text:
kompenseret ved en større eksport fra de andre medlemsstaters virksomheder, som allerede opererer med fuld kapacitet.
 Hvad angår foranstaltningen på grundlag af lov nr. 80/2011 tilfører denne ingen fordel med hensyn til de almindelige markedsbetingelser, da henvisningen til den europæiske prisdannelse på børserne — under hensyn til det afvigende energimarked i Italien, især Sardinien, hvor elektricitetsprisen holdes på et kunstigt højt niveau på grund af manglende samkøringskapacitet med kontinentet — udgør en gyldig henvisning til at betragte den anvendte takst som »markedsmæssig« for modtagernes virksomhed. Hvad angår samhandlen inden for Fællesskabet gælder de samme betragtninger, der udspringer af foranstaltningen på grundlag af 2004-dekretet.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse og ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 3, TEUF i forbindelse med undtagelsen om regionsudvikling, der omhandles i litra a)
 Ifølge sagsøgeren begik Kommissionen begik en fejl ved at lægge til grund, at begge de to foranstaltninger ikke var forenelige som støtte til regionsudvikling. I særdeleshed med hensyn til
 forekomsten af et regionalt problem, der skyldes Sardiniens manglende samkøringskapacitet med kontinentet, hvilket gør energiforsyningen til modtagerne ufordelagtig, og den omstændighed, at de »energiforbrugende« modtagere udgør kernen i øens produktionsstruktur, hvilket markant bestemmer beskæftigelsesniveauerne,
 proportionaliteten og egnetheden af de pågældende foranstaltninger til at imødegå et sådant problem i form af midlertidige foranstaltninger til at undgå udflytning af brugerne i afventning af overskud ved allerede indledte og — dags dato — afsluttede initiativer fra den italienske stats side, som er egnede til at skaffe Sardinien en tilstrækkelig samkøringskapacitet, og ved særlige effektivitetsinvesteringer, som de samme virksomheder selv er forpligtet til at fremme, samt
 den rent faktisk midlertidige og aftagende karakter af de to foranstaltninger.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter — manglende begrundelse
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad har begrundet sin afgørelse, især for så vidt angår
 forskellen mellem foranstaltningen på grundlag af 2004-dekretet og foranstaltningen, der omhandles i »Alumix«-afgørelsen,
 forekomsten af et element af mulig konkurrencefordrejning samt forekomst af en indvirkning på samhandlen mellem medlemsstaterne, og
 proportionaliteten af foranstaltningen på grundlag af 2004-dekretet.
 5)
 Femte anbringende om fejl i vurderingen af betragtningen om omstændigheder, som begrunder en berettiget forventning
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen begik en fejl ved at vurdere, at der ikke forelå nogen omstændighed, der — for Euralluminas vedkommende — retfærdiggjorde en berettiget forventning om, at foranstaltningen på grundlag af 2004-dekretet ikke udgjorde støtte.
 (1) EFT C 288/4 af 1.10.1996.


text:
6.5.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/20
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 15. marts 2006 — Kimman mod Kommissionen
 (Sag T-44/04) (1)
 (»Tjenestemænd - udnævnelse - ændring af indplaceringen i lønklasse - vedtægtens artikel 31, stk. 2«)
 (2006/C 108/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Eugène Kimman (Overijse, Belgien) (ved avocats N. Lhoëst og É. De Schietere de Lophem)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Joris og A. Bouquet, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 20. december 2002 om endelig indplacering af sagsøgeren i lønklasse B5 og, om fornødent, om annullation af Kommissionens afgørelse af 1. oktober 2003 om afvisning af sagsøgerens klage.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/25
 Slettelse af sag C-232/00 (1) Slettelse af sag C-327/99 (1)
 (2001/C 118/52) (2001/C 118/55)
 Ved kendelse af 4. oktober 2000 har præsidenten for De Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-232/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-327/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den FILA Sport SpA mod New Times International Transport
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret. Service Co. Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Landesgericht Korneuburg (Østrig)), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 (1) EFT C 333 af 20.11.1999.
 Slettelse af sag C-243/99 (1)
 Slettelse af sag C-362/99 (1)
 (2001/C 118/53)
 (2001/C 118/56)
 Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-243/99, Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 FILA Sport SpA mod Beijing Metals & Minerals Import Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-362/99,
 & Export Corp. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra SEIKO Kabushiki Kaisha mod Mohammed Ibrahim (anmod-
 Landesgericht Korneuburg (Østrig)), skal slettes af registeret. ning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Korneuburg
 (Østrig)), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 Slettelse af sag C-284/99 (1)
 Slettelse af sag C-250/00 (1)
 (2001/C 118/54)
 (2001/C 118/57)
 Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-284/99, Ved kendelse af 6. oktober 2000 har præsidenten for De
 New Yorker S.H.K. Jeans GmbH mod Ing. Jaroslav Kupco Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-250/00,
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Kor- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 neuburg (Østrig)), skal slettes af registeret. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999. (1) EFT C 233 af 12.8.2000.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/19
 Sag anlagt den 6. juni 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-269/07)
 (2007/C 199/30)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Lyal og W. Mölls, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 39 EF, artikel 7 i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 (1), artikel 18 EF og artikel 12 EF, idet den har indført og opretholdt forskrifter om supplerende pension i §§ 79-99 i lov om indkomstbeskatning,
 der
 a)
 nægter grænsearbejdere (og deres ægtefæller) ret til tillæg, hvis de ikke er fuldt skattepligtige
 b)
 kun tillader, at den opsparede kapital anvendes til en bolig i eget hus, der tjener egne boligformål, hvis huset er beliggende i Tyskland
 c)
 fastsætter, at tillægget skal tilbagebetales ved den fulde skattepligts ophør.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I 2001 indførte Tyskland det såkaldte pensionstillæg, der skulle fremme opbygningen af en supplerende pension til kompensation for, at den lovbestemte pension bliver mindre. Imidlertid gives der kun tillæg, når den pågældende er fuldt skattepligtig i Tyskland, hvilket betyder, at i hvert fald grænsearbejdere, overfor hvilke bopælsstaten har beskatningsretten i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst, og som derfor ikke svarer skat i Tyskland, udelukkes fra at drage fordel af tillægget. Desuden gælder muligheden for at anvende en del af den opsparede kapital til erhvervelse af fast ejendom til egne boligformål kun, hvis ejendommen er beliggende i Tyskland og ikke i de tilstødende grænseområder i udlandet. Endelig skal tillægget tilbagebetales, når den pågældendes status som fuldt skattepligtig ophører.
 Efter Kommissionens opfattelse er disse forskrifter i strid med de fællesskabsretlige bestemmelser om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, om arbejdskraftens frie bevægelighed henholdsvis om ligebehandling af arbejdstagere fra andre medlemsstater hvad angår sociale og skattemæssige begunstigelser. Forbuddet mod forskelsbehandling af arbejdstagere fra andre medlemsstater begrundet i deres nationalitet omfatter nemlig ikke alene åbenlys forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men enhver form for skjult forskelsbehandling, som ved anvendelse af andre kriterier reelt fører til samme resultat. Det følger endvidere af Domstolens praksis, at grænsearbejdere i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 også har krav på at drage fordel af sociale begunstigelser.
 Da pensionstillægget kan defineres som en »social begunstigelse«, skal dette også gives, når grænsearbejderen og/eller dennes ægtefælle slet ikke er skattepligtig i Tyskland. Begunstigelsen knytter sig nemlig til den objektive omstændighed, at den pågældende er arbejdstager. Den lovbestemte pension, der bliver mindre, og som tillægget derfor skal hjælpe med at supplere, angår i første række personer, der er i beskæftigelse, men også andre persongrupper berøres indirekte heraf. Derudover omfatter begrebet social begunstigelse også fordele, der udelukkende gives, fordi den begunstigede har bopæl i Tyskland. Det fremgår således, at grænsearbejdere som regel befinder sig i den samme situation som i Tyskland bosiddende arbejdstagere: begge grupper berøres af det faldende pensionsniveau i den tyske ordning, som de tilhører, og som


text:
de har indbetalt bidrag til. Begge grupper har en interesse i at opbygge en tillægspension til kompensation herfor i den periode, hvor de er erhvervsaktive. Den tyske lovgivning, hvorefter grænsearbejdere, hvis indkomst beskattes af bopælsstaten i henhold til en dobbeltbeskatningsoverenskomst, udelukkes fra denne begunstigelse, fører altså til skjult forskelsbehandling og er derfor i strid med artikel 39, stk. 2, EF og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68. Endelig er det uden betydning, om pensionstillægget kvalificeres som en »skattemæssig« eller som en »social« begunstigelse, idet grænsearbejdere også har krav på ligebehandling, når der foreligger »skattemæssige« begunstigelser.
 Hvad angår forbuddet mod, at den opsparede kapital anvendes til en bolig i eget hus, der tjener egne boligformål, hvis ikke huset er beliggende i Tyskland, gælder det tilsvarende, at der her er tale om en social begunstigelse. Selv om det skulle dreje sig om en skattemæssig begunstigelse, foreligger der ikke desto mindre en tilsidesættelse af den frie bevægelighed for arbejdstagere. Den geografiske betingelse begrænser nemlig muligheden for at udnytte en social begunstigelse, for den gør det umuligt for grænsearbejderen at anvende sin opsparede kapital til en bolig, der er beliggende i de tilstødende grænseområder i udlandet, hvilket man typisk må forvente af en sådan grænsearbejder. I forhold til den indenlandske arbejdstager har grænsearbejderen mindre fleksibilitet med hensyn til, hvordan tillægget skal anvendes, når pensionen kommer til udbetaling. Dermed bliver tillæggets værdi som en social begunstigelse forringet. Denne forfordeling af grænsearbejdere udgør således også skjult forskelsbehandling begrundet i nationalitet, der er i strid med artikel 39, stk. 2, EF og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68.
 Den i den tyske lovgivning fastsatte tilbagebetalingspligt ved den fulde skattepligts ophør berører først og fremmest udlændinge. Antallet af udlændinge, der vender tilbage til deres hjemland efter den erhvervsaktive periode, er nemlig mange gange større end det antal tyskere, der flytter til udlandet som pensionister. Desuden afskrækker tilbagebetalingspligten de berørte personer fra at flytte deres bopæl til en anden medlemsstat. Hertil kommer, at de omhandlede bestemmelser på forhånd gør værdien af tillægget mindre for den vandrende arbejdstager end for den indenlandske arbejdstager og dermed fører til skjult forskelsbehandling allerede på tildelingsstadiet. Dette angår de tilfælde, hvor den vandrende arbejdstager på forhånd vil undgå tilbagebetaling og derfor indledningsvis ikke gør krav på tillægget. I denne situation ses der heller ikke at foreligge noget hensyn, der kan begrunde bestemmelserne. For så vidt angår sammenhængen i beskatningsordningen, så sikres denne allerede gennem bestemmelserne i dobbeltbeskatningsoverenskomsten. Tilbagebetalingspligten ved den fulde skattepligts ophør udgør således også skjult forskelsbehandling begrundet i nationalitet og dermed en tilsidesættelse af artikel 39 EF, artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 samt artikel 12 EF og 18 EF.
 (1) EFT 1968 II, s. 467.


text:
C 163/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 27. januar 2000
 den 30. marts 2000
 i de forenede sager T-194/97 og T-83/98, Eugénio Branco
 i sag T-51/96, Miwon Co. Ltd mod Rådet for den Europæi- Lda mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ske Union (1) ber (1)
 (Den Europæiske Socialfond — passivitetssøgsmål — forma-
 (Antidumping — misligholdelse af pristilsagn — skade for liteten — annullationssøgsmål — beslutning om at suspen-
 Fællesskabet) dere tilskud — medlemsstatens attestering — fejl i bedøm-
 melsen af de faktiske forhold — berettiget forventning —
 velerhvervede rettigheder — retssikkerhed — proportionali-
 (2000/C 163/46) tet)
 (2000/C 163/47)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: portugisisk)
 I sag T-51/96, Miwon Co. Ltd, Seoul (Sydkorea), ved advokat
 J. F. Bellis, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos I de forenede sager T-194/97 og T-83/98, Eugénio Branco Lda,
 advokaterne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe, mod Rådet for Lissabon, ved advokat B. Belchior, Vila Nova de Gaia, og med
 den Europæiske Union (befuldmægtigede: A. Tanca, H. J. Rabe valgt adresse i Luxembourg hos advokat J. Schroeder, 6, rue
 og G. Berrisch), støttet af Kommissionen for De Europæiske Heine, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Fællesskaber (befuldmægtiget: N. Khan), angående en påstand (befuldmægtigede: i sag T-194/97 A. M. Alves Vieira og K. Si-
 om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 81/96 af 19. janu- monsson, og i sag T-83/98 M. T. Figueira og K. Simonsson),
 ar 1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 2455/96 angående en påstand i sag T-194/97 om, at det fastslås, at
 om indførelse af endelig antidumpingtold på importen af Kommissionen har udvist retsstridig passivitet, idet den har
 mononatriumglutamat med oprindelse i Indonesien, Republik- undladt at tage stilling til en anmodning om udbetaling af
 ken Korea og Taiwan og endelig opkrævning af den midlertidi- saldobeløbet af tilskud, som var ydet af Den Europæiske
 ge antidumpingtold og afslutning af proceduren for så vidt Socialfond i sag nr. 870301 P1 og nr. 870302 P3, og angående
 angår Thailand (EFT L 15, s. 20), i det omfang forordningen en påstand i sag T-83/98 om annullation af Kommissionens
 vedrører sagsøgeren, har Retten (Tredje Udvidede Afdeling), beslutninger K(1998) 47 og K(1998) 48 af 17. februar 1998
 sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne om at suspendere tilskuddene, har Retten (Tredje Afdeling),
 K. Lenaerts, V. Tiili, J. Azizi og P. Mengozzi; justitssekretær: sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne
 fuldmægtig A. Mair, den 30. marts 2000 afsagt dom, hvis K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, den
 konklusion lyder således: 27. januar 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1. Sag T-194/97 og T-83/98 forenes med henblik på domsafsi-
 1. Rådet for Den Europæiske Union frifindes. gelsen.
 2. Sagsøgeren bærer sine egne samt Rådets omkostninger. 2. Den i sag T-194/97 nedlagte påstand om, at det fastslås, at der
 foreligger retsstridig passivitet, afvises.
 3. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne 3. Kommissionen for De Europæiske


text:
C 70/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 3. Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger i begge instanser.
 Artikel 249 EF, der bestemmer, at et direktiv med hensyn til
 det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebæ-
 rer en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde den
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 frist, der er fastsat i direktivet for gennemførelsen. Denne frist
 udløb den 10. juli 2001, uden at Irland havde truffet de
 foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme det i — Fejlagtig for vid fortolkning af den absolutte registrerings-
 Kommissionens påstand nævnte direktiv. hindring i artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning
 40/94 om EF-varemærker: Det varemærke, der søges
 registreret, er egnet til over for gennemsnitsforbrugeren
 ( 1) EFT L 175 af 10.7.1999, s. 43.
 at karakterisere de varer og tjenesteydelser, som ansøgnin-
 gen om registrering vedrører, som hidrørende fra appel-
 lanten, og følgelig at adskille disse varer og tjenesteydelser
 fra andre virksomheders. Når varemærkets form, der
 består af ord og tilføjede grafiske elementer, ikke er opløst
 i sine bestanddele, opfylder det uden videre den funktion
 at garantere, at alle varer eller tjenesteydelser, som det
 betegner, er blevet fremstillet eller præsteret under én
 virksomheds kontrol, og at denne kan stilles til ansvar for
 deres kvalitet.
 Appel iværksat den 3. februar 2003 af BioID AG under — Ved en korrekt fortolkning af registreringshindringen i
 insolvensbehandling til prøvelse af dom afsagt den 5. de- artikel 7, stk. 1, litra b), ville Retten have skullet gennemgå
 cember 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første det andet anbringende om en tilsidesættelse af artikel 7,
 Instans (Anden Afdeling) i sag T-91/01, BioID AG under stk. 1, litra c), og ville være nået frem til det resultat, at
 insolvensbehandling mod Kontoret for Harmonisering i det varemærke, der søges registreret, på baggrund af de
 det Indre Marked (Varemærker og Design) faktiske omstændigheder heller ikke er omfattet af den
 absolutte registreringshindring, at de tegn eller angivelser,
 som varemærket består af, udelukkende er af beskrivende
 (Sag C-37/03 P) karakter. Sagen er således moden til, at der træffes
 afgørelse i henhold til artikel 54 i procesreglementet.
 (2003/C 70/23)
 (1 ) Ikke offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende endnu.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. fe-
 bruar 2003 iværksat appel af BioID AG under insolvensbe-
 handling ved Rechtsanwalt Dr. Axel Nordemann, Boehmert &
 Boehmert, Meinekestr. 26, D-10719 Berlin, og med valgt
 adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt den 5. decem-
 ber 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 (Anden Afdeling) i sag T-91/01, BioID AG under insolvensbe-
 handling mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Sag anlagt den 3. februar 2003 af Kommissionen for De
 (Varemærker og Design). Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-38/03)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 (2003/C 70/24)
 1. Ophævelse af dom afsagt af Retten i Første Instans den
 5. december 2002 i sag T-91/01 (BioID AG mod Kontoret
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) ( 1).


text:
Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. fe-
 2. Annullation af afgørelse truffet den 20. februar 2001 af bruar 2003 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissio-
 Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i nen for De Europæiske Fællesskaber ved L. Ström og F. Simo-
 det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 538/ netti, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 1999-2. bourg.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/31
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 16. november 2005 — Deutsche Post og Securicor Omega Express mod Kommissionen
 (Sag T-343/03) (1)
 (»Statsstøtte - artikel 88, stk. 3, EF - annullationssøgsmål - formaliteten - klage - afvisning - manglende genstand«)
 (2006/C 36/66)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Deutsche Post AG (Bonn, Tyskland) og Securicor Omega Express (Sutton, Surrey, Det Forenede Kongerige) (ved: advokat T. Lübbig)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved: V. Kreuschitz, N. Khan og M. Niejahr, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved: M. Bethell, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2003)1652 endelig udg. af 27. maj 2003, der erklærede de foranstaltninger, som Det Forenede Kongerige påtænker at vedtage til fordel for Post Office Ltd, forenelige med fællesmarkedet (statsstøtte nr. 784/2002).
 Kendelsens konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine omkostninger.
 3)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine omkostninger i forbindelse med interventionen.
 (1) EUT C 7 af 7.1.2004.


text:
13 . 4 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/7
 Sag anlagt den 26. februar 1996 af Kongeriget Belgien mod Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag C-58/96 ) Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der er gjort gældende i sag C-407/95 ( 2 ).
 ( 96/C 108/12 )
 C ) EFT 1996 nr. L 20 , s . 17.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ( 2 ) EFT 1996 nr . C 46 , s . 11 .
 26. februar 1 996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Belgien ved be
 stuursdirecteur J. Devadder, Ministeriet for Udenrigsanlig
 gender, Udenrigshandel og Udviklingssamarbejde, og med
 valgt adresse i Luxembourg på Kongeriget Belgiens Ambas
 sade , 4 , rue des Girondins . Slettelse af sag C-390/93 ()
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ( 96/C 108/ 13 )
 Kommissionens forordning (EF ) nr. 127/96 (') af 25 . januar Ved kendelse af 17. januar 1996 har præsidenten for
 1996 om ekstraordinær tildeling af en supplerende mængde De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 til importtoldkontingentet for bananer for første kvartal C-390/93 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 1 996 som følge af stormene Iris, Luis og Marilyn annulleres, mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registeret.
 og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger . (M EFT nr . C 261 af 25 . 9 . 1993 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger, herunder
 den 27. februar 1996 omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige
 forholdsregler.
 i sag T-235/94 , Roberto Galtieri mod
 Europa-Parlamentet ( 1 ) (M EFT nr . C 202 af 23 . 7 . 1994 .
 (Tjenestemænd — husstandstillæg — tilbagesøgning af
 fejlagtigt udbetalt beløb — myndighedsmisbrug — beretti
 get forventning — erstatning)
 ( 96/C 108/ 14 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk) den 28 . februar 1996
 i sag T-294/94 , Konstantinos Dimitriadis
 mod Revisionsretten for De Europæiske
 I sag T-235/94 , Roberto Galtieri, midlertidigt ansat ved Fællesskaber f 1 )
 Europa-Parlamentet, Bruxelles, ved advokat Harold Wou (Tjenestemænd — bistandspligt — vedtægtens artikel 24)
 ters og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Bertrand Assoignons, 8 , rue de Girondins mod Europa ( 96/C 108/ 15 )
 Parlamentet ( befuldmægtigede : Manfred Peter og Kieran
 Bradley), hvori der er nedlagt påstand om for det første, at (Processprog: græsk)
 Europa-Parlamentets afgørelse, meddelt ved skrivelse af
 19. januar 1994, om tilbagesøgning af det beløb, som I sag T-294/94, Konstantinos Dimitriadis, tidligere tjene
 sagsøgeren uberettiget har modtaget som husstandstillæg, stemand ved Revisionsretten for De Europæiske Fællesska
 annulleres, for det andet at Europa-Parlamentet dømmes til ber, med bopæl i Luxembourg, ved advokat Markos
 at tilbagebetale de beløb, der er indeholdt i hans månedlige Papazissis, Thessaloniki, og med valgt adresse i Luxem
 lønudbetalinger, og for det tredje, at Europa-Parlamentet bourg hos sagsøgeren, 4 A, boulevard Grande-Duchesse
 dømmes til at


text:
betale såvel erstatning som morarenter, har Charlotte, mod Revisionsretten for De Europæiske Fælles
 Retten ( Første Afdeling), sammensat af afdelingsforman skaber ( befuldmægtigede : Jean-Marie Stenier, Christos
 den, A. Saggio, og dommerne V. Tiili og R. M. Moura Komninos og Paolo Giusta ), hvori der for det første er
 Ramos; justitssekretær: B. Pastor, den 27. februar 1 996 nedlagt påstand om annullation af Revisionsrettens afgørel
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : ser nr. 8543 og 8912 af 8 , marts og 1 , juli 1994 om afvisning
 af henholdsvis sagsøgerens anmodning om bistand i hen
 hold til artikel 24, stk . 1 , i vedtægten for tjenestemænd i De
 1 ) Europa-Parlamentet frifindes. Europæiske Fællesskaber og af hans klage, og for det andet
 ---pagebreak--- Nr . C 108 /8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13 . 4 . 96
 om, at Revisionsretten tilpligtes at betale erstatning for den den portugisiske overscettelsesafdeling og af memoran
 skade, sagsøgeren mener at have lidt, dels på grund af de dum af 31 . maj 1991 fra direktøren for oversættelses
 anfægtede afgørelser, dels som følge af nogle påståede tjenesten, dels påstand om erstatning af det tab, som
 injurier fra hans overordnedes side , har Retten ( Tredje hævdes at være forvoldt ved disse to skrivelser.
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, C. P. Briët, og
 dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki; justitssekretær :
 fuldmægtig J. Palacio Gonzalez, den 28 . februar 1996 afsagt 4 . Domstolens afgørelse af 16. juli 1993 annulleres i det
 dom, hvis konklusion lyder således : omfang, det heri fastslås, at det er ufornødent at træffe
 afgørelse om den del af klagen i klagesag nr. 11 /93-R,
 som er rettet mod sagsøgerens bedømmelsesrapport for
 1 . Sagen afvises, for så vidt angår påstanden om erstatning perioden 1991-1992 .
 i medfør af vedtægtens artikel 24 , stk . 2 .
 2 . I øvrigt frifindes Revisionsretten . 5 . I øvrigt frifindes Domstolen .
 3 . Sagsøgeren betaler samtlige sagens omkostninger. 6 . Hver part betaler sine omkostninger.
 C ) EFT nr . C 316 af 12 . 11 . 1994 . C ) EFT nr . C 319 af 26 . 11 . 1993 .
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 29 . februar 1996 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i sag T-547/93 , Orlando Lopes mod den 29 . februar 1996
 De Europæiske Fællesskabers Domstol (') i sag T-280/94 , Orlando Lopes mod
 (Tjenestemand — bedømmelsesrapport — afslag på ansøg De Europæiske Fællesskabers Domstol (')
 ninger om forfremmelse — påstand om annullation og (Tjenestemænd — afslag på ansøgning om forfremmelse —
 erstatning) flekstid — påstand om annullation og erstatning)
 ( 96/C 108 / 16 ) ( 96/C 108/ 17 )
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-547/93 , Orlando Lopes , tjenestemand ved De
 Europæiske Fællesskabers Domstol , Luxembourg, først I sag T-280/94, Orlando Lopes, tjenestemand ved De
 repræsenteret ved avokat Marco Fritsch og dernæst ved Europæiske Fællesskabers Domstol , Luxembourg, ved
 advokat Marc Kleyr, Luxembourg,


text:
og med valgt adresse i advokat Marc Kleyr, Luxembourg, og med valgt adresse i
 Luxembourg på dennes kontor, 17, rue Louvigny, mod De Luxembourg på dennes kontor, 17, rue Louvigny, mod De
 Europæiske Fællesskabers Domstol ( befuldmægtiget: Ti Europæiske Fællesskabers Domstol ( befuldmægtiget: Ti
 mothy Millett ), hvori der er nedlagt påstand om annullation mothy Millett ), hvori der er nedlagt påstand om annullation
 dels af to memoranda om kvaliteten af sagsøgerens arbejde, af to afslag på sagsøgerens ansøgning om forfremmelse og af
 dels om hans bedømmelsesrapport for perioden 1991-1992 en afgørelse, hvorved han blev nægtet tilladelse til at arbejde
 og endelig af to afslag på hans ansøgning om forfremmelse, på flekstid, samt erstatning af den økonomiske og ikke
 samt påstand om erstatning af den økonomiske og ikke økonomiske skade, som han hævder at have lidt som følge af
 økonomiske skade, som han hævder at have lidt som følge af sine overordnedes adfærd og af de anfægtede afgørelser, har
 sine overordnedes handlemåde og af de anfægtede afgørel Retten ( Tredje Afdeling ), sammensat af den fungerende
 ser, har Retten ( Tredje Afdeling ), sammensat af den afdelingsformand , C. P. Briët, og dommerne C. W. Bellamy
 fungerende afdelingsformand , C. P. Briët, og dommerne og J. Azizi ; justitssekretær: FL Jung, den 29 . februar 1996
 C. W. Bellamy og J. Aziz; justitssekretær : FL Jung, den afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 29 . februar 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 1 . Det dokument, der er vedlagt som bilag I til replikken,
 fjernes fra sagens akter.
 1 . Det dokument, der er vedlagt som bilag I til replikken,
 fjernes fra sagens akter. 2 . Domstolens anmodning af 19. januar 199S- om at
 trække et dokument tilbage fra sagens akter, som er
 2 . Sagsøgerens anmodning til Retten af 13 . oktober 1994 vedlagt replikken i sag T-280/94, og om at slette visse
 afslås, og det hertil vedlagte dokument fjernes fra sagens passager heri, afslås.
 akter.
 3 . Domstolens afgørelse, som blev meddelt sagsøgeren den
 3 . Sagen afvises i det omfang, den vedrører dels annulla 11 . februar 1994, om at afslå hans ansøgning til de
 tionen af memorandum af 30. maj 1991 fra chefen for stillinger, som blev opslået ledige ved avis nr. CJ 68/92,


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/13
 Sag anlagt den 5. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-475/08)
 (2009/C 32/22)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og B. Schima, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås,
 at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/55/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for naturgas og om ophævelse af direktiv 98/30/EF (1), idet:
 det ikke som fastsat i direktivets artikel 7 har udpeget systemoperatører.
 det i strid med artikel 18 i direktiv 2003/55/EF, sammenholdt med direktivets artikel 25, stk. 2, ikke udelukkende har fastsat en reguleret adgang til systemet, men også en adgang efter forhandling.
 det ikke har gennemført artikel 22, stk. 3, litra d) og e), og stk. 4, i direktiv 2003/55/EF.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet gør Kommissionen tre anbringender gældende.
 Den kritiserer for det første Kongeriget Belgien for ikke at have udpeget systemoperatører for transport og oplagring af gas og for terminaler til flydende naturgas, således som det er fastsat i artikel 7 og 11 i direktiv 2003/55/EF.
 Kongeriget Belgien kritiseres endvidere for at skabe retsusikkerhed i forhold til nye aktører på markedet, for så vidt som det frembringer det indtryk, at adgang til systemet efter forhandling udgør et alternativ til reguleret adgang. Det fremgår klart af artikel 18 og artikel 25, stk. 2, i direktiv 2003/55/EF, at den regulerede adgang er tredjemands eneste mulighed for adgang til systemet, og at det påhviler den regulerende myndighed at fastsætte eller godkende i det mindste de metoder, der anvendes til at beregne eller fastsætte tarifferne, inden de træder i kraft.
 Endelig gør Kommissionen gældende, at Kongeriget Belgien ved at fritage nye store naturgasanlæg fra direktivets anvendelsesområde ikke har foretaget en korrekt gennemførelse af direktivets artikel 22, stk. 3, litra d), for så vidt angår forpligtelsen til at offentliggøre beslutningen, og af samme direktivs artikel 22, stk. 3, litra e), vedrørende forpligtelsen om samråd med andre berørte medlemsstater eller regulerende myndigheder i tilfælde af sammenkobling af deres infrastruktur. Endvidere har Kongeriget Belgien i sin nationale lovgivning undladt at fastsætte den forpligtelse til straks at give Kommissionen meddelelse om beslutning om en sådan undtagelse samt om alle relevante oplysninger i forbindelse hermed, som er fastsat i direktivets artikel 22, stk. 4.
 (1) EUT L 176, s. 57.


text:
11.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 246/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 21. juni 2010 — Administración General del Estado mod Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)
 (Sag C-303/10)
 ()
 2010/C 246/37
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Administración General del Estado
 Sagsøgt: Red Nacional de Ferrocarriles Españoles (RENFE)
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal sætningen »inden for personbefordring og godstransport med jernbane«, i artikel 8, stk. 2, litra c), i Rådets direktiv 92/81/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for mineralolier (1), i forbindelse med definitionen af den afgiftsfritagelse, som medlemsstaterne kan indrømme inden for dette område, fortolkes snævert under hensyn til dens ordlyd eller i stedet fortolkes bredt, således at fritagelsen udvides til at omfatte brændstof anvendt til de maskiner, der bevæger sig på skinnerne med henblik på vedligeholdelse af jernbanenettets infrastruktur?
 (1) EFT L 316, s. 12.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/14
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 23. november 2006 — Lidl Italia Srl mod Comune di Arcole (VR) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Giudice di pace di Monselice — Italien)
 (Sag C-315/05) (1)
 (Direktiv 2000/13/EF - mærkning af levnedsmidler, der er bestemt til i uforandret stand at leveres til den endelige forbruger - rækkevidden af kravene i artikel 2, 3 og 12 - obligatorisk angivelse af alkoholindholdet udtrykt i volumen for visse alkoholholdige drikkevarer - alkoholholdig drikkevare fremstillet i en anden medlemsstat end den, hvor forhandleren er etableret - »Amaro alle erbe« - det virkelige alkoholindhold udtrykt i volumen mindre end det på etiketten anførte - overskridelse af tolerancetærsklen - administrativ bøde - forhandlerens ansvar)
 (2006/C 331/23)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Giudice di pace di Monselice
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lidl Italia Srl
 Sagsøgt: Comune di Arcole (VR)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Guidice di Pace di Monselice — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler (EFT L 109, s. 29) — rækkevidden af pligterne efter direktivets artikel 2, 3 og 12 — alkoholholdig drikkevare forestillet og emballeret i en anden medlemsstat, med et lavere alkoholindhold end anført på etiketten — »Amaro alle erbe«
 Konklusion
 Artikel 2, artikel 3 og artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for lovgivning i en medlemsstat som den i hovedsagen omhandlede, hvorved en erhvervsdrivende etableret i denne medlemsstat, der leverer en alkoholholdig drikkevare bestemt til salg i uforandret stand som omhandlet i direktivets artikel 1, og som er fremstillet af en erhvervsdrivende etableret i en anden medlemsstat, kan ifalde ansvar for en tilsidesættelse af den nævnte lovgivning, hvilken tilsidesættelse er fastslået af en offentlig myndighed, som følge af unøjagtigheder i det alkoholindhold udtrykt i volumen, producenten har anført på varens etiket, og følgelig sanktioneres i form af en administrativ bøde, selv om vedkommende blot som almindelig forhandler har markedsført varen i den stand, i hvilken den blev leveret af producenten.
 (1) EUT C 281 af 12.11.2005.


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 13. juli 2015 — Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH og Caverion Österreich GmbH
 (Sag C-355/15)
 (2015/C 320/24)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH og Caverion Österreich GmbH
 Procesdeltagere: Universität für Bodenkultur Wien og VAMED Management und Service GmbH & Co KG in Wien
 Præjudicielt spørgsmål
 1)
 Skal artikel 1, stk. 3, i direktiv 89/665/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (1), ændret ved direktiv 2007/66/EG om ændring af Rådets direktiv 89/665/EØF og 92/13/EØF for så vidt angår forbedring af effektiviteten af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter (2) (direktiv 89/665) på baggrund af principperne i Domstolens dom af 4. juli 2013 i sag C-100/12 (3), Fastweb SpA, fortolkes således, at en tilbudsgiver, hvis bud retskraftigt er blevet udelukket af ordregiveren, og som derfor ikke er berørt tilbudsgiver i henhold til artikel 2a i direktiv 89/665, kan nægtes adgang til at klage over en tildelingsbeslutning (beslutning om indgåelse af en rammeaftale) og indgåelsen af en kontrakt (herunder den i henhold til direktivets artikel 2, stk. 7, krævede ydelse af skadeserstatning), selv om kun to tilbudsgivere har afgivet bud og buddet afgivet af den valgte tilbudsgiver, hvis bud er blevet antaget, ifølge den ikke-berørte tilbudsgivers anbringender ligeledes burde have været udelukket?
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
 2)
 Skal artikel 1, stk. 3, i direktiv 89/66 på baggrund af principperne i Domstolens dom af 4. juli 2013 i sag C-100/12, Fastweb SpA, fortolkes således, at den ikke-berørte tilbudsgiver (i henhold til direktivets artikel 2a) da kun skal indrømmes adgang til at klage,
 a)
 såfremt det af klageprocedurens sagsakter klart fremgår, at den valgte tilbudsgivers bud ikke er lovligt?
 b)
 såfremt det af andre grunde fremgår, at den valgte tilbudsgivers bud ikke er lovligt?
 (1) EFT L 395, s. 33.
 (2) EFT L 335, s. 31.
 (3) ECLI:EU:C:2013:448


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa (Portugal)den 8. juli 2011 — João Nuno Esteves Coelho dos Santos mod TAP Portugal
 (Sag C-365/11)
 2011/C 282/18
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: João Nuno Esteves Coelho dos Santos
 Sagsøgt: TAP Portugal
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 5, 6 og 7 i forordning nr. 261/2004 (1), i lyset af Domstolens dom af 19. november 2009 (forenede sager C-402/07 og C-432/07) (2), hvori det fastslås, at nævnte bestemmelser skal fortolkes således, at passagerer på forsinkede flyafgange kan sidestilles med passagerer på aflyste flyafgange i forhold til anvendelsen af retten til kompensation, når de som følge af en forsinket flyafgang lider et tab af tid på tre timer eller mere, fortolkes på samme måde, når et fly, som er afgået til tiden fra afgangsstedet, er blevet forsinket i tre timer og 55 minutter i en lufthavn, hvor det har foretaget en mellemlanding, før det fløj videre, fordi luftfartsselskabet af operationelle grunde har besluttet at udskifte maskinen i en situation, hvor erstatningsmaskinen allerede var i stykker før mellemlandingen, og en reparation var nødvendig, således at flyet nåede frem til bestemmelsesstedet med nævnte forsinkelse på tre timer og 55 minutter?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 261/2004 af 11.2.2004 om fælles bestemmelser om kompensation og bistand til luftfartspassagerer ved boardingafvisning og ved aflysning eller lange forsinkelser og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 295/91
 (2) EUT C 24 af 30.1., s. 4. (EFT L 46, s. 1).


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/51
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 20. november 2009 — IPK International — World Tourism Marketing Consultants mod Kommissionen
 (Sag T-41/07) (1)
 (Ecodata-projektet - Kommissionens forberedende beslutning om tvangsfuldbyrdelse af en fordring i henhold til en tidligere beslutning - tvistens genstand bortfaldet - ufornødent at træffe afgørelse)
 2010/C 24/90
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (München, Tyskland) (ved avocat C. Pitschas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima, som befuldmægtiget, bistået af avocat C. Arhold)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 6452 af 4. december 2006 om tilbagesøgning af forskud på 318 000 EUR, som under anvendelse af beslutningen om tildeling af finansiel støtte af 4. august 1992 er udbetalt til IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH til Ecodata-projektet før annullationen af den finansielle støtte ved Kommissionens beslutning af 13. maj 2005.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 14.4.2007.


text:
23.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 184/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 8. marts 2012 — Edgar Brück mod Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse
 (Sag C-126/12)
 2012/C 184/03
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Edgar Brück
 Sagsøgt: Agentur für Arbeit Villingen-Schwenningen — Familienkasse
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 13, stk. 1 og artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 (1) fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for bevilling af (difference)børnetilskud fra en bopælsmedlemsstat i de tilfælde, hvor en børnetilskudsberettiget — ligesom den anden forælder — i sin egenskab af grænsegænger, der har lønnet beskæftigelse i Schweiz, fra denne stat modtager familieydelser til sine i bopælsmedlemsstaten bosatte børn, når disse familieydelser er lavere end det børnetilskud, som er fastsat i bopælsmedlemsstaten?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2), som ændret ved forordning Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2.12.1996 (EFT L 28, s. 1), og af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2005 af 13.4.2005 (EUT L 117, s. 1).


text:
C 163/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 Søgsmålsgrunde: — de fem appelsager blev forenet Påstanden støttes på følgende søgsmålsgrunde:
 af appelkammeret uden par-
 ternes godkendelse
 — Rådet gjorde sig skyld i åbenbar urigtig retsanvendelse, da
 — urigtig anvendelse af artikel 4 det fastsatte datoen for forordningens tilbagevirkende
 i forordning (EF) nr. 40/94 gyldighed. Som det fremgår af betragtning 134 til forord-
 — urigtig anvendelse af artikel 7, ningen, blev anti-dumping proceduren afsluttet med hen-
 stk. 1, litra b), i forordning blik på at sikre, at princippet om forbud mod forskelsbe-
 (EF) nr. 40/94 handling blev overholdt for så vidt angik import fra andre
 tredjelande. Sagsøgeren har gjort gældende, at denne
 — urigtig anvendelse af artikel 7, forskelsbehandling har bestået siden de oprindelige foran-
 stk. 1, litra c), i forordning (EF) staltninger mod Japan ophørte den 4. december 1997.
 nr. 40/94. Afslutningen af proceduren med tilbagevirkende gyldighed
 bør derfor gælde fra denne dato.
 — Rådet har undladt at give en tilstrækkelig begrundelse for
 sin fastsættelse af anvendelsesdatoen for den omtvistede
 forordning.
 (1) EFT L 22 af 27.1.2000, s. 1.
 Sag anlagt den 14. april 2000 af Europe Chemi-Con
 (Deutschland) GmbH mod Rådet for Den Europæiske
 Union
 (Sag T-89/00)
 (2000/C 163/63)
 Sag anlagt den 18. april 2000 af Lars Bo Rasmussen mod
 (Processprog: engelsk) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 14. april 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske (Sag T-90/00)
 Union af Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH (Nürnberg,
 Tyskland) ved Dr. Konstantinos Adamantopoulos og Juan José
 (2000/C 163/64)
 Gutiérrez Gisbert, Hammond Suddards, Bruxelles.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (Processprog: fransk)
 — Artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 173/2000
 annulleres, for så vidt som det ikke heri fastslås, at Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 forordningen skal finde anvendelse med tilbagevirkende den 18. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 gyldighed fra den 4. december 1997. Europæiske Fællesskaber af Lars Bo Rasmussen, Dalheim
 (Storhertugdømmet Luxembourg) ved advokaterne Michel
 Karp og Joëlle Choucroun, Luxembourg.
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 2. august 1999
 om at anvende vedtægtens artikel 85 på den tjenesterejse,
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af artikel 3 i som sagsøgeren foretog i tidsrummet 7.-11. marts 1998
 Rådets forordning (EF) nr. 173/2000 af 24. januar 2000 om til Dublin.
 afslutning af antidumpingprocedurerne vedrørende importen
 af visse store elektrolytkondensatorer med aluminiumplade
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren 1 FLUX i symbolsk
 med oprindelse i Japan, Republikken Korea og Taiwan (1).
 erstatning for den af ham lidte ikke-økonomiske skade.
 Selskabet anfægter den af Rådet fastsatte dato for anvendelse af
 forordningen med tilbagevirkende gyldighed til den 28. februar
 1999. — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagen omkostninger.


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/19
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 23. oktober 2015 — Cruz & Companhia Lda mod Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) og Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal da Relação de Lisboa — Portugal)
 (Sag C-152/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 99 i Domstolens procesreglement - landbrug - fælles markedsordning - forordning (EØF) nr. 3665/87 - artikel 4, stk. 1, og artikel 13 - forordning (EØF) nr. 2220/85 - artikel 19, stk. 1, litra a) - betingelser for frigivelse af sikkerheden, der er stillet for tilbagebetaling af forudbetalingen - betingelser for udbetalingen af restitutionen - sund og sædvanlig handelskvalitet af de eksporterede produkter - hensyntagen ved udbetalingen af restitutionen til de forhold, der er fastlagt af de kompetente myndigheder som følge af en kontrol gennemført, efter at eksporten er foretaget og efter toldangivelsen af de pågældende produkter - fortolkning af dom Cruz & Companhia (C-128/13, EU:C:2014:2432)))
 (2016/C 038/28)
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal da Relação de Lisboa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Cruz & Companhia Lda
 Sagsøgte: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) og Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
 Konklusion
 Artikel 19, stk. 1, litra a), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juli 1985 om fælles gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 3403/93 af 10. december 1993, skal fortolkes således, at den af eksportøren stillede sikkerhed for tilbagebetaling af en forudbetalt eksportrestitution kan frigives, når det fastslås som følge af en kontrol, der gennemføres, efter at eksporten faktisk er foretaget og efter toldangivelsen af de pågældende produkter, at en af de andre betingelser for udbetalingen af denne restitution, bl.a. betingelsen vedrørende sund og sædvanlig handelskvalitet af de eksporterede produkter, som fremgår af artikel 13 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1829/94 af 26. juli 1994, ikke er opfyldt.
 (1) EUT C 205 af 22.6.2015.


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour du travail de Bruxelles (Belgien) den 30. september 2009 — Jhonny Briot mod Randstad Interim, Sodexho SA og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-386/09)
 2009/C 312/29
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour du travail de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Jhonny Briot
 Sagsøgte: Randstad Interim, Sodexho SA og Rådet for Den Europæiske Union
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når det i forbindelse med en overførsel af en virksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2001/23 (1), fremgår, at den overførte enhed, nemlig en fællesskabsinstitutions virksomhedsrestaurant, anvendte et betydeligt antal vikararbejdstagere i henhold til en rammekontrakt indgået med forskellige vikarbureauer, skal vikarbureauet eller i mangel heraf den institution, under hvis kontrol og ledelse vikararbejdstagerne udførte deres arbejde, anses for den overdragende arbejdsgiver som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 2001/23?
 Kan vikararbejdstagere ikke omfattes af garantierne i direktiv 2001/23, såfremt hverken vikarbureauet eller brugervirksomheden kan anerkendes som den overdragende arbejdsgiver?
 2)
 Skal artikel 4, stk. 1, i direktiv 2001/23/EF fortolkes således, at manglende fornyelse af vikararbejdstagernes tidsbegrænsede arbejdskontrakter som følge af overførslen af den aktivitet, de beskæftigede sig med, er i strid med forbuddet i henhold til denne bestemmelse, således at vikararbejdstagerne skal anses for stadig at være til rådighed for brugeren på overførselstidspunktet?
 3)
 Skal artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/23/EF, eventuelt sammenholdt med direktivets artikel 2, stk. 2, litra c), fortolkes således, at bestemmelsen pålægger erhververen at opretholde et arbejdsforhold med de vikararbejdstagere, som beskæftigede sig med den aktivitet, der var genstand for overførslen, eller som skal anses for stadig at være til rådighed for brugeren på overførselstidspunktet?
 Skal artikel 3, stk. 1, i direktiv 2001/23 i bekræftende fald fortolkes således, at bestemmelsen pålægger indgåelse af en tidsubegrænset arbejdskontrakt, såfremt erhververen ikke er et vikarbureau og ikke kan indgå en vikararbejdskontrakt?
 (1) Rådets direktiv 2001/23/EF af 12.3.2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter (EFT L 82, s. 16).


text:
22.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/10
 Rettens dom af 14. maj 2013 — Unister mod KHIM (fluege.de)
 (Sag T-244/12) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket fluege.de - absolutte registreringshindringer - beskrivende karakter - mangel på fornødent særpræg - fornødent særpræg opnået ved brug - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og stk. 2 og 3, i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 178/18
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Unister GmbH (Leipzig, Tyskland) (ved advokaterne H. Hug og A. Kessler-Jensch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. marts 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2149/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket fluege.de som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Unister GmbH bærer sine egne omkostninger og betaler Harmoniseringskontorets omkostninger.
 (1) EUT C 217 af 21.7.2012.


text:
25.8.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 258/8
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 26. april 2012 — Deichmann SE mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-307/11 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 7, stk. 1, litra b) - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - figurtegn der gengiver et bøjet bånd omgivet af stiplede linjer)
 2012/C 258/13
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Deichmann SE (ved Rechtsanwalt O. Rauscher)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved K. Klüpfel, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 13. april 2011 i sag T-202/09, Deichmann SE mod KHIM, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i et annullationssøgsmål til prøvelse af afgørelse truffet den 3. april 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) vedrørende afslag på en klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne afslog at registrere et figurtegn, der gengiver et bøjet bånd omgivet af stiplede linjer, som EF-varemærke for visse varer i klasse 10 og 25 — varemærkets særpræg
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Deichmann SE betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/90
 Personalerettens dom (enedommer) af 18. december 2015 — De Nicola mod EIB
 (Sag F-104/13)
 ((Personalesag - ansatte ved EIB - psykisk chikane - undersøgelsesprocedure - undersøgelseskomitéens rapport - forkert definition af psykisk chikane - afgørelse truffet af præsidenten for EIB om ikke at imødekomme klagen - annullation - erstatningssøgsmål))
 (2016/C 048/101)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat L. Isola)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (ved G. Nuvoli og F. Martin, som befuldmægtigede, og advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af skrivelsen fra EIB’s præsident, hvorved denne, for det første, ikke traf nogen foranstaltninger vedrørende den psykiske chikane, som sagsøgeren havde været udsat for i 20 år, for det andet retfærdiggjorde alle de anmeldte faktiske omstændigheder og, for det tredje, i det væsentlige forpligter ham til at arbejde med en »mentor« og en »business partner«, dels af udtalelsen af 14. marts 2013 fra udvalget for »værdighed på arbejdspladsen«
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 29. april 2013, hvorved præsidenten for Den Europæiske Investeringsbank afslog Carlo De Nicolas klage over psykisk chikane, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes EIB.
 3)
 Den Europæiske Investeringsbank bærer sine egne omkostninger og betaler de af Carlo De Nicola afholdte omkostninger.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/12
 Rettens dom af 21. september 2011 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung mod Kommissionen
 (Sag T-34/08) (1)
 (Finansielt tilskud ydet inden for rammerne af Daphné-II-programmet - fastsættelse af det beløb, som skal ydes til modtageren - fejlvurdering)
 2011/C 319/21
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlin, Tyskland) (først ved advokat B. Henning, derefter ved advokat U. Claus, og sidst ved advokaterne S. Reichmann og L.J. Schmidt)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved S. Grünheid og B. Simon, derefter ved S. Grünheid og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 16. november 2007 vedrørende delvis afvisning af anerkendelse af udgifter afholdt af sagsøgeren inden for rammerne af Daphné-programmet JAI/DAP/2004-2/052W.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning af 16. november 2007 om delvis afvisning af anerkendelse af udgifter afholdt af Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV inden for rammerne af Daphné-programmet, JAI/DAP/2004-2/052W annulleres for så vidt angår omkostningerne i forbindelse med posterne A 6, A 39, A 40, A 41, A 43 et E 41.
 2)
 Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung bærer to tredjedele af sine egne omkostninger og betaler to tredjedele af Europa-Kommissionens omkostninger. Kommissionen bærer en tredjedel af sine egne omkostninger og betaler en tredjedel af Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschungs omkostninger.
 (1) EUT C 79 af 29.3.2008.


text:
C 55/6 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 1 Skal forordning (EØF) nr. 2913/92 ( 1) (EF-toldkodeksen) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 og forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) (gennemførelsesbe- se afsagt den 29. oktober 2002 af Bundesfinanzhof i sagen
 stemmelser til EF-toldkodeksen), navnlig gennemførelses- Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Gouralnik & Partner
 bestemmelsernes artikel 379, stk. 1, fortolkes således, at GmbH
 afgangstoldstedet ikke kan inddrive en toldskyld, som er
 opstået som følge af en overtrædelse eller en uregelmæs-
 sighed i forbindelse med en ekstern fællesskabsforsendel- (Sag C-446/02)
 se, hos den hovedforpligtede, når sidstnævnte inden for
 fristen på 11 måneder efter datoen for registreringen af
 angivelsen til fællesskabsforsendelse har modtaget den (2003/C 55/12)
 i gennemførelsesbestemmelsernes artikel 379 nævnte
 underretning (...)?
 2. Er det af betydning for besvarelsen af dette spørgsmål, at
 afgangstoldstedet ikke har anvendt en i EF-toldkodeksen Ved kendelse afsagt den 29. oktober 2002, indgået til Domsto-
 fastsat administrativ ordning for videregivelse af oplys- lens Justitskontor den 10. december 2002, har Bundesfinanz-
 ninger (early warning system), eller at det kan tilregnes hof i sagen Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Gouralnik &
 afgangstoldstedets myndigheder, at en underretning ikke Partner GmbH forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 er foretaget rettidigt? en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Består der i det mindste et krav på eksportrestitution i
 ( 1) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1-50. henhold til den sats, der finder anvendelse på det faktisk
 ( 2) EFT L 253 af 11.10.1993, s. 1-766. udførte produkt, når det i forbindelse med en toldkontrol
 konstateres, at den angivne og udførte forsendelse ikke
 udelukkende består af det angivne produkt, men i et vist
 omfang indeholder et andet produkt, for hvilket der
 gælder en lavere restitutionssats?
 2. Er det af væsentlig betydning, såfremt det ukorrekt
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- angivne produkt er en vare, der ligner den, der faktisk er
 se afsagt den 15. november 2002 af Vestre Landsret i angivet?
 sagen Fonden Marselisborg Lystbådehavn mod Skattemi-
 nisteriet
 3. Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende: Efter hvilke
 kriterier skal det afgøres, hvorvidt også ukorrekt angivne
 (Sag C-428/02) varer er omfattet af angivelsen?
 (2003/C 55/11)
 Ved kendelse afsagt den 15. november 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. november 2002, har Vestre
 Landsret i sagen Fonden Marselisborg Lystbådehavn mod
 Skatteministeriet forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom- Appel iværksat den 11. december 2002 af KWS SAAT AG
 stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende til prøvelse af dom afsagt den 9. oktober 2002 af De
 spørgsmål: Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden
 Afdeling) i sag T-173/00, KWS SAAT AG mod Kontoret
 1) Skal artikel 13 B, litra b), i sjette momsdirektiv (Rådets for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 direktiv 77/388 (1) fortolkes således, at begrebet »udlej- Design)
 ning af fast ejendom« omfatter udlejning af en bådeplads,
 som består af en del af et landfast havneareal, samt et
 afgrænset og identificerbart areal i vandet? (Sag C-447/02 P)
 2) Skal artikel 13 B, litra b), nr. 2, i sjette momsdirektiv
 fortolkes således, at begrebet


text:
»køretøjer« omfatter både? (2003/C 55/13)
 ( 1) af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem:
 ensartet beregningsgrundlag — EFT L 145, s. 1 og berigtigelse Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. de-
 EFT L 149, s. 26. cember 2002 iværksat appel af KWS SAAT AG ved Rechtsan-
 walt Christian Rohnke, Jungfernstieg 51, D-20354 Hamburg,
 og med valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af dom afsagt


text:
C 176/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.6.2000
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 11. april 2000 af 11. april 2000
 i de forenede sager C-51/96 og C-191/97, Christelle
 i sag C-356/98, Arben Kaba mod Secretary of State
 Deliège mod Ligue francophone de judo et disciplines
 associées ASBL m.fl. (anmodninger om præjudiciel afgø- for the Home Department (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Immigration Adjudicator) (1)
 relse fra Tribunal de première instance de Namur) (1)
 (»Fri udveksling af tjenesteydelser — konkurrenceregler for (»Forordning (EØF) nr. 1612/68 — arbejdskraftens frie
 virksomheder — judokæmpere — regler om nationale kvoter bevægelighed — social fordel — ret for en vandrende
 og om procedurer for udtagelse af de nationale forbund til arbejdstagers ægtefælle til at opnå tidsubegrænset opholds-
 deltagelse i internationale turneringer«) tilladelse i værtsmedlemsstaten«)
 (2000/C 176/02) (2000/C 176/03)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-51/96 og C-191/97, angående anmod-
 ninger, som Tribunal de première instance de Namur (Belgien) I sag C-356/98, angående en anmodning, som Immigration
 i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har Adjudicator (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-traktatens
 indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 Christelle Deliège mod Ligue francophone de judo et disciplines den for nævnte ret verserende sag, Arben Kaba mod Secretary
 associées ASBL, Ligue belge de judo ASBL, Union européene of State for the Home Department, at opnå en præjudiciel
 de judo (sag C-51/96) og Christelle Deliège mod Ligue afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7, stk. 2, i
 francophone de judo et disciplines associées ASBL, Ligue belge Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om
 de judo ASBL, François Pacquée (sag C-191/97), at opnå en arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-traktatens 1968 II, s. 467), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og EF-traktatens G.C. Rodriguez Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho de
 artikel 60, 66, 85 og 86 (nu artikel 50 EF, 55 EF, 81 EF og 82 Almeida, D.A.O. Edward, L. Sevón samt dommerne C. Gul-
 EF), har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodriguez mann, J. -P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann (refererende dommer)
 Iglesias, afdelingsformændene J.C. Moitinho de Almeida, og H. Ragnemalm; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekre-
 D.A.O. Edward og L. Sevón samt dommerne P.J.G. Kapteyn, tær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den 11. april
 J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og H. Ragnemalm (refereren- 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 de dommer); generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: assi-
 sterende justitssekretær H. von Holstein, den 11. april 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: En medlemsstats bestemmelser, hvorefter ægtefæller til vandrende
 arbejdstagere, som er statsborgere i andre medlemsstater, skal have
 haft bopæl på denne medlemsstats område i mere end fire år, før de
 En regel, hvorefter det kræves, at


text:
en sportsudøver, der er professionel kan ansøge om tidsubegrænset opholdstilladelse der og få ansøgnin-
 eller halvprofessionel eller aspirerer til en status som professionel eller gen behandlet, mens ægtefæller til derværende og fastboende personer,
 halvprofessionel, skal have en tilladelse fra eller være blevet udtaget som ikke er underlagt nogen begrænsninger med hensyn til det
 af sit nationale forbund for at kunne deltage i en international tidsrum, de kan opholde sig dér, kun skal have haft bopæl i
 sportsturnering på højt plan, hvor det ikke er landshold, der 12 måneder på dette område, indebærer ikke en forskelsbehandling,
 konkurrerer, udgør ikke i sig selv en hindring for den frie udveksling som er i strid med artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning
 af tjenesteydelser, som er forbudt efter EF-traktatens artikel 59 (efter nr. 1612/68/EØF af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie
 ændring nu artikel 49 EF), forudsat at reglen er nødvendig som led i bevægelighed inden for Fællesskabet.
 organiseringen af en sådan turnering.
 (1) EFT C 358 af 21.11.1998.
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996 og EFT C 212 af 12.7.1997.


text:
C 212/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.7.2001
 Appel iværksat den 28. maj 2001 af Javier Reyna González også anvendelse i et tilfælde, hvor en myndigheds adfærd,
 del Valle til prøvelse af kendelse afsagt den 28. marts 2001 der hævdes at være i strid med fællesskabsretten, er en
 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afgørelse fra en af de øverste retsinstanser i en medlems-
 (Første Afdeling) i sag T-130/00, Javier Reyna González stat, som Verwaltungsgerichtshof i det foreliggende til-
 del Valle mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- fælde?
 skaber
 2) Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende:
 (Sag C-219/01 P) Finder EF-Domstolens praksis, hvorefter det tilkommer
 den enkelte medlemsstat i sin retsorden at bestemme,
 (2001/C 212/31) hvilken ret der er kompetent til at afgøre retssager, hvor
 der er spørgsmål om individuelle rettigheder, der hviler
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. maj på fællesskabsretten (jf. f.eks. EF-Domstolens dom af
 2001 iværksat appel af Javier Reyna González del Valle ved 17.9.1997, sag C-54/96, og andre domme), også anven-
 advokat J.M. Valoria de Arana, til prøvelse af kendelse afsagt delse i et tilfælde, hvor en myndigheds adfærd, der hævdes
 den 28. marts 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i at være i strid med fællesskabsretten, er en dom afsagt af
 Første Instans (Første Afdeling) i sag T-130/00, Javier Reyna en af de øverste retsinstanser i en medlemsstat, som
 González del Valle mod Kommissionen for De Europæiske Verwaltungsgerichtshof i det foreliggende tilfælde?
 Fællesskaber.
 3) Såfremt spørgsmål 2) besvares bekræftende:
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: Er den retsopfattelse, der kommer til udtryk i Verwal-
 tungsgerichtshof’s ovennævnte dom, hvorefter det særlige
 — Den anfægtede kendelse ophæves i det hele, og anciennitetstillæg er en form for loyalitetsydelse, i strid
 — Der gives appellanten medhold i de påstande, han havde med en regel i den umiddelbart anvendelige fællesskabs-
 nedlagt for Retten i Første Instans. ret, navnlig med forbuddet mod indirekte forskelsbehand-
 ling i EF-traktatens artikel 48 og EF-Domstolens faste
 praksis på dette område?
 Anbringender og væsentligste argumenter
 4) Såfremt spørgsmål 3) besvares bekræftende:
 Selv om der i artikel 90 og 91 i vedtægten for tjenestemænd i Er denne tilsidesatte regel i den umiddelbart anvendelige
 De Europæiske Fællesskaber ikke sondres mellem mangler, der fællesskabsret en regel, der skaber en subjektiv ret for
 medfører absolut ugyldighed, og mangler, der medfører, at sagsøgeren i hovedsagen?
 en afgørelse kan annulleres, ligger der ikke heri, at en
 forvaltningsakt, der er behæftet med en mangel, som medfører 5) Såfremt spørgsmål 4) besvares bekræftende:
 absolut ugyldighed, altid er omfattet af de i de nævnte artikler
 fastsatte frister. Råder EF-Domstolen på grundlag af indholdet af anmod-
 ningen om præjudiciel afgørelse over alle fornødne
 oplysninger for, at den selv kan bedømme, om Verwal-
 tungsgerichtshof under de beskrevne faktiske omstændig-
 heder i hovedsagen åbenbart og væsentligt har overskre-
 det det skøn, som den har, eller overlader Domstolen
 besvarelsen af dette spørgsmål til den forelæggende
 østrigske ret?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 7. maj 2001 af Landesgericht für Zivilrechts-
 sachen Wien


text:
i sagen Dr. Gerhard Köbler mod Republikken
 Østrig
 (Sag C-224/01)
 (2001/C 212/32)
 Sag anlagt den 6. juni 2001 af Kommissionen for De
 Ved kendelse afsagt den 7. maj 2001, indgået til Domstolens Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Danmark
 Justitskontor den 6. juni 2001, har Landesgericht für Zivil-
 rechtssachen Wien, i sagen Dr. Gerhard Köbler mod Republik- (Sag C-226/01)
 ken Østrig, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (2001/C 212/33)
 1) Finder EF-Domstolens praksis, hvorefter det for spørgs-
 målet, om staten pådrager sig ansvar på grund af en
 tilsidesættelse af fællesskabsretten, er uden betydning, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni
 hvilket organ i en medlemsstat denne overtrædelse kan 2001 anlagt sag mod Kongeriget Danmark af Kommissionen
 tilregnes (jf. f.eks. EF-Domstolens dom af 5.3.1996, for De Europæiske Fællesskaber ved Hans Støvlbæk, som
 forenede sager C-46/93 og C-48/93 og andre domme), befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- 28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/19
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 7. juni 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 — Det statueres, at Kongeriget Danmark i henhold til
 EF-traktatens artikel 226, ved ikke at have truffet de
 (Sag C-227/01)
 nødvendige foranstaltninger for at sikre badevandets
 kvalitet i overensstemmelse med grænseværdierne i direk-
 tiv 76/160/EØF (1), og ved ikke at have fulgt den i
 direktivet påkrævede mindste prøvetagningshyppighed, (2001/C 212/34)
 ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 4,
 stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i direktiv 76/160/EØF om
 kvaliteten af badevand; Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. juni
 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana,
 — Kongeriget Danmark tilpligtes at afholde de med nærvæ- og med valgt adresse i Luxembourg hos Gérard Berscheid,
 rende sag forbundne omkostninger. Wagnercentret C 254.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser efter artikel 2 og 3, artikel 5, stk. 2, og
 artikel 6, stk. 2, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni
 1985 om vurdering af visse offentlige og private projek-
 — Artikel 4, stk. 1, jf. artikel 3 og artikel 5, stk. 1: Direktivet ters indvirkning på miljøet (1), da det ikke hvad angår
 pålægger medlemsstaterne at træffe foranstaltninger med »linjeprojektet Valencia Tarragona, strækningen Las Pal-
 henblik på at opnå et bestemt resultat inden udløbet af mas-Oropesa. Platform«, som indgår i »Middelhavskorri-
 en tidsfrist (10. december 1985), og bortset fra de i dor«-projektet, har foretaget nogen vurdering af miljøpå-
 Direktivet fastsatte undtagelser kan en medlemsstat ikke virkningen.
 gøre særlige omstændigheder gældende som begrundelse
 for ikke at overholde denne forpligtelse. Det følger heraf, — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 at Danmark ikke kan få medhold i, at det er tilstrækkeligt ninger.
 for at overholde Direktivet, at der blot er truffet foranstalt-
 ninger med henblik på at overholde Direktivet. Danmark
 kan ikke påberåbe sig artikel 5, stk. 2, som begrundelse for
 at korrigere


text:
overenstemmelsesprocenterne for »tilfældige Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 overskridelser«, der antages at skyldes forurening fra
 dyr eller stærk regn, idet disse ikke på nogen måde
 dokumenterede forhold ikke kan anses for meteorologi-
 ske forhold af en usædvanlig karakter. Tilsidesættelse af direktiv 85/337/EØF ved udarbejdelse af
 jernbaneprojektet: Projektet blev ikke underkastet den proce-
 dure for vurderingen af miljøpåvirkningen, som er foreskrevet
 — Forpligtelsen efter artikel 6, stk. 1: Kommissionen kan i direktivet. Denne vurdering er obligatorisk for de projekter,
 tiltræde, at Direktivet giver mulighed for at nedsætte der er omhandlet i direktivets bilag I, nr. 7, hvortil henvises i
 antallet af prøver. For så vidt angår de 11 konkrete artikel 4, stk. 1. Den i sagen omhandlede jernbanestrækning
 badesteder, som Kommissionen udbad sig nærmere op- vedrører bygningen af en jernbane til langdistancetrafik. Det
 lysninger om, har Danmark imidlertid kun dokumenteret, gælder i hvert fald dels lægningen af et nyt spor ved siden af
 at de danske regler, hvorefter prøveantallet kan nedsættes det allerede eksisterende, dels anlægget af en ny strækning
 med en faktor 2, det vil sige fra 10 til 5, hvis badevand- inden for Benicassim kommune. Ifølge Kommissionen fritager
 skvaliteten i to på hinanden følgende badesæsoner har den omstændighed, at den generelle byplan for Benicassim er
 haft en bedre kvalitet end den i Direktivet foreskrevne, blevet undergivet en vurdering af miljøpåvirkningen, ikke den
 var overholdt i tre tilfælde. spanske regering fra at foretage en vurdering af det foreliggende
 jernbaneprojekts miljøpåvirkning. På grund af de meget detal-
 jerede oplysninger i nævnte byplan vedrørende jernbanestræk-
 ningen Las Palmas-Oropesa og den omstændighed, at der ikke
 er foretaget nogen undersøgelse af projekts miljøpåvirkning,
 (1) Rådets direktiv af 5. december 1975 om kvaliteten af badevand, var det ifølge Kommissionen nødvendigt at foretage en særskilt
 EFT L 31, s. 1. vurdering af miljøpåvirkningen for at opfylde forpligtelserne
 efter direktiv 85/337/EØF.
 Endelig anfører Kommissionen, at den vurdering af miljøpåvir-
 kningen, som blev foretaget under arbejdet med udfærdigelsen
 af ændring nr. 3 til bygningsprojektet, dels kun omfattede en


text:
2.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 184/23
 Skal de pågældende direktiver fortolkes således, at de B. Stromsky, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 pålægger de nationale domstole at fortolke national ret på Luxembourg.
 en sådan måde, at forbrugerkreditinstitutterne skal gøre
 samme forbruger bekendt med klausulen om ændring af
 de nævnte årlige omkostninger i procent forud for hver Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 forlængelse af en sådan aftale?
 — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 2. Skal de nævnte direktiver fortolkes således, at de udeluk- forpligtelser dels efter artikel 6, stk. 1 og 3, i Athen-
 kende har til formål at beskytte forbrugeren, eller har de protokollen af 17. maj 1980 om beskyttelse af Middel-
 desuden til formål at regulere det indre kreditmarked? havet mod landbaseret forurening (1) og artikel 4, stk. 1
 samt artikel 8 i Barcelona-konventionen af 16. februar
 Medfører forpligtelsen til at fortolke de pågældende direk- 1976 (2), som er godkendt på Fællesskabets vegne ved
 tiver i overensstemmelse med formålet, som i hvert fald Rådets afgørelse 77/585/EØF (3) og 83/101/EØF (4) af
 omfatter beskyttelse af forbrugerne, at de nationale 25. juli 1977 og 28. februar 1983, dels efter artikel 300
 domstole ex officio kan tage stilling til mangler ved (tidligere artikel 228), stk. 7, i traktaten om oprettelse af
 forbrugerkreditaftalerne, herunder at de samlede omkost- Det Europæiske Fællesskab, da den ikke har truffet alle
 ninger i procent eller klausulen om ændringer af satsen hensigtsmæssige foranstaltninger til at forebygge, begrænse
 ikke er angivet skriftligt? og bekæmpe den massive og vedvarende forurening af
 étang de Berre, og da den ikke efter vedtagelsen af
 protokollens bilag II ved en ændring af godkendelsen til
 3. Skal de nævnte direktiver fortolkes således, at de nationale
 at udlede stoffer henhørende under dette bilag har taget
 domstole på baggrund heraf skal fortolke national ret på
 behørigt hensyn til bestemmelserne i protokollens
 en sådan måde, at de uden tidsbegrænsning under en sag
 bilag III.
 anlagt af kreditinstituttet med påstand om betaling kan
 tage hensyn til et anbringende påberåbt af forbrugeren
 eller rejst ex officio af den pågældende ret om, at — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 indgåelsen eller fornyelsen af en forbrugerkreditaftale er ninger.
 ugyldig, f.eks. under henvisning til ovennævnte forhold?
 I benægtende fald, skal de nævnte direktiver da fortolkes
 således, at domstolene på baggrund heraf skal fortolke
 national ret på en sådan måde, at de kan tilsidesætte en
 bestemmelse i national ret, hvorefter forbrugeren eller den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 pågældende ret ex officio ikke kan gøre gældende, at
 indgåelsen eller fornyelsen af en forbrugerkreditaftale er
 ugyldig, efter udløbet af en frist, der fraviger de almin- Ifølge artikel 3, litra c), omfatter Athen-protokollens anvendel-
 delige retsregler, for så vidt som den udgør en særlig sesområde saltvandsmarsk med forbindelse til havet og
 begrænsning af forbrugerens søgsmålsret og gør indgreb omfatter dermed også étang de Berre. Den Franske Republik
 i forbrugerbeskyttelsens effektive virkning? er derfor som følge af protokollens artikel 6, stk. 1, forpligtet
 til dels at begrænse den


text:
direkte eller indirekte af mennesker
 foretagne udledning af stoffer i étang de Berre, når udledningen
 (1) Rådets direktiv 87/102/EØF af 22.12.1986 om indbyrdes tilnær- heraf har skadelige virkninger, dels at forebygge og bekæmpe
 melse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om udledningen. Dette er en forpligtelse til at opnå et bestemt
 forbrugerkredit (EFT L 42 af 12.2.1987, s. 48). resultat.
 (2) Rådets direktiv 90/88/EØF af 22.2.1990 om ændring af direktiv 87/
 102/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og
 administrative bestemmelser om forbrugerkredit (EFT L 61 af
 10.3.1990, s. 14). Begrænsningen af den direkte eller indirekte udledning af
 stoffer i étang de Berre, skal forfølges regoristisk. En sådan
 rigoristisk forfølgning forudsætter en væsentlig og varig
 begrænsning af den udledte mængde stoffer, som har en
 mærkbar og varig positiv virkning for miljøet, og stiller også
 krav til den metode, som staten anvender til opnåelse af dette
 resultat. Den Franske Republik har imidlertid ikke begrænset
 den landbaserede forurening af étang de Berre i overensstem-
 melse med de forpligtelser til at beskytte Middelhavet, som
 Sag anlagt den 4. juni 2003 af Kommissionen for De påhviler den efter protokollens artikel 6, stk. 1, sammenholdt
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik med artikel 4, stk. 1, og artikel 8 i Barcelona-konventionen af
 16. februar 1976. Siden 1983 er der nemlig på grund af driften
 af centrale hydroélectrique de Saint-Chamas sket en landbaseret
 (Sag C-239/03) forurening af étang de Berre, som har en massiv, vedvarende
 og specifik karakter, og som har haft betydelige og skadelige
 (2003/C 184/41) virkninger for dyre- og plantelivet og de rekreative værdier.
 Selv om forureningen er blevet nedsat, er begrænsningen af
 udledningen sket for sent, ligesom den har haft en tilfældig og
 navnlig meget begrænset karakter. Også de foranstaltninger,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. juni som de offentlige myndigheder har truffet for at nedsætte
 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen forureningen af étang de Berre over en længere periode, har
 for De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana og haft begrænsede virkninger.
 ---pagebreak--- C 184/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 Ifølge protokollens artikel 6, stk. 3, skal to betingelser være en for De Europæiske Fællesskaber ved Minas Konstantinidis,
 opfyldt for at udlede de stoffer, der er nævnt i artikel 6, stk. 1, i Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 étang de Berre, nemlig dels af de kompetente nationale myndig- med valgt adresse i Luxembourg.
 heder være udstedt en tilladelse til udledning, dels skal tilla-
 delsen tage behørig hensyn til alle relevante bestemmelser i Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 protokollens bilag III. Den Franske Republik har ikke overholdt
 nogen af disse to betingelser.
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 (1) EFT L 67 af 12.3.1983, s. 3. direktiv 2000/53/EF (1) af 18. september 2000 om udran-
 (2) Konvention om beskyttelse af Middelhavet mod forurening (Barce- gerede køretøjer, idet den ikke inden for den fastsatte frist
 lona-konventionen), EFT L 240 af 19.9.1977, s. 3. har


text:
vedtaget de nødvendige love og administrative
 (3) Rådets afgørelse af 25.7.1977 om indgåelse af konventionen om bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller i hvert
 beskyttelse af Middelhavet mod forurening samt protokollen om
 ikke har givet Kommissionen underretning herom.
 forebyggelse af forurening af Middelhavet, forårsaget af dumpning
 fra skibe og luftfartøjer (EFT L 240 af 19.9.1977, s. 1).
 (4) Rådets afgørelse af 28.2.1983 om indgåelse af protokollen om — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 beskyttelse af Middelhavet mod landbaseret forurening (EFT L 67 ninger.
 af 12.3.1983, s. 1).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I henhold til artikel 249, stk. 3, i traktaten om oprettelse af
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Det Europæiske Fællesskab, er et direktiv med hensyn til det
 afsagt den 3. juni 2003 af Cour administrative (Storher-
 tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som det rettes
 tugdømmet Luxembourg) i sagen Ministre des finances
 til.
 mod Jean-Claude Weidert og Elisabeth Paulus
 (Sag C-242/03) I henhold til traktatens artikel 10, stk. 1, træffer medlemssta-
 terne alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 (2003/C 184/42) egnet til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følge af
 denne traktat eller af retsakter foretaget af Fællesskabet institu-
 tioner.
 Ved dom afsagt den 3. juni 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 6. juni 2003, har Cour administrative (Stor- Den Hellenske Republik har ikke bestridt, at den bør træffe
 hertugdømmet Luxembourg) i sagen Ministre des finances foranstaltninger med henblik på at efterkomme nævnte
 (finansministeren) mod Jean-Claude Weidert og Elisabeth Paulus direktiv.
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: Kommissionen fastslår, at Den Hellenske Republik indtil nu
 ikke har truffet egnede foranstaltninger med henblik på fuld
 Er artikel 129c i den luxembourgske lov af 4. december 1967 gennemførelse af det pågældende direktiv i den græske rets-
 om indkomstskat, som ændret, i den affattelse, der finder orden.
 anvendelse på indkomståret 2000, som under visse betingelser
 og inden for visse grænser indrømmer skattemæssigt nedslag
 til fysiske skattepligtige personer, der mod kontantindskud (1) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34.
 erhverver aktier eller anparter i hjemmehørende fuldt skatte-
 pligtige kapitalselskaber, forenelig med princippet om kapita-
 lens frie bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab
 som omhandlet i artikel 56, stk. 1, EF, under hensyn til de
 begrænsninger af dette princip, der bl.a. fremgår af artikel 58,
 stk. 1, litra a), EF?
 Sag anlagt den 6. juni 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-247/03)
 Sag anlagt den 6. juni 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik (2003/C 184/44)
 (Sag C-246/03)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni
 (2003/C 184/43) 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommission-
 en for De Europæiske Fællesskaber ved Michel van Beek,
 juridisk konsulent, og Minas Konstantinidis, Kommissionens
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juni Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse
 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommission- i Luxembourg.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/8
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 9. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-121/07) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/18/EF - udsætning i miljøet og markedsføring af genetisk modificerede organismer - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - manglende opfyldelse - artikel 228 EF - opfyldelse under verserende sag - økonomiske sanktioner)
 (2009/C 44/12)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik (ved E. Belliard, S. Gasri og G. de Bergues, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Den Tjekkiske Republik (først ved T. Boček, derefter ved M. Smolek, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende opfyldelse af Domstolens dom af 15. juli 2004 i sag C-419/03, Kommissionen mod Frankrig, om manglende gennemførelse i national ret af de bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (af 23.4.1990 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer) (EFT L 106, s. 1), der afviger fra eller går videre end bestemmelserne i sidstnævnte direktiv — påstand om idømmelse af en tvangsbøde og et fast beløb
 Konklusion
 1)
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i medfør af artikel 228, stk. 1, EF, idet den ikke inden for den i den begrundede udtalelse fastsatte frist har truffet alle foranstaltninger til opfyldelse af dommen af 15. juli 2004 i sagen Kommissionen mod Frankrig (sag C-419/03) om manglende gennemførelse i national ret af de bestemmelser i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12. marts 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF, som afviger fra eller går videre end bestemmelserne i Rådets direktiv 90/220/EØF af 23. april 1990 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer.
 2)
 Den Franske Republik betaler Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber et fast beløb på 10 mio. EUR, der indbetales på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter«.
 3)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 4)
 Den Tjekkiske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/33
 Sag anlagt den 3. august 2010 — Mantzouratos mod Parlamentet
 (Sag F-64/10)
 ()
 2010/C 274/51
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Andreas Mantzouratos (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2009 og af afgørelserne om at forfremme tjenestemænd, der har færre point for fortjeneste end sagsøgeren, til denne lønklasse
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Parlamentets afgørelse om ikke at forfremme sagsøgeren til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2009 og afgørelserne om at forfremme tjenestemænd, der har færre point for fortjeneste end sagsøgeren, til denne lønklasse, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
8 . 4 . 95 DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 87/9
 (Nederlandene ), Utrechtse Aannemers Vereniging, Utrecht sukkerpriser, der er fastsat i forordningen (2 ), dels i medfør
 (Nederlandene ), Vereniging Wegenbouw Aannemers Com af traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er nedlagt
 binatie Nederland, Zeist (Nederlandene ), Zuid Nederlandse påstand om erstatning, har Retten (Første Afdeling), sam
 Aannemers Vereniging, Heeze (Nederlandene ), ved advokat mensat af afdelingsformanden, R. Schintgen, og dommerne
 Louis H. van Lennep, og Erik H. Pijnacker Hordijk, R. Gracía-Valdecasas, H. Kirschner, B. Vesterdorf og C. W.
 Amsterdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos Bellamy; justitssekretær: H. Jung, den 21 . februar 1995
 advokat Luc Frieden, 6, avenue Guillaume, mod Kommis afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede:
 Berend J. Drijber og Paul Glazener), hvori der er nedlagt
 påstand om, at det fastslås, at Kommissionens beslutning 1 . Sagen afvises, for så vidt angår sagsøgerens påstand om
 92/204/EØF af 5 . februar 1992 om en procedure i henhold annullation af Rådets forordning (EØF) nr. 3814/92 af
 til EØF-traktatens artikel 85 (IV/31 . 572 og IV/32.571 — 28. december 1992 om ændring af forordning (EØF)
 Bygge- og anlægsbranchen i Nederlandene ) (2 ), har Retten nr. 1785/81 og om anvendelse i Spanien af de sukker
 (Første Afdeling) sammensat af afdelingsformand, R. priser, der er fastsat i forordningen.
 Schintgen, og dommerne H. Kirschner, B. Vesterdorf, K.
 Lenaerts og C. W. Bellamy; justitssekretær: H. Jung, den
 21 . februar 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder 2 . Sagsøgte frifindes, for så vidt angår sagsøgernes påstand
 således : om erstatning.
 3 . Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler in
 1 . Sagsøgte frifindes. solidum Rådets omkostninger.
 2 . Sagsøgerne betaler omkostningerne in solidum, herun 4 . Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 der omkostningerne vedrørende begæringen om forelø
 bige forholdsregler.
 (!) EFT nr. C 135 af 14 . 5 . 1993 .
 (2 ) EFT nr. L 387 af 31 . 12 . 1992, s. 7.
 (!) EFT nr. C 142 af 4 . 6 . 1992 .
 (2 ) EFT nr. L 92 af 7. 4 . 1992 , s . 1 .
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 7. marts 1995
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i de forenede sager T-432/93 , T-433/93 og T-434/93 ,
 den 21 . februar 1995 Socurte — Sociedad de Curtumes a Sul do Tejo, Ld.a m.fl.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (*)
 i sag T-472/93 , Campo Ebro Industrial, SA m.fl. mod Rådet
 for Den Europæiske Union ( l ) (Den Europæiske Socialfond — beslutning om at nedsætte
 et støttebeløb — annullationssøgsmål — ugyldighed —
 (Annullationssøgsmål — forordning — tilpasning af suk formaliteten — tilsidesættelse af væsentlige formforskrif
 kerprisen i Spanien til den fællespris — ingen kompensation ter)
 til isoglukoseproducenterne — formaliteten — erstatnings
 søgsmål — generel retsakt der bygger på et økonomisk ( 95/C 87/20 )
 politisk valg)
 ( 95/C 87/19 )


text:
(Processprog: portugisisk)
 (Processprog: engelsk) I de forenede sager T-432/93 , T-433/93 og T-434/93 ,
 Socurte — Sociedad de Curtumes a Sul do Tejo, Ld.a, Quavi
 — Revestimentos de Cortiça, Ld.a, og Stec — Sociedade
 I sag T-472/93, Campo Ebro Industriai, SA, Levantina Transformadora de Carnes, Ld.a, Pau Queimado (Portugal),
 Agricola Industriai, SA, Cerestar Iberica, SA, ved advokat ved advokaterne Carlos Botelho Moniz og Antonio Magal
 Paul Glazener, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxem hães, Cardoso, Lissabon, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Marc Loesch, 11 , rue Goethe, mod bourg hos advokat Guy Harles, 8-10, rue Mathias Hårdt,
 Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede: Arthur mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (be
 Brautigam og Guus Houttuin), støttet af Kommissionen for fuldmægtigede : Nicholas Khan og Francisco de Sousa
 De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtiget: X. Lewis ), Fialho ), angående en påstand om, at det fastslås, at der før
 hvori der dels i medfør af traktatens artikel 173 er nedlagt den 10. juli 1991 ikke i retligt henseende forelå en beslutning
 påstand om annullation af Rådets forordning (EØF ) fra Kommissionen om at nedsætte tilskuddet fra Den
 nr. 3814/92 af 28 . december 1992 om ændring af forord Europæiske Socialfond til projekt nr. 860012/P1 for så vidt
 ning (EØF) nr. 1785/81 og om anvendelse i Spanien af de angik visse erhvervsuddannelsesforanstaltninger, som sag
 ---pagebreak--- Nr. C 87/10 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 4 . 95
 søgerne traf i 1986, og om, at beslutningen annulleres med DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 virkning fra den 10. juli 1991 , samt om, at Kommissionen den 8 . marts 1995
 tilpligtes at betale saldobeløbet af fællesskabstilskuddet,
 som sagsøgerne gør gældende at have krav på i forbindelse i sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH mod Kommissionen
 med projekt nr. 860012/P1 , har Retten (Første Afdeling), for De Europæiske Fællesskaber i 1 )
 sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça, og dommerne (Fiskeri — aftale EØF/Marokko — udstedelse aflicenser —
 H. Kirschner og A. Kalogeropoulos, justitssekretær: fuld akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse —
 mægtig J. Palacio Gonzålez, den 7. marts 1995 afsagt dom, relativ stabilitet — berettiget forventning)
 hvis konklusion lyder således: ( 95/C 87/22 )
 1 ) Kommissionens beslutning om at nedsœtte tilskuddet
 fra Den Europæiske Socialfond til projektet nr. 86001 2/ (Processprog: tysk)
 PI vedrørende erhvervsuddannelsesforanstaltninger i
 Portugal i 1986 annulleres. I sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH, Schenefeld (Tyskland ),
 først ved advokat Heinrich-Werner Goltz, og derefter
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen. advokat Rafael Barber-Llorente, Hamburg, mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede:
 T. van Rijn og U. Wölker ), angående en påstand om, at
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger. Kommissionens afvisning af at forelægge den af sagsøgeren
 indgivne licensansøgning for de marokkanske myndigheder,
 (!) EFT nr. C 142 af 4 . 6 . 1992 . jf. bilag I til aftalen om forbindelserne mellem Det Europæi
 ske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko på
 havfiskeriområdet, som blev godkendt ved Rådets forord


text:
ning ( EØF ) nr. 2054/88 af 23 . juni 1988 (2 ) og nr. 3954/92
 af 19 . december 1992 ( 3 ), annulleres, har Retten ( Fjerde
 Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts,
 og dommerne R. Schintgen og R. García-Valdecasas;
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts 1995 afsagt dom, hvis
 den 8 . marts 1995
 konklusion lyder således:
 i sag T-34/93 , Société générale mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (*) 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Konkurrence — krav om oplysninger i form af en beslut
 ning i henhold til artikel 1 1, stk. S, i forordning nr. 17 —
 begrundelse — retten til kontradiktion) 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 ( 95/C 87/21 )
 (!) EFT nr. C 231 af 27. 8 . 1993 .
 ( 2 ) EFT nr. L 181 af 12 . 7. 1988 , s. 1 .
 (Processprog: fransk) ( 3 ) EFT nr. L 407 af 31 . 12 . 1992 , s . 1 .
 I sag T-34/93 , Société générale, Paris, ved advokat Robert
 Saint-Esteben, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: E.
 Traversa og H. Lehman ), angående en påstand om dels
 annullation af Kommissionens beslutning af 1 . april 1993
 om en procedure i henhold til artikel 11 , stk. 5 , i Rådets KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 forordning nr. 17 og dels om erstatning for det tab, som den 13 . januar 1995
 sagsøgeren hævder at have lidt på grund af denne beslut
 ning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelings i sag T-524/93, Humphrey Hennessy m.fl. mod Rådet for
 formanden, K. Lenaerts, samt dommerne R. Schintgen og R. Den Europæiske Union og Kommissionen for De Euro
 García-Valdecasas; justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts pæiske Fællesskaber ( J )
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Delvis slettelse)
 ( 95/C 87/23 )
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Processprog: engelsk)
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (M EFT nr. C 188 af 10 . 7. 1993 . I sag T-524/93 , Humphrey Hennessy, Timoleague (Irland ),
 og de andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til
 kendelsen, ved solicitor Oliver Ryan-Purcell ved James
 O'Reilly, SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt