center for
 Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) (befuldmægtiget:
 i sag T-82/99, Michael Cwik mod Kommissionen for De B. Wägenbaur), angående en påstand om annullation af den
 Europæiske Fællesskaber (1) afgørelse, som den 3. juni 1998 blev truffet af Det Europæiske
 Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse om ikke at imøde-
 komme sagsøgerens ansøgninger til stillingerne som ansvarlig
 (Tjenestemænd — tilladelse til offentliggørelse — tjeneste-
 for den generelle infrastruktur (forvaltning), normeret i lønklas-
 mandsvedtægtens artikel 17, stk. 2 — Fællesskabets interes-
 se A 7/A 5, og som forvaltningschef normeret i lønklasse
 ser — åbenbart fejlskøn)
 A 5/A 4 samt om ikke at forny sagsøgerens kontrakt som
 midlertidig ansat efter den 30. juni 1998, har Retten (Femte
 (2000/C 259/31) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Garcı́a-Valde-
 casas, samt dommerne P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær:
 (Processprog: fransk) J. Palacio González, den 13. juli 2000 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 I sag T-82/99, Michael Cwik, tjenestemand ved Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, bosat i Tervuren (Belgien), 1) Sagen afvises, for så vidt som den tager sigte på afgørelsen om
 ved advokat N. Lhoëst, Bruxelles, og med valgt adresse i ikke at forny sagsøgerens kontrakt efter den 30. juni 1998.
 Luxembourg hos Fiduciaire Becker & Cahen, 3, rue des
 Foyers, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 2) Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som sagsøgerens
 (befuldmægtiget: J. Currall), angående en påstand om annulla- ansøgning om stillingen som forvaltningschef ikke imøde-
 tion af Kommissionens afgørelse af 10. juli 1998 om afslag på kommes.
 sagsøgerens anmodning om tilladelse til offentliggørelse af
 teksten til det foredrag, sagsøgeren holdt den 30. oktober 3) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 1997, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, V. Tiili, og dommerne R.M. Moura Ramos og P. Men- 4) Cedefop bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af
 gozzi; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 14. juli 2000 sagsøgerens omkostninger. Sagsøgeren bærer halvdelen af sine
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: egne omkostninger.
 1) Kommissionens afgørelse af 10. juli 1998 om afslag på
 sagsøgerens anmodning om tilladelse til offentliggørelse af (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 teksten til det foredrag, sagsøgeren holdt den 30. oktober 1997,
 annulleres.
 2) Kommissionen bærer alle sagens omkostninger.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. juli 2000
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i sag T-134/99, Anna Skrzypek mod Kommissionen for
 den 13. juli 2000 De Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-87/99, Michel Hendrickx mod Det Europæiske
 Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) (1) (Tjenestemænd — familietillæg — børnepension — tilde-
 lingsbetingelser — børnenes faktiske forsørgelse)
 (Tjenestemænd — ingen fornyelse af kontrakten — ansøg-
 ning til to stillinger ikke imødekommet — antagelse til (2000/C 259/33)
 realitetsbehandling — kompetence — stillingsmeddelelsens
 lovlighed


text:
— ansættelsesprocedure)
 (Processprog: fransk)
 (2000/C 259/32)
 I sag T-134/99, Anna Skrzypek, Bruxelles, ved advokaterne
 (Processprog: fransk) E. Causin og I. Jiménez Rojas, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat D. Phong, 222 A, avenue Gaston
 I sag T-87/99, Michel Hendrickx, tjenestemand ved Rådet for Diderich, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Den Europæiske Union, Ambelokipon (Grækenland), ved (befuldmægtiget: F. Clotuche-Duvieusart), hvori der principalt
 ---pagebreak--- C 259/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse Sandweiler, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 af 9. marts 1999 om ikke at tildele sagsøgeren familietillæg og ber (befuldmægtigede: N. Lierow og C. Pinto Correia), angåen-
 børnepension for hendes mindreårige datter, har Retten (Første de en påstand om annullation dels af udvælgelseskomitéens
 Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, samt afgørelse om ikke at optage sagsøgeren på egnethedslisten,
 dommerne M. Vilaras og N. Forwood; justitssekretær: ekspedi- dels af alle efterfølgende handlinger i forbindelse med den
 tionssekretær B. Pastor, den 11. juli 2000 afsagt dom, hvis nævnte udvælgelsesprøve, herunder udnævnelsen af en af
 konklusion lyder således: ansøgerne i stillingen som juridisk konsulent for administrative
 anliggender, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afde-
 1) Det er unødvendigt at træffe afgørelse vedrørende sagsøgerens lingsformanden, V.Tiili, og dommerne J.D. Cooke og P. Men-
 påstande om anerkendelse af ret til familietillæg fra juli 1998. gozzi; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 14. juli 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Påstandene om anerkendelse af sagsøgerens og hendes barns,
 Mira Posnantek’s, ret til familietillæg, som Roger Posnantek 1) De Europæiske Fællesskabers Domstol frifindes.
 burde have oppebåret, med tillæg af renter i henhold til
 vedtægtens artikel 67, afvises. 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 3) Kommissionens afgørelse af 9. marts 1999 annulleres, for så
 vidt som Kommissionen heri ikke anerkender sagsøgerens ret til (1) EFT C 226 af 7.8.1999.
 husstandstillæg og børnetilskud for et barn, der er forsørgerpligt
 overfor, i tidsrummet fra Roger Posnantek’s dødsfald indtil
 udløbet af tredje måned efter dødsfaldet, og heller ikke barnets,
 Mira Posnantek’s ret til børnepension fra juli 1998.
 4) Kommissionen pålægges at betale sagsøgeren de under punkt 3
 i domskonklusionen nævnte familietillæg og pension med tillæg
 af renter på 6,25 % p.a. med fradrag af ydelser af samme
 karakter, som sagsøgeren har oppebåret andetsteds. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 5) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes i
 den 13. juli 2000
 øvrigt.
 6) Kommissionen betaler sine egne omkostninger samt to tredjedele i sag T-157/99, Helga Griesel mod Rådet for Den Europæi-
 af sagsøgerens omkostninger. Sagsøgeren betaler en tredjedel af ske Union (1)
 sine omkostninger.
 (Tjenestemændafslag afslag på forfremmelse begrundelse —
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999. sammenligning af ansøgernes fortjenester)
 (2000/C 259/35)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-157/99, Helga Griesel, tjenestemand i Rådet for Den
 den 14. juli 2000 Europæiske Union med bopæl i Bruxelles, ved advokaterne
 J. Sambon og P.-P. Van Gehuchten, Bruxelles, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Schiltz, 2, rue du
 i sag T-146/99,


text:
Rui Teixeira Neves mod De Europæiske Fort Rheinsheim, mod Rådet for Den Europæiske Union
 Fællesskabers Domstol (1) (befuldmægtigede: F. Anton og C. Robertson), angående en
 påstand om annullation af Rådets afgørelse om ikke at
 (Tjenestemænd — intern udvælgelsesprøve — meddelelse om forfremme sagsøgeren fra lønklasse C5 til lønklasse C4 for året
 udvælgelsesprøve — udnævnelse i stilling som juridisk 1998, har Retten, sat af dommer A. Potocki; justitssekretær:
 konsulent — obligatorisk element — udvælgelseskriterier — fuldmægtig H. Herzig, den 13. juli 2000 afsagt dom, hvis
 begrundelse — magtfordrejning) konklusion lyder således:
 (2000/C 259/34) 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Processprog: portugisisk)
 I sag T-146/99, Rui Teixeira Neves, tjenestemand ved De (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 Europæiske Fællesskabers Domstol, med bopæl i Sandweiler
 (Luxembourg), ved advokat A. Encarnação, Porto, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos sagsøgeren, 10, am Gronn,


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/34
 Rettens kendelse af 9. januar 2015 — Internationaler Hilfsfonds mod Kommissionen
 (Sag T-482/12) (1)
 (Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - stiltiende afslag på aktindsigt - opfyldelse af en dom afsagt af Retten - stævning - tilsidesættelse af formforskrifter - procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c) - afvisning)
 (2015/C 073/44)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Tyskland) (ved advokat H.-H. Heyland)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Costa de Oliveira og T. Scharf, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne R. Van der Hout og A. Krämer, derefter ved R. Van der Hout)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om at give sagsøgeren afslag på fuldstændig aktindsigt i dokumenterne i sagen vedrørende kontrakt »LIEN 97-2001«, subsidiært påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse af 28. august 2012, hvormed en skrivelse fra sagsøgeren af 27. juli 2012 besvares, og som vedrører Kommissionen opfyldelse af dommen af 22. maj 2012, Internationaler Hilfsfonds mod Kommissionen (T-300/10, Sml. EU:T:2012:247)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Internationaler Hilfsfonds eV bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 26 af 26.1.2013.


text:
14.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 219/23
 Sag anlagt den 12. juli 2002 af British Aggregates Associ- sektorer ikke beskattes, idet man ønsker at beskytte deres
 ation Co Limited mod Kommissionen for De Europæiske konkurrencedygtighed. Derfor må afgiften ifølge sagsøgeren
 Fællesskaber betegnes som statsstøtte.
 (Sag T-210/02)
 Yderligere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen
 ikke har begrundet den omtvistede beslutning, således som
 (2002/C 219/54) foreskrevet i artikel 253 EF. Kommissionen tilsidesatte ifølge
 sagsøgeren ligeledes forpligtelsen til at indlede en formel
 undersøgelsesprocedure, når den indledende undersøgelse ikke
 (Processprog: engelsk) har været tilstrækkelig dybtgående til at løse de alvorlige
 problemer vedrørende foranstaltningens forenelighed med
 statsstøttereglerne. Sagsøgeren har også gjort gældende, at
 Kommissionen ikke overholdt de proceduremæssige krav
 under den indledende undersøgelse. I den sammenhæng har
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der sagsøgeren anført, at Kommissionen ikke foretog en påpasselig
 den 12. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De og upartisk undersøgelse af sagsøgerens klage, og at den ikke
 Europæiske Fællesskaber af British Aggregates Association gav en tilstrækkelig begrundelse for at have afvist sagsøgerens
 Co Limited ved Craig Pouncey og Lode Van Den Hende, argumenter.
 advokatfirmaet Herbert Smith, Bruxelles (Belgien).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning K(2002) 1478 endelig udg. af
 24. april 2002 »Statsstøtte N 863/01 — Det Forenede
 Kongerige/Aggregates Levy« annulleres, dog ikke med
 hensyn til fritagelsen for Nordirland.
 — Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger. Sag anlagt den 15. juli 2002 af Tideland Signal Limited
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-211/02)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2002/C 219/55)
 Sagsøgeren er en sammenslutning, som repræsenterer mindre
 og uafhængige stenbrudsvirksomheder i Det Forenede Kongeri-
 ge. Disse virksomheders konkurrencemæssige stilling påvirkes
 af den såkaldte »Aggregates Levy«, som er en miljøafgift, der i (Processprog: engelsk)
 Det Forenede Kongerige pålægges nogle former for tilslagsma-
 teriale. Formålet med afgiften er, at prisen på tilslagsmateriale
 i højere grad skal afspejle de miljømæssige konsekvenser,
 der er forbundet med brydningen heraf. De miljømæssige
 omkostninger omfatter bl.a. larm, støv, beskadigelse af den Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 biologiske mangfoldighed og landskabet. Et andet formål med den 15. juli 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 afgiften er at tilskynde anvendelse af genbrugs- og alternativt Europæiske Fællesskaber af Tideland Signal Limited ved Tho-
 materiale. mas og Ciara Kennedy, advokatfirmaet Lovells, Bruxelles
 (Belgien).
 I den anfægtede beslutning erklærede Kommissionen afgiften
 forenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ifølge sagsøgeren foretog Kommissionen et åbenbart urigtigt — Kommissionens beslutning af 17. juni 2002, hvorved det
 skøn ved at bestemme, at sondringen mellem afgiftspligtige af Tideland Signal Limited afgivne tilbud i udbudsproce-
 og ikke-afgiftspligtige situationer kunne begrundes ud fra dure EUROPEAID/112336/C/S/WW-TACIS-(RE-TEN-
 afgiftsordningens karakter og opbygning. Sagsøgeren har DER) blev afvist, annulleres.
 hævdet, at afgiftens formål ikke kan forklare den forskellige
 behandling af ensartede situationer. Sagsøgeren har ligeledes
 anført, at Det Forenede Kongerige har indrømmet, at særlige — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- C 219/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.9.2002
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:


text:
Sagsøgeren afgav tilbud på levering af bøjer til havne i — Annullation af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprø-
 Kazakhstan, Azerbajdsjan og Turkmenistan i henhold til ve PE/90/A’s afgørelse af 3. april 2002 om at nægte
 Kommissionens udbudsmeddelelse om leverancer. Kommis- sagsøgeren adgang til de efterfølgende etaper af udvælgel-
 sionens meddelelse blev efterfølgende berigtiget, hvorefter sesproceduren på grund af et utilstrækkeligt antal points
 sagsøgeren fik mulighed for at ændre sit tilbud. Da berigtigelsen ved en af de skriftlige prøver (prøve c) og annullation
 ikke gav anledning til ændringer i forhold til sagsøgeren, blev af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve PE/90/A’s
 tilbuddet sendt uændret tilbage til Kommissionen. Efterfølgen- afgørelse af 31. maj 2002, hvorved udvælgelseskomitéen
 de blev det meddelt sagsøgeren, at dennes tilbud var blevet stadfæstede sin afgørelse af 3. april 2002 og afviste
 afvist, da det ikke opfyldte kravet om, at det skulle være sagsøgerens anmodning om aktindsigt i visse doku-
 gældende i tre måneder, fra det blev fremsat. menter.
 Sagsøgeren har anført, at Kommissionens beslutning bygger — Annullation af udvælgelsesprøven i sin helhed.
 på en faktisk vildfarelse. Udløbsdatoen for sagsøgerens tilbud,
 nemlig den 28. juli 2002, var fastsat ud fra den oprindelige
 deadline for afgivelsen af tilbud, dvs. den 29. april 2002. — I det mindste annullation af alle dispositioner og aktstyk-
 Udløbsdatoen for sagsøgerens tilbud blev ikke ændret, da ker i forbindelse med udvælgelsesprøven, som lå efter de
 det anden gang blev indgivet som følge af Kommissionens ulovlige individuelle afgørelser af 3. april 2002 og 31. maj
 berigtigelse af den oprindelige meddelelse, eftersom sagsøgeren 2002 og især af listen over dem, der har bestået prøven
 blot tilbagesendte det oprindelige tilbud. Det er imidlertid og af de beslutninger om udnævnelse, som er truffet på
 sagsøgerens opfattelse, at det henset til de foreliggende om- baggrund af denne liste.
 stændigheder og andre oplysninger i tilbuddet var klart, at
 tilbuddet skulle gælde i 90 dage fra den ændrede frist den
 11. juni 2002. — Europa-Parlamentet tilpligtes under alle omstændigheder
 til at træffe alle de foranstaltninger, som kræves for at
 genindsætte sagsøgeren i sine rettigheder som ansøger,
 Yderligere har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen der har bestået den omhandlede udvælgelsesprøves skrift-
 har tilsidesat punkt 19.5 i Vejledning for de Bydende, sin lige prøver a), b) og c).
 omsorgspligt og proportionalitetsprincippet. I henhold til
 punkt 19.5 i Vejledningen kan Kommissionen anmode en
 bydende om yderligere oplysninger inden for 24 timer. De — Såfremt sagsøgeren ikke genindsættes i sine rettigheder,
 andre oplysninger i tilbuddet og de i øvrigt foreliggende tilpligtes Europa-Parlamentet at betale erstatning, som på
 forhold skulle ifølge sagsøgeren have ført til en sådan tvivl, at tidspunktet for sagsanlægget er opgjort til
 Kommissionen skulle have indhentet nærmere oplysninger om 10 389,46 EUR, idet der tages forbehold for en forhøjelse
 tilbuddets varighed. Denne mulighed har den imidlertid ikke af erstatningsbeløbet.
 gjort brug af.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at fremlægge den rettede
 kopi af den skriftlige prøve c) og de generelle og objektive
 kriterier for bedømmelse og rettelse samt tilpligtes at
 identificere de dokumenter, som er tilgængelige for
 offentligheden og hvorpå udvælgelseskomitéen


text:
har base-
 ret sig ved sin bedømmelse af den skriftlige prøve c) og at
 fremlægge udvælgelseskomitéens rapport, der er ledsaget
 Sag anlagt den 15. juli 2002 af María-Angeles Martínez af grunde.
 Valls mod Europa-Parlamentet
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 (Sag T-214/02) ninger.
 (2002/C 219/56)
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. juli 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at
 María-Angeles Martínez Valls, Bruxelles, ved avocats Georges begrundelsespligten er overtrådt, at der er sket overtrædelse af
 Vandersanden og Laure Levi. det generelle princip om åbenhed, af den almindelige


text:
19.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/14
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. januar 2005
 i sag T-387/03, Proteome Inc. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - ordmærket BIOKNOWLEDGE - absolutte registreringshindringer - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94 - beskrivende tegn)
 (2005/C 69/28)
 Processprog: engelsk
 I sag T-387/03, Proteome Inc., Beverly, Massachusetts (De Forenede Stater), ved barrister M. Edenborough, solicitors C. Jones, A. Brodie og C. Loweth, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: P. Bullock og S. Laitinen), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 25. august 2003 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 0707/2002 4), og af den afgørelse, der blev truffet den 21. juni 2002 af undersøgeren, hvorved registrering af ordmærket BIOKNOWLEDGE blev afslået, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne M. Jaeger og F. Dehousse; justitssekretær: H. Jung, den 19. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 21 af 24.1.2004.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/37
 Sag anlagt den 24. juni 2015 — Josel mod KHIM — Nationale Nederlanden Nederland (NN)
 (Sag T-333/15)
 (2015/C 262/51)
 Stævningen affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Josel, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokat J.L. Rivas Zurdo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nationale-Nederlanden Nederland BV (Amsterdam, Nederlandene)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Nationale-Nederlanden Nederland BV
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »NN« –EF-varemærkeregistrering nr. 1 066 097
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1531/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den delvis afviser klagerens påklage og stadfæster indsigelsesafdelingens afgørelse, hvorved indsigelse B 1 887 887 blev forkastet og EF-varemærke (international registrering) nr. 1 066 097 »NN«, klasse 36 (ordmærke), blev accepteret.
 —
 Den eller de øvrige parter tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning nr. 207/2009.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/8
 Domstolens kendelse (Tredje Afdeling) af 17. januar 2012 — Infopaq International A/S mod Danske Dagblades Forening (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Højesteret — Danmark)
 (Sag C-302/10) (1)
 (Ophavsret - informationssamfundet - direktiv 2001/29/EF - artikel 5, stk. 1 og 5 - litterære og kunstneriske værker - reproduktion af korte uddrag af litterære værker - avisartikler - midlertidige og flygtige reproduktioner - teknisk proces bestående af en scanning af artiklerne efterfulgt af en konvertering til en tekstfil, en elektronisk bearbejdning af reproduktionen og lagring af en del af denne reproduktion - midlertidige reproduktionshandlinger, som udgør en integrerende og væsentlig del af en sådan teknisk proces - formålet med disse handlinger bestående i en lovlig brug af et værk eller en anden frembringelse - den selvstændige økonomiske værdi af disse handlinger)
 2012/C 73/12
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Højesteret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Infopaq International A/S
 Sagsøgt: Danske Dagblades Forening
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Højesteret — fortolkning af artikel 2 og artikel 5, stk. 1 og 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10) — selskab, hvis primære aktivitet består i udarbejdelse af resuméer af avisartikler ved hjælp af scanning — oplagring af uddrag af en artikel bestående af et søgeord med de fem ord, der står foran søgeordet, og de fem ord, der står efter søgeordet — midlertidig eksemplarfremstilling, som udgør en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces
 Konklusion
 1)
 Artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22. maj 2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet skal fortolkes således, at de midlertidige reproduktionshandlinger, der udføres under en såkaldt »datafangstproces« som den i hovedsagen omhandlede,
 —
 opfylder betingelsen om, at disse handlinger skal udgøre en integrerende og væsentlig del af en teknisk proces, uagtet at de indleder og afslutter denne proces og indebærer en menneskelig indgriben
 —
 opfylder betingelsen om, at disse reproduktionshandlinger udelukkende har til formål at muliggøre en lovlig brug af et beskyttet værk eller en anden frembringelse
 —
 opfylder betingelsen om, at disse handlinger ikke må have en selvstændig økonomisk værdi, såfremt dels iværksættelsen af disse handlinger ikke gør det muligt at opnå en yderligere fortjeneste, der går ud over den, der opnås ved lovlig brug af det beskyttede værk, dels at de midlertidige reproduktionshandlinger ikke leder frem til en ændring af dette værk
 2)
 Artikel 5, stk. 5, i direktiv 2001/29 skal fortolkes således, at såfremt de opfylder alle betingelserne i direktivets artikel 5, stk. 1, skal de midlertidige reproduktionshandlinger, der udføres under en såkaldt »datafangstproces« som den i hovedsagen omhandlede, anses for at opfylde betingelsen om, at reproduktionshandlingerne ikke må stride mod den normale udnyttelse af værket eller indebære urimelig skade for rettighedshaverens legitime interesser.
 (1) EUT C 221 af 14.8.2010.


text:
Avis juridique important
 |
 E1994J0003
 DOMSTOLENS KENDELSE af 15. juni 1994 i sag E-3/94: Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH mod Republikken Østrig
 EF-Tidende nr. C 250 af 08/09/1994 s. 0007 - 0007
 DOMSTOLENS KENDELSE af 15. juni 1994 i sag E-3/94: Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH mod Republikken Østrig (94/C 250/06)I sag E-3/94: Alexander Flandorfer Friedman, Erna Flandorfer Friedman og GFG Bau Dachdecker Spengler GmbH, Wien, mod Republikken Østrig - angående en anmodning om afgørelse af domstolskompetence, om retshjælp, herunder beskikkelse af advokat, samt påstand om, at Republikken Østrig har overtrådt artikel 6, 7, 28, stk. 2 og 3, 31 og 34 i EØS-aftalen og artikel 8, stk. 1, og 12, i Europarådets menneskerettighedskonvention - har Domstolen, sammensat af præsident Leif Sevón og dommerne Björn Haug, Thór Vilhjálmsson (forberedelsesdommer), Kurt Herndl og Sven Norberg samt justitssekretær Karin Hökborg den 15. juni 1994 afsagt en kendelse, hvis konklusion lyder som følger:1. Sagen afvises undtagen for så vidt angår anmodningen om retshjælp.2. Sagen afslås for så vidt angår anmodningen om retshjælp.3. Sagen slettes fra Domstolens retsregister.4. Sagsøgerne tilpligtes at betale deres egne sagsomkostninger.


text:
13.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 361/16
 Sag anlagt den 11. august 2014 — Makhlouf mod Rådet
 (Sag T-592/14)
 2014/C 361/22
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ehab Makhlouf (Damaskus, Syrien) (ved advokaterne E. Ruchat og C. Cornet d’Elzius)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens søgsmål fremmes til realitetsbehandling og tages til følge.
 —
 Det fastslås følgelig, at Den Europæiske Union skal erstatte hele den af sagsøgeren lidte skade med et beløb på 10 000 EUR.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at de omtvistede foranstaltninger er ulovlige, for så vidt som de (i) tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF og artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, og (ii) krænker sagsøgerens ejendomsret som fastsat i artikel 1 i tillægsprotokol nr. 1 til konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »EMRK«) og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og sagsøgerens ret til beskyttelse af ære og omdømme som fastsat i EMRK’s artikel 8 og 10.
 2.
 Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at der består en direkte årsagsforbindelse mellem den skade, han har lidt, og de foranstaltninger, som Rådet for Den Europæiske Union har truffet.
 3.
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren subsidiært gjort gældende, at der findes en ordning for objektivt ansvar for Den Europæiske Union.


text:
28.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 441/15
 Rettens dom af 18. oktober 2016 — Crown Equipment (Suzhou) og Crown Gabelstapler mod Rådet
 (Sag T-351/13) (1)
 ((Dumping - import af håndbetjente palletrucks og væsentlige dele dertil med oprindelse i Kina - endelig antidumpingtold - annullationssøgsmål - umiddelbart berørt - individuelt berørt - formaliteten - fastlæggelse af den normale værdi - artikel 2, stk. 7, litra a), i forordning (EF) nr. 1225/2009 - reglen om den lavest mulige told - artikel 9, stk. 4, i forordning nr. 1225/2009 - begrundelsespligt))
 (2016/C 441/18)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Kina) og Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Tyskland) (ved advokaterne K. Neuhaus, H.-J. Freund og B. Ecker)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Boelaert og B. Driessen, som befuldmægtigede, bistået af solicitor B. O’Connor og advokat S. Gubel)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Komissionen (ved M. França og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 372/2013 af 22. april 2013 om ændring af gennemførelsesforordning (EU) nr. 1008/2011 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af håndbetjente palletrucks og væsentlige dele dertil med oprindelse i Folkerepublikken Kina efter en delvis interimsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009 (EUT L 112, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd og Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG bærer deres egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 252 af 31.8.2013.


text:
C 144/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 30. april 2002
 af 25. april 2002
 i sag C-400/00, Club-Tour, Viagens e Turismo SA mod
 Alberto Carlos Lobo Gonçalves Garrido, procesdeltager: i de forenede sager C-418/00 og C-419/00, Kommissionen
 Club Med Viagens Lda (anmodning om præjudiciel afgørel- for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Repu-
 se fra Tribunal Judicial da Comarca do Porto) (1) blik (1)
 (»Direktiv 90/314/EØF — pakkerejser, herunder pakkeferier (»Traktatbrud — fællesskabsordning for bevarelse og for-
 og pakketure — begreberne »pakkerejse««og »en på forhånd valtning af fiskeressourcerne — inspektion af fiskerflåden
 fastlagt kombination«) og kontrol med landinger (artikel 5, stk. 2, i forordning
 (EØF) nr. 170/83, artikel 1, stk. 1, i forordning (EØF)
 nr. 2241/87, artikel 9, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 3760/
 (2002/C 144/14) 92 og artikel 2 i forordning (EØF) nr. 2847/93) — forsinket
 suspension af fiskeri (artikel 11, stk. 1 og 2, i forordning
 nr. 2241/87 og artikel 21, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2847/
 (Processprog: portugisisk) 93) — ingen straffesag eller administrativ foranstaltning
 mod de ansvarlige for kvoteoverskridelser (artikel 1, stk. 2, i
 forordning nr. 2241/87 og artikel 31 i forordning nr. 2847/
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- 93«)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2002/C 144/15)
 I sag C-400/00, angående en anmodning, som Tribunal Judicial
 da Comarca do Porto (Portugal) i medfør af artikel 234 EF har (Processprog: fransk)
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Club-Tour, Viagens e Turismo SA mod Alberto Carlos Lobo
 Gonçalves Garrido, procesdeltager: Club Med Viagens Lda, at (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af gjort i Samling af Afgørelser)
 artikel 2, nr. 1, i Rådets direktiv 90/314/EØF af 13. juni 1990
 om pakkerejser, herunder pakkeferier og pakketure (EFT
 L 158, s. 59), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann
 (refererende dommer) og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 I de forenede sager C-418/00 og C-419/00, Kommissionen for
 kat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 30. april 2002
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 B. Mongin) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede:
 C. Vasak og G. de Bergues), angående en påstand om, at det
 1) Begrebet »pakkerejse« i artikel 2, nr. 1, i Rådets direktiv fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser
 90/314/EØF af 13. juni 1990 om pakkerejser, herunder i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 170/
 pakkeferier og pakketure, skal fortolkes således, at det omfatter 83 af 25. januar 1983 om en fællesskabsordning for bevarelse
 rejser, der er arrangeret af en formidler efter anmodning fra en og forvaltning af fiskeressourcerne (EFT L 24, s. 1), artikel 1 og
 forbruger eller en begrænset gruppe forbrugere i overensstemmel- artikel 11, stk. 1 og 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 2241/87
 se med deres ønsker. af 23. juli 1987 om fastsættelse af visse foranstaltninger til


text:
kontrol af fiskeri (EFT L 207, s. 1), artikel 9, stk. 2, i Rådets
 forordning (EØF) nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en
 2) Begrebet »en på forhånd fastlagt kombination« i artikel 2, fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (EFT L 389, s. 1),
 nr. 1, i direktiv 90/314 skal fortolkes således, at det omfatter og artikel 2, artikel 21, stk. 1 og 2, og artikel 31 i Rådets
 kombinationer af turistmæssige ydelser, der var sammensat på forordning (EØF) nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om
 det tidspunkt, hvor kontrakten blev indgået mellem formidleren indførelse af en kontrolordning under den fælles fiskeripolitik
 og kunden. (EFT L 261, s. 1) (sag C-418/00) og sine forpligtelser i henhold
 til artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 3760/92 og artikel 2, 21
 og 31 i forordning nr. 2847/93, sammenholdt med Rådets
 (1) EFT C 372 af 23.12.2000. forordning (EF) nr. 3362/94 af 20. december 1994 om
 fastsættelse for 1995 af de samlede tilladte fangstmængder for
 visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af visse
 betingelser for fiskeri af disse fangstmængder (EFT L 363, s. 1)
 ---pagebreak--- 15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/11
 og Rådets forordning (EF) nr. 3074/95 af 22. december 1995 vidt angår fangstårene 1991-1993, og sine forpligtelser i
 om fastsættelse for 1996 af de samlede tilladte fangstmængder henhold til artikel 21, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2847/93,
 for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande samt af for så vidt angår fangstårene 1994-1996, idet den ikke har
 visse betingelser for fiskeri af disse fangstmængder (EFT L 330, nedlagt foreløbigt forbud mod fiskeri fra fiskerfartøjer under
 s. 1) (sag C-419/00), fransk flag eller registreret på fransk territorium, selv om de
 foretagne fangster måtte antages at have opbrugt kvoten, og
 ikke har forbudt fiskeriet endeligt, selv efter at kvoten var
 overskredet betydeligt.
 — idet den ikke har fastsat egnede regler for udnyttelsen af
 de kvoter, som den fik tildelt for fangstårene 1991-1994 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 (sag C-418/00) samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00) til artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2241/87, for så vidt angår
 fangstårene 1991-1993, og sine forpligtelser i henhold til
 artikel 31 i forordning nr. 2847/93, for så vidt angår
 — idet den ikke har sikret overholdelsen af fællesskabsbe- fangstårene 1994-1996, idet den ikke har anlagt straffesager
 stemmelserne om bevarelse af fiskearterne ved en kontrol eller truffet administrative foranstaltninger mod skippere eller
 af fiskeriet og ved en passende inspektion af landinger og enhver anden, der er ansvarlig for fiskeri, efter at der er nedlagt
 registrering af fangster fiskeriforbud.
 2) Den Franske Republik betaler sagsomkostningerne.
 — idet den ikke har nedlagt foreløbigt forbud mod fiskeri
 fra fiskerfartøjer under fransk flag eller registreret på
 fransk territorium, selv om de foretagne fangster måtte (1) EFT C 4 af 6.1.2001.
 antages at have opbrugt kvoten, og ikke har forbudt
 fiskeriet endeligt, selv efter at kvoten var overskredet
 betydeligt, såvel for fangstårene 1991-1994 (sag C-418/
 00) samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00), og


text:
— idet den ikke har anlagt straffesag eller truffet administra-
 tive foranstaltninger mod de skippere eller enhver anden, DOMSTOLENS KENDELSE
 der er ansvarlig for fiskeri, som blev foretaget efter
 fiskeriforbud for fangstårene 1991-1994 (sag C-418/00)
 (Femte Afdeling)
 samt for 1995 og 1996 (sag C-419/00),
 af 4. marts 2002
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward (refererende i sag C-175/00 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 dommer) og M. Wathelet; generaladvokat: C. Stix-Hackl; Arbeidshof te Antwerpen): Marie-Josée Verwayen-Boelen
 justitssekretær: R. Grass, den 25. april 2002 afsagt dom, hvis mod Rijksdienst voor Arbeidsvoorziening (1).
 konklusion lyder således:
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — spørgsmål, hvis
 besvarelse udelukker enhver rimelig tvivl — artikel 67, stk.
 3, i forordning (EØF) nr. 1408/71 — sammenlægning af
 1) Den Franske Republik har for fangstårene 1991-1996 tilside-
 forsikrings- eller beskæftigelsesperioder med henblik på
 sat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets
 erhvervelse af ret til ydelser ved arbejdsløshed — betingelsen
 forordning (EØF) nr. 170/83 af 25. januar 1983 om en
 om, at forsikrings- eller beskæftigelsesperioderne senest har
 fællesskabsordning for bevarelse og forvaltning af fiskeressour-
 været tilbagelagt efter den lovgivning, i henhold til hvilken
 cerne, artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2241/
 ydelserne begæres)
 87 af 23. juli 1987 om fastsættelse af visse foranstaltninger
 til kontrol af fiskeri, artikel 9, stk. 2, i Rådets forordning (EØF)
 nr. 3760/92 af 20. december 1992 om en fællesskabsordning (2002/C 144/16)
 for fiskeri og akvakultur og artikel 2 i Rådets forordning (EØF)
 nr. 2847/93 af 12. oktober 1993 om indførelse af en
 kontrolordning under den fælles fiskeripolitik, idet den ikke har (Processprog: nederlandsk)
 fastsat egnede regler for udnyttelsen af de kvoter, som den fik
 tildelt, og idet den ikke har sikret overholdelsen af fællesskabsbe- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 stemmelserne om bevarelse af fiskearterne ved en kontrol af gjort i Samling af Afgørelser)
 fiskeriet og ved en passende inspektion af landinger og
 registrering af fangster.
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold I sag C-175/00, angående en anmodning, som Arbeidshof te
 til artikel 11, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2241/87, for så Antwerpen (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til


text:
9.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 81/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Polen) den 1. juli 2014 — ASPROD sp. z o.o. mod Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 (Sag C-313/14)
 (2015/C 081/03)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ASPROD sp. z o.o.
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 Ved afgørelse af 3. december 2014 fastslog Domstolen (Anden Afdeling), at artikel 27, stk. 1, litra f), i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (1) skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter den i denne bestemmelse fastsatte fritagelse fra den harmoniserede punktafgift er underlagt betingelsen om, at den berørte person råder over en afgørelse fra skattemyndighederne, der fastsætter den mængde af de i medfør af denne bestemmelse afgiftsfritagne produkter, som det er tilladt at forbruge.
 (1) EFT L 316, s. 21.


text:
28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/21
 Slettelse af sag C-76/02 (1) Slettelse af sag C-121/02 (1)
 (2002/C 233/38) (2002/C 233/39)
 Ved kendelse af 2. juli 2002 har præsidenten for De Europæiske
 Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-76/02, Kommissio- Ved kendelse af 10. juli 2002 har præsidenten for De
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-121/
 skal slettes af registeret. 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.
 (1) EFT C 131 af 1.6.2002.