text:
2.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 197/25
 Sag anlagt den 14. maj 2008 — CHEMK og Kuznetskie ferrosplavy mod Rådet og Kommissionen
 (Sag T-190/08)
 (2008/C 197/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Chelyabinsk elektrometallurgical integrated Plant OAO (CHEMK) (Chelyabinsk, Rusland) og Kuznetskie ferrosplavy OAO (Novokuznetsk, Rusland) (ved lawyer P. Vander Schueren)
 Sagsøgte: Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den anfægtede forordning annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede beslutning.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har fremført fem anbringender til støtte for påstanden om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 172/2008 af 25. februar 2008 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af ferrosilicium med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Egypten, Kasakhstan, Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien og Rusland (1) (den anfægtede forordning), for så vidt som den vedrører sagsøgerne. Sagsøgerne har subsidiært nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 28. februar 2008, som blev meddelt dem den 3. marts 2008, ved hvilken Kommissionen afviste sagsøgernes anmodning om en suspension af de antidumpingforanstaltninger, der blev indført ved den anfægtede forordning (»den anfægtede beslutning«).
 Sagsøgerne har for det første gjort gældende, at Rådet handlede i strid med artikel 2, stk. 9, i grundforordningen (2) (»grundforordningen«), og undlod at opfylde sin forpligtelse til at give en tilstrækkelig begrundelse, da den afviste at anvende den faktiske fortjenstmargen hos en med sagsøgerne forbunden importør til fastsættelse af deres eksportpris.
 Sagsøgerne har for det andet gjort gældende, at Rådet har tilsidesat princippet om forbud mod forskelsbehandling og grundforordningens artikel 6, stk. 7, artikel 8, stk. 4, og artikel 20, stk. 1, ved at give den makedoniske producent, SILMAK, en udvidet redegørelse.
 Sagsøgerne har det for det tredje gjort gældende, at Rådet handlede i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 6, ved at foretage urigtig retsanvendelse og et åbenbart urigtigt skøn, idet Rådet konkluderede, at EF-erhvervsgrenen er blevet påført væsentlig skade.
 Sagsøgerne har for det fjerde gjort gældende, at den anfægtede forordning er i strid med grundforordningens artikel 3, stk. 6 og 7, og behæftet med en retlig fejl, adskillige åbenbart urigtige skøn, manglende agtpågivenhed og en utilstrækkelig begrundelse, for så vidt som Rådet angiveligt så bort fra virkningen af andre faktorer for EF-erhvervsgrenens situation, der bryder sammenhængen mellem den budgetterede import og den væsentlige skade, som EF-erhvervsgrenen angiveligt blev påført.
 Sagsøgerne har for det femte gjort gældende, at Rådet tilsidesatte deres ret til forsvar ved at afvise at tilvejebringe data om den klage, der begrundede indledningen af antidumpingundersøgelsen.
 Sagsøgerne har subsidiært til støtte for påstanden om annullation af den anfægtede beslutning anført, navnlig at Kommissionen har begået en retlig fejl, et åbenbart urigtigt skøn og tilsidesat principperne om ligebehandling og om god forvaltningsskik ved at afvise sagsøgernes anmodning om en suspension af foranstaltningerne.
 (1) EUT 2008 L 55, s. 6.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/23
 Rettens dom af 3. oktober 2012 — Jurašinović mod Rådet
 (Sag T-465/09) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - anmodning om aktindsigt i rapporter afgivet af Den Europæiske Unions observatører i Kroatien fra den 1. til den 31. august 1995 - afslag på aktindsigt - risiko for indgreb i beskyttelsen af internationale forbindelser - tidligere udbredelse)
 2012/C 355/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ivan Jurašinović (Angers, Frankrig) (ved advokaterne M. Jarry og N. Amara-Lebret)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (først ved C. Fekete og K. Zieleśkiewicz, derefter ved C. Fekete et J. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af Rådets afgørelse af 21. september 2009, hvorved sagsøgeren gives aktindsigt i visse rapporter udarbejdet af Den Europæiske Unions observatører i Kroatien vedrørende Knin-området fra den 1. til den 31. august 1995.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Ivan Jurašinović bærer sine egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/15
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 6. oktober 2015 — Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. mod Europa-Kommissionen, Kongeriget Nederlandene og Nederlandse Zuivelorganisatie
 (Sag C-519/14 P) (1)
 ((Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - landbrug - forordning (EF) nr. 510/2006 - registret over beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser - registrering af betegnelsen »Gouda Holland« - erhvervsdrivende, der anvender betegnelsen »gouda« - manglende søgsmålsinteresse))
 (2016/C 038/20)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (ved Rechtsanwälte M. Loschelder og V. Schoene)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved B. Schima, J. Guillem Carrau og G. von Rintelen, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman og B. Koopman, som befuldmægtigede) og Nederlandse Zuivelorganisatie (ved advocaten P. van Ginneken og G. Béquet)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Nederlandene og Nederlandse Zuivelorganisatie bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 16 af 19.1.2015.


text:
C 84/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 lovgivning, også når et direktiv om gensidig anerkendelse af 1) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har
 eksamensbeviser er blevet vedtaget for det pågældende erhverv, og det tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7 i Rådets
 ikke gennem anvendelsen af dette direktiv er muligt at fastslå, at direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret
 ansøgerens eksamensbevis eller -beviser automatisk kan anerkendes. ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991, artikel 6
 i Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om
 farligt affald samt, idet der bortses fra Gibraltar, artikel 14 i
 (1) EFT C 102 af 8.4.2000. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. de-
 cember 1994 om emballage og emballageaffald, idet det ikke
 har udarbejdet affaldshåndteringsplaner, der omfatter hele dets
 område, og som er i overensstemmelse med alle bestemmelserne
 i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156, i direktiv
 91/689 og i direktiv 94/62, og/eller har undladt at underrette
 Kommissionen herom.
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 DOMSTOLENS DOM sagens omkostninger.
 (Anden Afdeling)
 (1) EFT C 102 af 8.4.2000.
 af 24. januar 2002
 i sag C-35/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Traktatbrud — miljø — affald — direktiv 75/442/EØF,
 91/689/EØF og 94/62/EF — affaldshåndteringsplaner«)
 (Femte Afdeling)
 (2002/C 84/31)
 af 15. januar 2002
 (Processprog: engelsk)
 i sag C-43/00, Andersen og Jensen ApS mod Skattemini-
 steriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vestre
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- Landsret) (1)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (»Tilnærmelse af lovgivningerne — direktiv 90/434/EØF —
 fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af
 aktiver og ombytning af aktier — tilførsel af aktiver eller
 I sag C-35/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilførsel af en gren af en virksomhed — begreber«)
 (befuldmægtigede: R.B. Wainwright og L. Ström) mod Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuldmæg-
 (2002/C 84/32)
 tiget: R. Magrill, bistået af D. Wyatt, QC), angående en påstand
 om, at det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til (Processprog: dansk)
 artikel 7 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om
 affald (EFT L 194, s. 47), som ændret ved Rådets direktiv
 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32), artikel 6 i (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt gjort i Samling af Afgørelser)
 affald (EFT L 377, s. 20), og artikel 14 i Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om
 emballage og emballageaffald (EFT L 365, s. 10), idet det ikke
 har udarbejdet affaldshåndteringsplaner, som er i overensstem- I sag C-43/00, angående en anmodning, som Vestre Landsret
 melse med alle bestemmelserne i de nævnte direktiver, og/eller (Danmark) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen
 har undladt at give Kommissionen meddelelse herom, har for i den for nævnte ret verserende sag, Andersen og Jensen
 Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsforman- ApS mod


text:
Skatteministeriet, at opnå en præjudiciel afgørelse
 den, N. Colneric, og dommerne R. Schintgen og V. Skouris vedrørende fortolkningen af artikel 2, litra c) og i), i Rådets
 (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssek- direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatnings-
 retær: R. Grass, den 24. januar 2002 afsagt dom, hvis ordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning
 konklusion lyder således: af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater
 ---pagebreak--- 6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/21
 (EFT L 225, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Temco
 af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og Service Industries SA mod Samir Imzilyen, Mimoune Belfarh,
 dommerne S. von Bahr, A. La Pergola, L. Sevón og C.W.A. Tim- Abdesselam Afia-Aroussi, Khalil Lakhdar, procesdeltager: Ge-
 mermans; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: assiste- neral Maintenance Contractors SPRL (GMC), Weisspunkt SA,
 rende justitssekretær H. von Holstein, den 15. januar 2002 tidligere Buyle-Medros-Vaes Associates SA (BMV), at opnå en
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1,
 stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 77/187/EØF
 1) Artikel 2, litra c) og i), i Rådets direktiv 90/434/EØF af af 14. februar 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes
 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i
 spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele
 selskaber i forskellige medlemsstater skal fortolkes således, at af bedrifter (EFT L 61, s. 26), har Domstolen (Sjette Afdeling),
 der ikke foreligger en tilførsel af aktiver i direktivets forstand i sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og dommerne
 tilfælde, hvor en transaktion går ud på, at det indskydende C. Gulmann, J.-P. Puissochet (refererende dommer), R. Schint-
 selskab bevarer provenuet af et betydeligt lån, selskabet har gen og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: L.A. Geelhoed;
 optaget, mens de hertil svarende forpligtelser overføres til det justitssekretær: afdelingschef D. Louterman-Hubeau, den
 modtagende selskab. Det er herved uden betydning, at det 24. januar 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 indskydende selskab bevarer en mindre aktiepost i et tredje
 selskab.
 2) Det tilkommer den nationale ret at bedømme, om en tilførsel af
 aktiver vedrører en selvstændig bedrift i den forstand, hvori 1) Artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar
 udtrykket er anvendt i artikel 2, litra i), i direktiv 90/434, 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 dvs. en samlet enhed, der kan fungere ved hjælp af egne midler, varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med
 når det modtagende selskabs fremtidige likviditetsbehov skal overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal
 tilvejebringes ved en driftskredit fra et pengeinstitut, som bl.a. fortolkes således, at direktivet finder anvendelse på en situation,
 kræver, at aktionærerne i det modtagende selskab stiller hvor en ordregiver, der i henhold til kontrakt har overdraget
 sikkerhed i form af aktier, der repræsenterer selskabets kapital. rengøring af sine lokaler til en entreprenør, som har ladet en
 underentreprenør opfylde


text:
kontrakten, opsiger kontrakten og
 med henblik på udførelse af det samme arbejde indgår en ny
 (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 kontrakt med en anden entreprenør, selv om transaktionen ikke
 sker i forbindelse med en overdragelse af materielle eller
 immaterielle aktiver mellem den første entreprenør eller underen-
 treprenøren og den nye entreprenør, men den nye entreprenør i
 medfør af en kollektiv overenskomst overtager en del af
 underentreprenørens arbejdsstyrke, dog under forudsætning af,
 at der overtages en efter antal og kvalifikationer betydelig del af
 DOMSTOLENS DOM den arbejdsstyrke, som hos underentreprenøren var beskæftiget
 med opfyldelsen af entreprisekontrakten.
 (Sjette Afdeling)
 af 24. januar 2002
 2) Artikel 3, stk. 1, i direktiv 77/187 skal fortolkes således, at
 bestemmelsen ikke er til hinder for, at den arbejdskontrakt eller
 i sag C-51/00, Temco Service Industries SA mod Samir
 det arbejdsforhold, som en arbejdstager, der var ansat hos
 Imzilyen, Mimoune Belfarh, Abdesselam Afia-Aroussi,
 overdrageren på tidspunktet for overførslen af virksomheden i
 Khalil Lakhdar (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 direktivets artikel 1, stk. 1’s forstand, havde, fortsætter i forhold
 Cour du travail de Bruxelles) (1)
 til overdrageren, når den pågældende arbejdstager har modsat
 sig overførslen af hans arbejdskontrakt eller arbejdsforhold til
 (»Direktiv 77/187/EØF — varetagelse af arbejdstagernes erhververen.
 rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder«)
 (2002/C 84/33)
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-51/00, angående en anmodning, som Cour du travail
 de Bruxelles (Belgien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet


text:
16.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 336/31
 Sag anlagt den 13. september 2013 — ZZ mod Parlamentet
 (Sag F-86/13)
 2013/C 336/70
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved barrister P. Bentley, QC, og advokat R. Bäuerle)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om at forbyde sagsøgeren at tiltræde en stilling som rådgiver for Ukraines ministerpræsident i to år efter datoen for ophøret af hans ansættelse i Europa-Parlamentet.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Parlamentets afgørelse af 3. januar 2013 om at forbyde sagsøgeren at tiltræde en stilling som rådgiver for Ukraines ministerpræsident i to år efter ophøret af hans ansættelse i Europa-Parlamentet.
 —
 Annullation af Parlamentets afgørelse af 24. juni 2012 om afslag på sagsøgerens klage over Parlamentets afgørelse af 3. januar 2013.
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.11.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 340/11
 Ud over tilsidesñttelsen af de nñvnte bestemmelser i cËaÄo e Desenvolvimento de Recursos Humanos, ACE, mod
 grundforordningen er også princippet om den berettigede Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 forventning tilsidesat.
 Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 190
 Der er ingen tvivl om, at også generelle retsakter, Ð Dommen afsagt i sag T-72/97 ophñves.
 såsom forordninger, skal vñre tilstrñkkeligt begrundet,
 og det gñlder specielt de bestemmelser, som direkte
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 berùrer de interesser, de enkelte kategorier af erhvervs-
 drivende har (i dette tilfñlde de italienske sukkerroe-
 producenter). Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Forordning (EF) nr. 1361/98 indeholder ingen begrun-
 Retten har tilsidesat fñllesskabsretten ved bedùmmelsen af
 delse for, at der fastsñttes en afledt interventionspris
 de under sag T-72/97 (1) fremfùrte anbringender og argu-
 for fem andre medlemsstater, men ikke for Italien. Der
 menter.
 gives heller ingen begrundelse i forordning (EF)
 nr. 1360/98 med hensyn til fastsñttelsen af interventi-
 onsprisen. (1) EFT C 166 af 31.5.1997, s. 16.
 Ð Tilsidesñttelse af lighedsgrundsñtningen
 Mens der i artikel 1 i forordning (EF) nr. 1361/98 ikke
 er fastsat en afledt interventionspris for hvidt sukker
 for Italiens vedkommende, er der fastsat en sådan Sag anlagt den 18. september 1998 af Kommissionen for
 interventionspris for Det Forenede Kongerige, Irland, De Europñiske Fñllesskaber mod Storhertugdùmmet
 Portugal, Finland og Spanien. Luxembourg
 (Sag C-342/98)
 Den italienske regering gùr gñldende, at der foreligger
 (98/C 340/19)
 en tilsidesñttelse af lighedsprincippet og forskelsbe-
 handling, selv om den ikke er klar over, hvorfor der
 ikke er fastsat en afledt interventionspris for Italiens
 vedkommende, mens der er fastsat en sådan interventi- Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 onspris for de ùvrige medlemslande. 18. september 1998 anlagt sag mod Storhertugdùmmet
 Luxembourg af Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber ved GeÂrard Berscheid, Kommissionens Juridiske
 (1) EFT L 185 af 30.6.1998, s. 3.
 Tjeneste, som befuldmñgtiget, og med valgt adresse i
 (2) EFT L 185 af 30.6.1998, s. 1.
 (3) EFT L 177 af 1.7.1981, s. 4.
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Cen-
 tret, Kirchberg.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Appel ivñrksat den 17. september 1998 af Proderec Ð 1. Det fastslås, at Storhertugdùmmet Luxembourg har til-
 FormencËaÄo e Desenvolvimento de Recursos Humanos, sidesat sine forpligtelser dels efter artikel 2 i Kommis-
 ACE, til prùvelse af dom afsagt den 16. juli 1998 af De sionens direktiv 95/33/EF af 10. juli 1995 om ñndring
 Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Fjerde af Rådets direktiv 82/471/EéF om visse produkter, der
 Afdeling) i sag T-72/97, Proderec Ð FormacËaÄo e Desen- anvendes i foderstoffer (1), dels artikel 4 i Kommissio-
 volvimento de Recursos Humanos, ACE, mod Kommissio- nens direktiv 95/44/EF af 26. juli 1995 om de betingel-
 nen for De Europñiske Fñllesskaber ser, hvorunder visse skadegùrende planter, plantepro-
 dukter og andre objekter, der er anfùrt i bilag I-V til
 (Sag C-341/98 P) Rådets direktiv 77/93/EéF, må fùres ind i eller flyttes
 (98/C 340/18) inden for Fñllesskabet eller visse beskyttede zoner
 inden for


text:
dette med henblik på forsùg, forskning eller
 planteforñdling (2) samt artikel 2 i Kommissionens
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den direktiv 96/78/EF af 6. december 1996 om ñndring af
 17. september 1998 ivñrksat appel af Proderec Ð Forma- visse bilag til Rådets direktiv 77/93/EéF om foran-
 cËaÄo e Desenvolvimento de Recursos Humanos, ACE, ved staltninger mod indslñbning i Fñllesskabet af skadegù-
 advokat Manuel Rodrigues, Lissabon, og med valgt rere på planter eller planteprodukter og mod deres
 adresse i Luxembourg hos Luísa Maria Miranda Sousa spredning inden for Fñllesskabet (3), da det ikke inden
 Pires, 4A, rue Jean-JaureÁs, til prùvelse af dom afsagt den for de foreskrevne frister har sat de nùdvendige love
 16. juli 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste og administrative bestemmelser i kraft for at efter-
 Instans (Fjerde afdeling) i sag T-72/97, Proderec Ð Forma- komme disse direktiver.
 ---pagebreak--- C 340/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.11.98
 2. Storhertugdùmmet Luxembourg tilpligtes at betale er nùdvendige for at efterkomme det direktiv, der er nñvnt
 sagens omkostninger. i Kommissionens påstande.
 (1) EFT L 365 af 31.12.1994, s. 1.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 de i sag C-335/98 anfùrte. De i direktiverne fastsatte fri-
 ster udlùb henholdsvis den 30. juni 1996, den 1. februar
 1996 og den 1. januar 1997. Sag anlagt den 22. september 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 (1) EFT L 167 af 18.7.1995, s. 17.
 (Sag C-347/98)
 (2) EFT L 184 af 3.8.1995, s. 34. (98/C 340/21)
 (3) EFT L 321 af 12.12.1996, s. 20.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 22. september 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Dimi-
 trios Gouloussis og Peter Hillenkamp, som befuldmñgti-
 gede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Sag anlagt den 22. september 1998 af Kommissionen for Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 De Europñiske Fñllesskaber mod Irland
 (Sag C-346/98) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned-
 lagt fùlgende påstande:
 (98/C 340/20)
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 2, litra f), i
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Rådets forordning (EéF) nr. 1408/71 (1), idet det har
 22. september 1998 anlagt sag mod Irland af Kommissio- opkrñvet personlige bidrag på 13,07 % af belgiske
 nen for De Europñiske Fñllesskaber ved ledende juridisk pensioner for erhvervssygdomme til personer, som ikke
 konsulent Richard Wainwright og Michael Shotter, der er er bosat i Belgien og ikke lñngere er omfattet af den
 udstationeret som national ekspert ved Kommissionen, belgiske sociale sikringsordning.
 som befuldmñgtigede, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost-
 Tjeneste, Wagner-Centret.
 ninger.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Personer, som ikke lñngere er arbejdstagere eller selvstñn-
 Ð Det fastslås, at Irland ikke har overholdt sine forplig- dige erhvervsdrivende i Belgien og som har overfùrt deres
 telser i henhold til


text:
Europa-Parlamentet og Rådets bopñl til en anden medlemsstat, er udelukkende omfattet
 direktiv 94/60/EF af 20. december 1994 om fjortende af lovgivningen i denne medlemsstat. Som fùlge deraf er
 ñndring af direktiv 76/769/EéF om indbyrdes tilnñr- de belgiske myndigheder ikke berettigede til at opkrñve
 melse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov bidrag af belgiske pensioner for erhvervssygdomme fra
 fastsatte bestemmelser om begrñnsning af markedsfù- personer, som befinder sig i en sådan situation.
 ring og anvendelse af visse farlige stoffer og prñpara-
 ter (1), idet det ikke har vedtaget og offentliggjort de
 Det er med urette, at Belgien henviser til de i artikel 52 i
 love og administrative bestemmelser, der er nùdvendige
 forordning (EéF) nr. 1408/71 fastsatte ydelser til personer,
 for at efterkomme direktivet, og/eller ikke har under-
 som rammes af en arbejdsulykke eller pådrager sig en
 rettet Kommissionen herom.
 erhvervssygdom. Disse ydelser er ikke ydelser i anledning
 af sygdom i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i
 Ð Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. forordningens fùrste afsnit, men derimod andre natural-
 ydelser, som har til formål at opfylde de sñrlige behov
 som fùlge af arbejdsulykker eller erhvervssygdomme. I
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: modsñtning til reglen i artikel 33, er det ikke i henhold til
 afsnit 4 i forordning (EéF) nr. 1408/71 muligt for den
 kompetente medlemsstat at tilbageholde bidrag til finan-
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn siering af ydelser som fùlge af en arbejdsulykke eller en
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, erhvervssygdom.
 som det rettes til, indebñrer en forpligtelse for medlems-
 staterne til at overholde de frister for gennemfùrelsen, der (1) EFT 1971 II, s. 366.
 er fastsat i direktivet. Denne frist er udlùbet den 20. decem-
 ber 1995, uden at Irland har fastsat de bestemmelser, der


text:
16 . 3 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 77/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM over, skal en national domstol, når den bar mulighed
 af 14 . december 1995 herfor i henhold til de nationale retsregler, anvende
 bestemmelserne i EØF-traktatens artikel 3 , litra f), og
 i de forenede sager C-430/93 og C-431 /93 , Jeroen van artikel 85, 86 og 90, selv om den part i sagen, som har
 Schijndel og Johannes Nicolaas Cornelis van Veen mod interesse i, at de anvendes, ikke har påberåbt sig
 Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten ( anmodning dem .
 om præjudiciel afgørelse fra Nederlandenes Hoge
 Raad )(') 2 ) Fællesskabsretten pålægger ikke de nationale domstole
 (Kvalifikation af en erhvervspensionsfond som en virksom en forpligtelse til afegen drift at inddrage et anbringende
 hed — obligatorisk tilslutning til en erhvervstilknyttet om, at fællesskabsbestemmelser er overtrådt, når en
 pensionsordning — forenelighed med konkurrencereglerne stillingtagen til et sådant anbringende ville tvinge dem til
 — muligheden for først under en kassationsanke at gøre et at se bort fra princippet om, at de ikke aktivt griber ind i
 fællesskabsretligt anbringende gældende, som medfører en procesførelsen, ved at gå ud over den afgrænsning af
 ændring af sagens genstand og kræver en stillingtagen til sagen, som parterne har foretaget, og ved at lægge andre
 faktiske omstændigheder) faktiske forhold og omstændigheder til grund end dem,
 ( 96/C 77/01 ) som den part i sagen, der har interesse i, at fællesskabs
 bestemmelserne anvendes, har fremført til støtte for sin
 (Processprog: nederlandsk) påstand.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive (') EFT nr . C 338 af 15 . 12 . 1993 .
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-430/93 og C-431 /93 , angående en
 anmodning, som Nederlandenes Hoge Raad i medfør af
 EØF-traktatens artikel 1 77 har indgivet til Domstolen for i DOMSTOLENS DOM
 den for nævnte ret verserende sag Jeroen van Schijndel og ( Fjerde Afdeling )
 Johannes Nicolaas Cornelis van Veen mod Stichting Pen
 sioenfonds voor Fysiotherapeuten at opnå en præjudiciel af 14 . december 1995
 afgørelse dels vedrørende fortolkningen af fællesskabsretten i forenede sager C-106/94 og C-139/94, straffesager mod
 for så vidt angår en national domstols adgang til af egen drift Patrick Colin og Daniel Dupré ( anmodninger om præjudi
 at tage stilling til, om en national retsregel er forenelig med ciel afgørelse fra Cour d'appel de Bourges og Tribunal de
 EØF-traktatens artikel 3 , litra f), og artikel 5 , 85 , 86 og/eller grande instance de Paris ) (')
 90 , dels vedrørende fortolkningen af disse bestemmelser,
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez (Restitutioner for anvendelsen af sukker ved fremstillingen
 Iglesias , afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. af visse kemiske produkter — halspastiller — styrkende
 Edward , J.-P . Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. drikkevarer — tarifering)
 Mancini, F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida ( 96/C 77/02 )
 ( refererende dommer ), P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, J. L.


text:
Murray, P. Jann og H. Ragnemalm; generaladvokat: F. G. (Processprog: fransk)
 Jacobs; justitssekretær : R. Grass og ekspeditionssekretær
 FL A. Rühl den 14 . december 1995 afsagt dom, hvis (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 konklusion lyder således : offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 1 ) Under behandlingen af en sag vedrørende civilretlige I de forenede sager C-106/94 og C-139/94, angående
 rettigheder og forpligtelser, som parterne frit disponerer anmodninger, som Cour d'appel de Bourges ( Frankrig ) og
 ---pagebreak--- Nr . C 77/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 3 . 96
 Tribunal de grande instance de Paris i medfør af EF- ske formål, er varen ikke et farmaceutisk produkt
 traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for benhørende under denne position.
 nævnte retter verserende straffesager mod Patrick Colin for
 Distrithera SARL ( C-106/94 ) og Daniel Dupré for Labora
 (') EFT nr . C 132 af 14 . 5 . 1994 og EFT nr. C 188 af 9 . 7 .
 toires Valda SA ( C-139/94 ) at opnå præjudiciel afgørelse 1994 .
 vedrørende fortolkningen af den fælles toldtarif for så vidt
 angår tariferingen af styrkende drikkevarer og halspastiller
 og — i sag C-139/94 — vedrørende fortolkningen af
 Kommissionens forordning ( EØF ) nr . 717/85 af 19 . marts
 1985 om tarifering af varer i pos . 17.04 D I i den fælles
 toldtarif ( EFT nr. L 78 , s . 13 ), og af kapitel 30 i den fælles
 toldtarif og den kombinerede nomenklatur for så vidt angår
 tariferingen af halspastiller, har Domstolen ( Fjerde Afde DOMSTOLENS DOM
 ling), sammensat af afdelingsformanden, C. N. Kakouris, og ( Femte Afdeling )
 dommerne P. J. G. Kapteyn og J. L. Murray ( refererende
 dommer ); generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretær: af 14 . december 1995
 ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den 14 . de i sag C-162/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 cember 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : skaber mod Irland ( 1 )
 (Traktatbrudssøgsmål — direktiv 89/662/EØF — veteri
 nærkontrol — manglende gennemførelse)
 ( 96/C 77/03 )
 1 ) Når henses til sammensætningen, præsentationsmåden
 og funktionen henhører pastiller som røde Pulmoll
 pastiller under pos. 17.04 i den fælles toldtarif. (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 2 ) Når henses til sammensætningen, præsentationsmåden
 og funktionen henhører pastiller som grønne Pulmoll
 pastiller under pos. 17.04 i den fælles toldtarif. I sag C-162/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber, ved José Luis Iglesias Buhigues og James Macdonald
 Flett, som befuldmægtigede, mod Irland, ved Michael A.
 Buckley, som befuldmægtiget, angående en påstand om, at
 det fastslås, at Irland har tilsidesat de forpligtelser, der
 3 ) Når henses til sammensætningen, præsentationsmåden påhviler det i henhold til Rådets direktiv 89/662/EØF af
 og funktionen henhører drikkevarer som Sangart-eliksir 11 . december 1989 om veterinærkontrol i sammenhandelen
 under pos. 22.09 i den fælles toldtarif. i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre
 marked ( EFT nr. L 395


text:
, s . 13 ), navnlig direktivets artikel 22 ,
 samt traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab,
 ved ikke at sætte de nødvendige love og administrative
 bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet, har
 4 ) Når henses til sammensætningen, præsentationsmåden Domstolen ( Femte Afdeling ), sammensat af afdelingsfor
 og funktionen henhører drikkevarer som Quintonine manden, D. A. O. Edward ( refererende dommer), og
 eliksir under pos. 22.09 i den fælles toldtarif. dommerne J. C. Moitinho de Almeida , C. Gulmann, L.
 Sevón og M. Wathelet; generaladvokat: C. O. Lenz;
 justitssekretær: R. Grass , den 14 . december 1995 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således :
 5 ) Kommissionens forordning (EØF) nr. 717/85 af
 1 9. marts 1 985 om tarifering af varer i pos. 17.04 D I i 1 ) Irland har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i
 den fælles toldtarif kan ikke fortolkes således, at den henhold til artikel 22 i Rådets direktiv 89/662/EØF af
 omfatter varer, hvis sammensætning (vægtprocent) er 11 . december 1989 om veterinærkontrol i samhandelen
 en anden end den i forordningens artikel 1 angivne. i Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det
 indre marked, ved ikke at sætte alle de nødvendige love
 og administrative bestemmelser i kraft for at efter
 komme direktivet.
 6 ) Pos. 30.03 i den fælles toldtarif, som omfatter lægemid
 ler, skal fortolkes således, at den omfatter et produkt,
 2 ) Irland betaler sagens omkostninger.
 der består af sukker, men også og navnlig af aktive
 aromastoffer med medicinske egenskaber i en sådan
 mængde, at det udelukkende anvendes til terapeutiske ( 1 ) EFT nr . C 202 af 23 . 7 . 1994 .
 og profylaktiske formål. Når mængden af aromastoffer
 i produktets sammensætning ikke bevirker, at dette
 udelukkende anvendes til terapeutiske eller profylakti


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/7
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 5. maj 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-200/10 P) (1)
 (Appel - voldgiftsklausul - kontrakt om økonomisk støtte ydet af Fællesskabet til et projekt inden for rammerne af programmet »eContent« - Kommissionens opsigelse af en kontrakt - godtgørelse af støtteberettigede omkostninger - begrundelsen for Rettens dom)
 2011/C 186/11
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (ved dikigoros N. Korogiannakis)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved E. Manhaeve, som befuldmægtiget og avocats D. Philippe og M. Gouden)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 9. februar 2010 i sag T-340/07, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen, hvorved Retten på grundlag af en voldgiftsklausul frifandt Kommissionen for at betale, dels et beløb, der angiveligt skyldes appellanten, dels erstatning for opsigelse af en kontrakt om økonomisk støtte ydet af Fællesskabet til projektet »e-Content Exposure and Business Opportunities« (»EEBO«) (kontrakt nr. EDC-53007 EEBO/27873) indgået inden for rammerne af et flerårigt fællesskabsprogram til fremme af udvikling og brug af europæisk digitalt indhold på de globale net og til fremme af sproglig mangfoldighed i informationssamfundet (»eContent«-programmet).
 Konklusion
 1)
 Rettens dom af 9. februar 2010 i sag T-340/07, Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen, ophæves i det omfang, at Retten har undladt at træffe afgørelse om den af Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE nedlagte påstand om, at Kommissionen uanset opsigelsen af kontrakt EDC-53007 EEBO/27873 tilpligtes at betale 172 588,62 EUR, svarende til de omkostninger, som endnu ikke er blevet godtgjort af Kommissionen, og som appellanten har båret i forbindelse med nævnte kontrakt.
 2)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret, således at den kan træffe afgørelse om nævnte påstand nedlagt af Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 179 af 3.7.2010.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal du travail de Liège (Belgien) den 14. maj 2014 — Abdoulaye Amadou Tall mod Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)
 (Sag C-239/14)
 2014/C 223/14
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal du travail de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Abdoulaye Amadou Tall
 Sagsøgt: Centre public d’action sociale de Huy (CPAS de Huy)
 Præjudicielt spørgsmål
 I henhold til artikel 39/1 i loi du 15 décembre 1980 sur l’accès du territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers, sammenholdt med samme lovs artikel 39/2, stk. 1, tredje afsnit, artikel 39/76, artikel 39/82, stk. 4, andet afsnit, litra d), og artikel 57/6/2, kan en nægtelse af at behandle en fornyet asylansøgning kun anfægtes ved anlæggelse af en sag med påstand om annullation og en sag med påstand om udsættelse i ekstreme hastetilfælde. Er disse søgsmål, når de hverken tillader fuld prøvelse eller har opsættende virkning, og ansøgeren hverken har ret til ophold eller materiel bistand under prøvelsen, forenelige med kravene i artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 39 i Rådets direktiv 2005/85/EF af 1. december 2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne (1), hvori der fastsættes ret til effektive retsmidler?
 (1) EUT L 326, s. 13.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/52
 Appel iværksat den 8. april 2013 af Luigi Marcuccio til prøvelse af Personalerettens kendelse af 28. januar 2013 i sag F-92/12, Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag T-203/13 P)
 2013/C 156/95
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede kendelse annulleres i sin helhed og uden undtagelser.
 —
 Sagen hjemvises til fornyet behandling ved Personaleretten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Denne appel er iværksat til prøvelse af Personalerettens kendelse af 28. januar 2013 i sag F-92/12, Marcuccio mod Kommisisonen, hvorved den afviste et søgsmål, som var anlagt med påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse om at foretage indeholdelser i sagsøgerens invalidepension i oktober, november og december 2011, og påstand om tilbagebetaling af de indeholdte beløb.
 I den appellerede kendelse fastslog Personaleretten, at appellantens advokats underskrift nederst i det dokument, som blev sendt pr. fax den 5. september 2012, ikke var identisk med den underskrift, som fremgår af stævningen, der blev modtaget med posten den 13. september 2012.
 Appellanten gør gældende, at der er tale om en fuldstændig manglende begrundelse, herunder manglende oplysning af sagen, apodiktiske udsagn, tautologi, vilkårlighed, forvanskning og fordrejning af sagens faktiske omstændigheder og om en retlig fejl, herunder en forkert vurdering af de faktiske omstændigheder.


text:
12.8.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/7
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, KVS (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og C. Bergeot), angående
 International BV mod Minister van Landbouw, Natuurbeheer en påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har
 en Visserij, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og Rådets
 fortolkningen af artikel 3 i Rådets direktiv 88/407/EØF af direktiv 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyttelse af unge på
 14. juni 1988 om fastsættelse af de veterinærpolitimæssige arbejdspladsen (EFT L 216, s. 12), idet den ikke inden for
 krav i forbindelse med handelen inden for Fællesskabet med den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 frosset tyresæd og indførsel heraf (EFT L 194, s. 10), og af bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet,
 direktivets bilag B, kapitel I, punkt 1, litra b), både i den eller subsidiært ikke har givet meddelelse herom, har Domsto-
 oprindelig version og i den, der følger af Rådets direktiv len (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 93/60/EØF af 30. juni 1993 om ændring af direktiv 88/407 D.A.O. Edward, og dommerne P.J.G. Kapteyn (refererende
 og udvidelse af det til at omfatte frisk tyresæd (EFT L 186, dommer) og H. Ragnemalm; generaladvokat: A. Saggio; justits-
 s. 28), samt vedrørende sidstnævnte direktivs gyldighed, har sekretær: R. Grass, den 18. maj 2000 afsagt dom, hvis konklu-
 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af formanden for sion lyder således:
 Første Afdeling, L. Sevón (refererende dommer), som fungeren-
 de formand for Femte Afdeling, og dommerne P.J.G. Kapteyn, 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet; generaladvokat: til Rådets direktiv 94/33/EF af 22. juni 1994 om beskyttelse
 A. Saggio; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 18. maj af unge på arbejdspladsen, idet den ikke inden for den fastsatte
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er
 nødvendige for at efterkomme direktivet.
 Artikel 3, litra b), i Rådets direktiv 88/407/EØF af 14. juni 1988
 om fastsættelse af de veterinærpolitimæssige krav i forbindelse med 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 handelen inden for Fællesskabet med frosset tyresæd og indførsel
 heraf sammenholdt med direktivets bilag B, kapitel I, punkt 1, (1) EFT C 100 af 10.4.1999.
 litra b), i den oprindelige affattelse og i den affattelse, der følger af
 Rådets direktiv 93/60/EØF af 30. juni 1993 om ændring af direktiv
 88/407/EØF og om udvidelse af det til at omfatte frisk tyresæd, skal
 fortolkes således, at sæd fra en tyr, der inden indsættelsen på en
 godkendt tyrestation tilhørte en besætning, der ikke var officielt fri for
 brucellose, er udelukket fra handel inden for Fællesskabet allerede af
 den grund, at besætningen har ændret sundhedsstatus, mens dyret
 har været holdt i denne besætning. DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 312 af 10.10.1998. af 23. maj 2000
 i sag C-104/98, Johann Buchner m.fl. mod Sozialversiche-
 rungsanstalt der Bauern (anmodning om præjudiciel afgø-
 relse fra Oberster Gerichtshof) (1)
 (»Direktiv 79/7/EØF — ligebehandling


text:
af mænd og kvinder
 DOMSTOLENS DOM med hensyn til social sikring — førtidspension som følge af
 erhvervsudygtighed — forskellig pensionsalder for mænd og
 (Fjerde Afdeling) kvinder«)
 af 18. maj 2000 (2000/C 233/14)
 i sag C-45/99, Kommissionen for De Europæiske Fæl- (Processprog: tysk)
 lesskaber mod Den Franske Republik (1)
 (Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentligg-
 94/33/EF) jort i Samling af Afgørelser)
 (2000/C 233/13) I sag C-104/98, angående en anmodning, som Oberster
 Gerichtshof (Østrig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu
 artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 (Processprog: fransk) ret verserende sag, Johann Buchner m.fl. mod Sozialversiche-
 rungsanstalt der Bauern, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af artikel 7 i Rådets direktiv
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentligg- 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af
 jort i Samling af Afgørelser) princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn
 til social sikring (EFT 1979 L 6, s. 24), har Domstolen,
 I sag C-45/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 (befuldmægtiget: D. Gouloussis) mod Den Franske Republik formændene D.A.O. Edward og L. Sevón samt dommerne


text:
26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/27
 Sag anlagt den 28. februar 2003 af Kommissionen for De Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den Europæiske se truffet den 13. februar 2003 af Tribunal du travail de
 Union Bruxelles, 15. Afdeling, i sagen Vicenzo Piliego mod
 Centre public d’aide sociale de Bruxelles, C.P.A.S.
 (Sag C-94/03)
 (Sag C-95/03)
 (2003/C 101/45)
 (2003/C 101/46)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. fe-
 bruar 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Götz
 zur Hausen, Lena Ström og Elisabetta Righini, som befuldmæg-
 tigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Ved afgørelse truffet den 13. februar 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 4. marts 2003, har Tribunal du travail
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: de Bruxelles, 15. Afdeling, i sagen Vicenzo Piliego mod
 Centre public d’aide sociale de Bruxelles, C.P.A.S. forelagt
 — Rådets afgørelse af 19. december 2002, om indgåelse De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 på Fællesskabets vegne af Rotterdam-konventionen om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 proceduren for forudgående informeret samtykke for
 visse farlige kemikalier og pesticider i international han-
 del ( 1), annulleres. 1. Skal Rådets forordning nr. 1612/68/EØF (1) af 15. okto-
 ber 1968 fortolkes således, at den omfatter en medlems-
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. stats statsborger, der opholder sig på en anden medlems-
 stats område for at søge beskæftigelse der, og som er
 indlogeret på et af offentlige myndigheder godkendt
 herberg, hvor han udfører et faktisk og reelt arbejde til
 gengæld for kost og logi inden for rammerne af en
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter jobgenoptræningsordning, der er iværksat af det pågæl-
 dende herberg, og som over for værtsmedlemsstatens
 sociale myndigheder ansøger om en social ydelse i
 henhold til en ordning uden bidragspligt, der sikrer et
 Kommissionens påstand om, at afgørelsen skal annulleres, økonomisk eksistensminimum?
 bygger på en tilsidesættelse af traktaten, der er et resultat af et
 fejlagtigt valg af hjemmel. Ved indgåelse af aftalen kan
 hjemmelsspørgsmålet ikke anses for at være en ren formsag.
 Derimod har valget mellem artikel 133 og 175 EF store 2. Subsidiært: Skal fællesskabsretten, og navnlig artikel 12
 konsekvenser for kompetencefordelingen mellem Fællesskabet EF, 17 EF og 18 EF, fortolkes således, at en unionsborger,
 og dets medlemsstater. Som Domstolen flere gange har udtalt, der opholder sig lovligt på en medlemsstats område, hvis
 har Fællesskabets kompetence på handelsområdet en eksklusiv statsborgerskab han ikke besidder — uagtet de restriktive
 karakter. For at sikre en sammenhængende og effektiv beskyt- bestemmelser i værtsmedlemsstatens nationale lovgiv-
 telse af Fællesskabets interesser på området for international ning — på samme betingelser som værtsmedlemsstatens
 handel kan denne eksklusivitet ikke fraviges. Som det følger af statsborgere skal kunne modtage sociale ydelser i henhold
 artikel 174, stk. 4, andet afsnit, EF, er Fællesskabets kompeten- til en ordning uden bidragspligt, der sikrer et økonomisk
 cer udadtil på miljøområdet derimod sidestillet med medlems- eksistensminimum? Hvorledes forholder det sig, hvis
 staternes. Valg af hjemmel har også konsekvenser i forhold


text:
til værtsmedlemsstaten beslutter at bringe denne fælles-
 fremgangsmåden for vedtagelse af en fællesskabsretsakt. skabsborgers opholdstilladelse til ophør, fordi han ikke
 råder over tilstrækkelige midler til at undgå, at han falder
 værtsmedlemsstatens sociale system til byrde?
 Ved at støtte sin afgørelse om indgåelse af konventionen om
 forudgående informeret samtykke på artikel 175, stk. 1,
 fremfor på artikel 133 EF har Rådet derfor tilsidesat Fællesska-
 bets eksklusive kompetence til at godkende konventionen. (1 ) Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15.10.1968 om arbejds-
 kraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II,
 s. 467).
 ( 1) EUT L 63 af 6.3.2003, s. 27.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. december 2012 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-577/10) (1)
 (Traktatbrud - artikel 56 TEUF - fri udveksling af tjenesteydelser - national lovgivning, som pålægger selvstændige tjenesteydere med hjemsted i andre medlemsstater en forpligtelse til at afgive en forhåndserklæring - strafferetlige sanktioner - hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser - sondring objektivt begrundet - tvingende almene hensyn - forebyggelse af bedrageri - bekæmpelse af illoyal konkurrence - beskyttelse af selvstændige erhvervsdrivende - proportionalitet)
 2013/C 46/03
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved E. Traversa, C. Vrignon og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved M. Jacobs og C. Pochet, som befuldmægtigede, bistået af avocat S. Rodrigues)
 Kongeriget Danmark (ved C. Vang, S. Juul Jørgensen og V. Pasternak Jørgensen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — tilsidesættelse af artikel 56 TEUF — national lovgivning, der pålægger selvstændige tjenesteydere etableret i andre medlemsstater en forpligtelse til at afgive en forudgående erklæring (»Limosa«-erklæringen) — hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser — restriktionens diskriminerende karakter — manglende begrundelse og forholdsmæssighed
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 TEUF, idet det har vedtaget artikel 137, nr. 8, artikel 138, tredje led, artikel 153 samt artikel 157, nr. 3, i rammelov (I) af 27. december 2006 i den affattelse, der har fundet anvendelse siden den 1. april 2007, og herved pålægger selvstændige tjenesteydere med hjemsted i en anden medlemsstat end Kongeriget Belgien at afgive en erklæring forud for udøvelse af deres virksomhed i Belgien.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 72 af 5.3.2011.


text:
16.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 120/13
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 2. marts 2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband mod Kommissionen
 (Sag T-27/11 R)
 (Særlige rettergangsformer - begæring om foreløbige forholdsregler - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2011/C 120/32
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Rheinischer Sparkassen- und Giroverband (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne A. Rosenfeld og I. Liebach)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn, B. Martenczuk og T. Maxian Rusche, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 21. december 2010 C(2010) 9525 endelig om statsstøtte MC 8/2009 og C 43/2009 Tyskland — WestLB overdragelser, for så vidt som den medfører, at Westdeutsche Immobilien Bank AG’s nye transaktioner efter 15. april 2011 bringes til ophør.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
22.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 374/15
 DOMSTOLENS DOM
 af 20. september 2011
 i sag E-5/11
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge
 (En kontraherende parts manglende opfyldelse af sine forpligtelser — Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed — Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1891/2006 af 18. december 2006 om flerårig finansiering af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002)
 2011/C 374/10
 I sag E-5/11, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge, angående PÅSTAND om, at det fastslås, at Kongeriget Norge ved ikke at træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre a) den retsakt, der er nævnt i punkt 56o i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og b) den retsakt, der er nævnt i pkt. 56oa i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2038/2006 af 18. december 2006 om flerårig finansiering af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002), som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, i sin nationale retsorden inden for den fastsatte frist har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 7, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 20. september 2011.
 Domskonklusionen lyder således:
 1)
 Det fastslås, at Kongeriget Norge ved ikke at træffe de nødvendige foranstaltninger til at gennemføre a) den retsakt, der er nævnt i punkt 56o i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1406/2002 af 27. juni 2002 om oprettelse af et europæisk agentur for søfartssikkerhed), som tilpasset EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, og b) den retsakt, der er nævnt i pkt. 56oa i kapitel V i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2038/2006 af 18. december 2006 om flerårig finansiering af Det Europæiske Agentur for Søfartssikkerheds tiltag til bekæmpelse af forurening fra skibe og om ændring af forordning (EF) nr. 1406/2002), som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, i sin nationale retsorden inden for den fastsatte frist har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 7.
 2)
 Kongeriget Norge tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/38
 Appel iværksat den 14. maj 2007 af Asa Sundholm til prøvelse af dom afsagt den 1. marts 2007 af Retten for EU-personalesager i sag F-30/05, Sundholm mod Kommissionen
 (Sag T-164/07 P)
 (2007/C 155/69)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Asa Sundholm (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Ophævelse af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 1. marts 2007 i sag F-30/05, Sundholm mod Kommissionen.
 —
 Der træffes en ny afgørelse med følgende indhold: Kommissionens afgørelse om udfærdigelsen af appellantens karriereudviklingsrapport for bedømmelsesåret 2003 annulleres, og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i første instans og i appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 I appelskriftet har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af dom afsagt af Retten for EU-personalesager, hvorved denne frifandt Kommissionen for appellantens påstand om annullation af hendes karriereudviklingsrapport for perioden fra 1. januar til 31. december 2003.
 Til støtte for søgsmålet har appellanten gjort gældende, at EU-personaleretten har begået en retlig fejl ved ikke at tage anbringendet om tilsidesættelse af retten til kontradiktion til følge.


text:
Nr . C 31 /20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 2 . 96
 Det ses vanskeligt, hvorledes valget af en fortjenstmargen på Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 5 % kan være berettiget, når henses til, at Kommissionen i
 forbindelse med en regional procedure vedrørende det Sagsøgerne anfører, at Kommissionen indtil nu har undladt
 samme produkt — der var begrænset til Det Forenede at træffe en endelig beslutning vedrørende sagsøgernes
 Kongerige, og hvorved Kommissionen godtog kvantitative anmodning om en negativattest eller en fritagelse med
 tilsagn fra maj 1994 — accepterede en fortjenstmargen på hensyn til det reglement for godkendelse af kranudlejnings
 10% . virksomheder, som sagsøgerne har anmeldt, og hvortil der
 er knyttet et forbud mod leje af ikke-godkendte kraner, selv
 om sagsøgerne i medfør af EF-traktatens artikel 175
 Sagsøgeren gør endelig gældende, at en fortjenstmargen på udtrykkeligt har anmodet herom . En national domstol har
 15% er udtryk for et absolut minimum, som ville sætte
 industrien i Fællesskabet i stand til dels at finansiere de
 under en sag om foreløbige forholdsregler bestemt, at
 lejeforbuddet ikke skal finde anvendelse, så længe Kommis
 nødvendige investeringer til vedligeholdelse, dels at foretage sionen ikke har truffet en endelig beslutning. Ifølge sagsø
 nye investeringer med henblik på modernisering og udskift gerne risikerer de som følge af det af den nationale domstol
 ning af eksisterende anlæg. nedlagte forbud, at det nationale Raad voor de Certificatie
 tilbagekalder deres godkendelse, hvorved deres fortsatte
 eksistens og anseelse bringes i fare .
 Sagsøgerne gør gældende, at Kommissionens passivitet er
 ulovlig, idet den er i strid med artikel 6 i den europæiske
 menneskerettighedskonvention, navnlig kravet om en rime
 lig frist, og med almindelige retsgrundsætninger, navnlig
 retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den
 Sag anlagt den 27. november 1995 af Stichting Certificatie berettigede forventning og kontradiktionsprincippet.
 Kraanverhuurbedrijf og Federatie van Nederlandse Kraan
 verhuurbedrijven mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 ( Sag T-2 13/95 )
 ( 96/C 31 /47 ) Slettelse af de forenede sager T-97/93 m.fl. ( )
 ( 96/C 31 /48 )
 (Processprog: nederlandsk) (Processprog: tysk)
 Ved kendelse af 11 . december 1995 har formanden for
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 27 . november 1995 anlagt sag mod Kommissionen for Første Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers
 De Europæiske Fællesskaber af Stichting Certificatie Kraan Ret i Første Instans besluttet, at de forenede sager T-142/93 ,
 verhuurbedrijf og Federatie van Nederlandse Kraanver Heinz Günther Herken mod Rådet for Den Europæiske
 Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 huurbedrijven, Culemborg ( Nederlandene ), ved advoka
 terne M. van Empel , Amsterdam, og T. Janssens, Bruxelles, og T-149/93 , Hans Roper mod Rådet for Den Europæiske
 Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat M. Loesch,
 11 , rue Goethe.
 skal slettes af registret.
 f 1 ) EFT nr . C 178 af 18 . 7 . 1990 , EFT nr . C 146 af 5 . 6 . 1991 og
 EFT nr . C 44 af 19 . 2 .


text:
1992 .
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 1 ) Det fastslås, at Det Europæiske Fællesskab er ansvarlig
 for den skade, sagsøgerne lider og vil lide som følge af
 den i stævningen nævnte retsstridige adfærd fra Kom
 missionens side . Slettelse af sag T-224/94 (')
 ( 96/C 31 /49 )
 2 ) Det Europæiske Fællesskab tilpligtes at erstatte skaden
 (Processprog: engelsk)
 og at opgøre dens omfang efter aftale med sagsøgerne,
 og det fastslås, at såfremt parterne ikke kan nå til Ved kendelse af 18 . december 1995 har formanden for
 enighed om opgørelsen af skadens omfang, skal denne Femte Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers
 fastsættes af Retten, om nødvendigt efter indhentelse af Ret i Første Instans besluttet, at sag T-224/94 , Ferchimex
 en sagkyndig erklæring med henblik på en nøjagtig NV mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissio
 opgørelse af skaden. nen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registret.
 3 ) Det Europæiske Fællesskab tilpligtes at betale sagens
 omkostninger . (!) EFT nr . C 218 af 6 . 8 . 1994 .


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/31
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 20. september 2001
 den 20. september 2001
 i sag T-171/00, Peter Spruyt mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 i sag T-95/01, Gérald Coget m.fl. mod Revisionsretten for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — sikring mod risici for erhvervssygdomme
 og ulykker — tilkendelse af ydelser i henhold til vedtægtens
 artikel 73 — ulykke i forbindelse med drageflyvning)
 (Tjenestemænd — stillingen som generalsekretær — indkal-
 delse af ansøgninger — erhvervserfaring på »højt niveau« —
 (2002/C 3/53) institutionens vide skønsbeføjelse — indkaldelse til samtale)
 (Processprog: fransk)
 (2002/C 3/54)
 I sag T-171/00, Peter Spruyt, tjenestemand ved Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber, Arolo di Leggiuno (Italien), (Processprog: fransk)
 ved avocat E. Boigelot, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 mægtiget: J. Currall), angående påstand om annullation af
 Kommissionens afgørelse af 13. september 1999, hvorved den
 meddelte sagsøgeren afslag på ansøgning om anvendelse af
 artikel 73 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske
 Fællesskaber, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af I sag T-95/01, Gérald Coget, tjenestemand ved Revisionsretten
 afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne K. Lenaerts og for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Hettange-Grande
 M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den (Frankrig), Pierre Hugé, tjenestemand ved Revisionsretten
 20. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bonnevoie
 (Luxembourg), og Emmanuel Gabolde, tjenestemand ved Revi-
 sionsretten for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Metz
 1) Kommissionens afgørelse af 13. september 1999 om at (Frankrig), ved avocat A. Soulier, og med valgt adresse i
 meddele sagsøgeren afslag på ansøgning om anvendelse af Luxembourg, mod Revisionsretten for De Europæiske Fælles-
 artikel 73 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske skaber (befuldmægtigede: J.-M. Stenier, P. Giusta, B. Schäfer og
 Fællesskaber annulleres. D. Waelbroeck), angående en påstand om annullation af
 Revisionsrettens afgørelse af 22. februar 2001 om at udnævne
 Michel Hervé i stillingen som institutionens generalsekretær
 2) Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren udgifter til med virkning fra den 1. juli 2001, har Retten (Tredje Afdeling),
 lægebehandling i forbindelse med hans ulykke i forbindelse med sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne
 drageflyvning den 9. maj 1999 ud over de udgifter, som han K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers,
 fik godtgjort i medfør af vedtægtens artikel 72. og forhøjet med den 20. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 5,75 % i morarenter fra den 13. september 1999. således:
 3) Kommissionen tilpligtes at dække sagsøgerens midlertidige
 fuldstændige og delvise uarbejdsdygtighed samt hans varige 1) Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 delvise uarbejdsdygtighed som følge af ulykken på de vilkår, der
 er fastsat i artikel 73 i vedtægten og ordningen om dækning af
 risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjenestemænd ved
 De Europæiske Fællesskaber. 2) Hver part betaler sine egne omkostninger, herunder omkostnin-
 gerne i forbindelse med de to sager om foreløbige forholdsregler.
 4) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EFT


text:
1.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 264/9
 DOMSTOLENS DOM — kan pålægge de berørte virksomheder sanktioner for deres
 tidligere adfærd, når denne adfærd blot blev gjort lettere
 eller fremmet af den nationale lovgivning, hvorved der dog
 af 9. september 2003 skal tages hensyn til det særlige indhold af den lovgivning,
 på grundlag af hvilken virksomhederne handlede.
 i sag C-198/01, Consorzio Industrie Fiammiferi (CIF)
 2) Det tilkommer den forelæggende ret at bedømme, hvorvidt en
 mod Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 national lovgivning, som giver et ministerium beføjelse til at
 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribuna-
 fastsætte salgspriser for et produkt og desuden tildeler en
 le amministrativo regionale per il Lazio) (1)
 obligatorisk sammenslutning af producenter beføjelse til at
 fordele produktionen mellem virksomhederne — med henblik
 (»Konkurrenceret — konkurrencebegrænsende national lov- på anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF — kan anses for en
 givning — nationale konkurrencemyndigheders beføjelse til lovgivning, som bevarer muligheden for konkurrence, som kan
 at erklære en sådan lovgivning uanvendelig — betingelser hindres, begrænses eller fordrejes ved en selvstændig adfærd fra
 for, at virksomheder ikke ifalder ansvar for konkurrencebe- virksomhedernes side.
 grænsende adfærd«)
 (1) EFT C 227 af 11.8.2001.
 (2003/C 264/14)
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 I sag C-198/01, angående en anmodning, som Tribunale af 11. september 2003
 amministrativo regionale per il Lazio (Italien) i medfør af
 artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag, Consorzio Industrie Fiammiferi (CIF) mod i sag C-207/01, Altair Chimica SpA mod ENEL Distribuzio-
 Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato at opnå en ne SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 81 Corte d’appello di Firenze) (1)
 EF, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez
 Iglesias, afdelingsformændene J.-P. Puissochet, M. Wathelet (»Konkurrence — dominerende stilling — levering af elektri-
 (refererende dommer) og C.W.A. Timmermans samt dommer- citet — opkrævning af en »sovrapprezzo««)
 ne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La Pergola, P. Jann,
 V. Skouris, S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 kat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hew- (2003/C 264/15)
 lett, den 9. september 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således: (Processprog: italiensk)
 1) En national konkurrencemyndighed, der bl.a. har til opgave at (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 kontrollere overholdelsen af artikel 81 EF, og som behandler en gjort i Samling af Afgørelser)
 sag vedrørende virksomheders adfærd, der strider mod arti-
 kel 81, stk. 1, EF, og som er pålagt eller begunstiges af en
 national lovgivning, der legitimerer eller forstærker virkningerne
 af denne adfærd, navnlig med henblik på prisfastsættelse eller I sag C-207/01, angående en anmodning, som Corte d’appello
 markedsopdeling, di Firenze (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Altair
 — skal undlade at anvende denne nationale lovgivning Chimica SpA mod ENEL Distribuzione SpA at opnå en
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 81
 EF,


text:
82 EF og 85 EF, af Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar
 — kan ikke pålægge de berørte virksomheder sanktioner for 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer,
 deres adfærd, når denne var blevet dem pålagt af denne om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed
 nationale lovgivning (EFT L 76, s. 1), som ændret ved Rådets direktiv 96/99/EF af
 30. december 1996 (EFT 1997 L 8, s. 12), samt af Rådets
 — kan pålægge virksomhederne sanktioner for deres adfærd henstilling 81/924/EØF af 27. oktober 1981 om eltarifstruktu-
 i tiden efter beslutningen om, at denne nationale lovgiv- rer inden for Fællesskabet (EFT L 337, s. 12), har Domstolen
 ning ikke kan finde anvendelse, når denne beslutning er (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puis-
 blevet endelig i forhold til virksomhederne sochet, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer),


text:
12.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 337/33
 Sag anlagt den 11. august 2015 — Othman mod Rådet
 (Sag T-464/15)
 (2015/C 337/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Razan Othman (Damaskus, Syrien) (ved advokat E. Ruchat)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens søgsmål antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold.
 —
 Som følge heraf annulleres afgørelse 2015/837/FUSP af 28. maj 2015 samt de efterfølgende retsakter, for så vidt som de angår sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender, som i det væsentlige er identiske med eller svarer til dem, der er gjort gældende i sag T-432/11, Makhlouf mod Rådet (1).
 (1) EUT C 290, s. 13.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 3. december 2009 — Finanzamt Burgdorf mod Manfred Bog
 (Sag C-497/09)
 2010/C 63/34
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt Burgdorf
 Sagsøgt: Manfred Bog
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er der tale om en levering som omhandlet i artikel 5 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (1), når der sælges tilberedte spisevarer eller måltider til umiddelbar indtagelse på stedet?
 2)
 Er det for besvarelsen af det første spørgsmål af betydning, om der udføres yderligere tjenesteydelseselementer (tilrådighedsstillelse af spiseplads)?
 3)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, ønskes følgende oplyst: Skal begrebet »levnedsmidler« i bilag H, kategori 1, til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter fortolkes således, at det kun omfatter levnedsmidler, der sælges »ud af huset«, som det typisk sker i forbindelse med fødevarebutikker, eller omfatter det også spisevarer eller måltider, der — ved kogning, stegning, bagning eller på anden vis — er tilberedt til umiddelbar indtagelse på stedet?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/4
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. juni 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-254/05) (1)
 (Traktatbrud - artikel 28 EF og 30 EF - Kvantitative importrestriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - automatiske brandovervågningsystemer med punktdetektorer - krav om overensstemmelse med en national standard - national typegodkendelsesprocedure)
 (2007/C 170/06)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Stromsky, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved M. Wimmer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 28 EF — national lovgivning, der kræver, at automatiske brandovervågningsystemer med punktdetektorer, som lovligt er fremstillet eller markedsført i en anden medlemsstat og som ikke er forsynet med »CE-mærkning«, skal være i overensstemmelse med nationale normer, skal typegodkendes samt underkastes tests og prøvninger, som allerede er foretaget i en anden medlemsstat
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 28, idet det kræver, at automatiske brandovervågningsystemer med punktdetektorer, som lovligt er fremstillet eller markedsført i en anden medlemsstat, og som ikke er forsynet med CE-mærkning
 —
 skal være i overensstemmelse med den belgiske standard NBN S 21-100 om konstruktion af automatiske brandovervågningssystemer med punktdetektorer af september 1986, som ændret ved tillæg nr. 2 af august 1996
 —
 skal typegodkendes af BOSEC (Belgian Organisation for Security Certification), hvilket er en hindring, som forværres af de uforholdsmæssigt høje omkostninger, der er forbundet med en sådan godkendelse, og
 —
 skal undersøges og efterprøves inden for rammerne af typegodkendelsesproceduren, hvilket hovedsageligt er en gentagelse af kontrolforanstaltninger, der allerede er gennemført inden for rammerne af andre procedurer i en anden medlemsstat.
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 205 af 20.8.2005.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/56
 Sag anlagt den 25. september 2009 — El Corte Inglés mod KHIM — Pucci International (Emidio Tucci)
 (Sag T-373/09)
 2009/C 282/105
 Stævningen er affattet på: spansk
 Parter
 Sagsøger: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien) (ved abogado J. Rivas Zurdo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Nederlandene)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. juni 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (forenede sager R 770/2008-2 og 826/2008-2) annulleres i det omfang, afgørelsen ved delvist at give medhold i de af sagsøgeren og indsigeren indgivne klager afslår registrering af EF-varemærkeansøgning nr. 3 679 591 for klasse 3, 18, 24, 25 og for »materiale til rengøringsformål; ståluld« i klasse 21.
 —
 Det ansøgte EF-varemærke »EMIDIO TUCCI« (nr. 3 679 591) fremmes i fuldt omfang til registrering.
 —
 Sagsøgte og i givet fald den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: El Corte Inglés, SA.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »EMIDIO TUCCI« (ansøgning nr. 3 679 594) med håndskrevne bogstaver for varer og tjenesteydelser i klasse 1-45.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EMILIO PUCCI INTERNATIONAL B.V.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket »EMILIO PUCCI« nr. 203 570 (klasse 18 og 24), de italienske ordmærker nr. 769 250 (klasse 3, 14, 18, 21, 24, 25 og 33) og nr. 274 991 (klasse 9, 12, 18, 20, 26, 27 og 34) og det italienske figurmærke nr. 275 894 (klasse 14, 18, 24 og 25).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist medhold i indsigelsen.
 Appelkammerets afgørelse: Delvist medhold i de af sagsøgeren og indsigeren indgivne klager.
 Søgsmålsgrunde: Urigtig fortolkning af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/2
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 11. juni 2015 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA mod Fernando Quintano Ujeta og María Isabel Sánchez García (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia — Spanien)
 (Sag C-602/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - aftaleforhold mellem en erhvervsdrivende og en forbruger - pantebrev - vilkår om morarente - førtidsindfrielsesbestemmelse - procedure med henblik på realisering af pant i fast ejendom - tilpasning af rentebeløbet - den nationale rets kompetence))
 (2015/C 320/02)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 Sagsøgte: Fernando Quintano Ujeta og María Isabel Sánchez García
 Konklusion
 1)
 Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for nationale bestemmelser, der fastsætter en tilpasning af morarenter i forbindelse med en aftale om pantelån, for så vidt som disse nationale bestemmelser:
 —
 ikke foregriber bedømmelsen ved den nationale ret, for hvilken en sag om realisering af pantet er indbragt, af hvorvidt denne aftales kontraktvilkår om morarenter er »urimelige«, og
 —
 ikke er til hinder for, at denne ret kan tilsidesætte nævnte vilkår, såfremt den fastslår, at dette vilkår er »urimeligt« som omhandlet i dette direktivs artikel 3, stk. 1.
 2)
 Direktiv 93/13 skal fortolkes således, at den omstændighed, at dette vilkår ikke er blevet opfyldt, når en national retsinstans har fastslået, at et kontraktvilkår, der er indgået mellem en forbruger og en erhvervsdrivende, er »urimeligt« som omhandlet i artikel 3, stk. 1, direktiv 93/13, ikke i sig selv kan være til hinder for, at den nationale retsinstans kan drage alle konsekvenserne af, at det nævnte vilkår er et urimeligt kontraktvilkår.
 (1) EUT C 31 af 1.2.2014.


text:
C 79/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.3.2000
 Sag anlagt den 8. december 1999 af Bogoljub Karic, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Dragomir Karic, Milenka Karic, Sreten Karic og Zoran
 Karic mod Rådet for Den Europæiske Union — Annullation af Kommissionens afgørelse af 9. februar
 1999 om at anse sagsøgerns udeblivelse i tidsrummet 8. til
 (Sag T-350/99) 17. december 1998 og 25. januar 1999 for ubeføjede og
 fradrage dem i sagsøgerens årlige ferie.
 (2000/C 79/76)
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 8. december 1999 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Bogoljub Karic og fire andre sagsøgere Sagsøgeren anfører, at afgørelsen om at anse sagsøgerens
 ved solicitor Nicolas Rollason og barrister Tim Eicke og med udeblivelser på grund af sygdom for ubeføjede og fradrage
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Elvinger, Hoss & dem i den årlige ferie er retsstridig. Sagsøgeren mener nemlig,
 Prussen, 2, place Winston Churchill. at Kommissionen ved ikke reelt at tillade sagsøgeren at bestride
 institutionens rådgivende læges afgørelse om ikke at acceptere
 den af sagsøgeren fremlagte lægeattest for fravær som følge af
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: sygdom, har tilsidesat vedtægtens artikel 59, stk. 1 og 3, samt
 retten til kontradiktion og begrundelsespligten. Sagsøgeren
 — Rådets afgørelse 1999/612/FUSP og/eller den afgørelse der hævder desuden, at den rådgivende læge har anlagt en klart
 synes at være blevet truffet den 6. december 1999, som fejlagtig vurdering ved ikke at have erkendt alvorligheden af
 endnu ikke er blevet offentliggjort i EF-Tidende, men sagsøgerens sygdom.
 som blev offentliggjort som pressemeddelelse på Rådets
 hjemmeside den 6. december 1999, annulleres.
 — Rådet tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De af sagsøgerne anførte søgsmålsgrunde og væsentligste Sag anlagt den 10. december 1999 af NV Calberson
 argumenter svarer til de i sag T-349/99 anførte. Sagsøgerne Belgium mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 gør endvidere gældende, at de anfægtede afgørelser forhindrer skaber
 dem i at udøve deres ret til et familieliv, som er beskyttet i
 henhold til artikel 8, stk. 1, i Den Europæiske Menneskerettig-
 hedskonvention og artikel 6, stk. 2, EU. (Sag T-353/99)
 (2000/C 79/78)
 (Processprog: nederlandsk)
 Sag anlagt den 9. december 1999 af »M« mod Kommis- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 sionen for De Europæiske Fællesskaber den 10. december 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af NV Calberson Belgium, Bornem
 (Sag T-352/99) (Belgien), ved L. Gheysens, advokatkontoret Gheysens & Part-
 ners, Wevelgem (Belgien), og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokat R. Reding, rue J. P. Brasseur 2.
 (2000/C 79/77)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: fransk)
 — Kommissionens beslutninger af 19. juli 1999 K(1999)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der 2140 endelig udg. (sag Rec 8/98 — ordregiver Lema) og
 den 9. december 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De K(1999) 2143 endelig udg. (sag Rec 9/98 — ordregiver
 Europæiske Fællesskaber af »M« ved advokaterne Jean-Noël Consumer


text:
24.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 27. januar 2004 af Consiglio di Stato in sede giurisdizionale, femte afdeling, i sagen SABA Italia mod Comune di Bolzano e SEAB spa
 (Sag C-216/04)
 (2004/C 190/13)
 Ved kendelse afsagt den 27. januar 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 24. maj 2004, har Consiglio di Stato in sede giurisdizionale, femte afdeling, i den for retten verserende sag SABA Italia mod Comune di Bolzano e SEAB spa. forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er den direkte tildeling — dvs. i strid med ordningen med udvælgelse af leverandøren i henhold til direktiv 92/50/EØF (1) — af en kontrakt om drift af offentlige betalingsparkeringspladser til et offentligt aktieselskab som omhandlet i artikel 44, stk. 6, litra b), i lov nr. 1, af 4. januar 1993 fra regionen Trentino-Alto Adige, som ændret ved artikel 10 i lov nr. 10 af 23. januar 1998, forenelig med fællesskabsretten og navnlig med princippet om den frie udveksling af tjenesteydelser, forbuddet mod forskelsbehandling og den fri konkurrence som omhandlet i artikel 12 EF, 45 EF, 46 EF, 49 EF og 86 EF?
 (1) EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.


text:
24.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 21/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 21. november 2003 af Hoge Raad der Nederlan- afsagt den 21. november 2003 af Hoge Raad der Nederlan-
 den i sagen Senior Engineering Investments BV mod den i sagen Intermodal Transports BV mod Staatssecreta-
 Staatssecretaris van Financiën. ris van Financiën.
 (Sag C-495/03)
 (Sag C-494/03)
 (2004/C 21/42)
 (2004/C 21/41)
 Ved dom afsagt den 21. november 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 24. november 2003, har Hoge Raad
 der Nederlanden i sagen Intermodal Transports BV mod
 Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske Fælles-
 Ved dom afsagt den 21. november 2003, indgået til Domsto-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 lens Justitskontor den 24. november 2003, har Hoge Raad der
 følgende spørgsmål:
 Nederlanden i sagen Senior Engineering Investments BV
 mod Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse 1. Skal en national ret, når en afgiftspligtig under en sag,
 af følgende spørgsmål: som er indbragt for retten om tariferingen af en bestemt
 vare i henhold til den kombinerede nomenklatur (1),
 påberåber sig en opfattelse, der er anlagt af en toldmyn-
 1. Er det i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/ dighed — som den, der er kommet til udtryk i en
 335/EØF (1) af 17. juli 1969, som ændret ved direktiv 85/ bindende tariferingsoplysning til en tredjemand om en
 303/EØF (2) af 10. juni 1985, tilladt, at der opkræves lignende vare — og retten finder, at den bindende
 kapitaltilførselsafgift af et selskab i forbindelse med en tariferingsoplysning ikke er i overensstemmelse med den
 direkte, uformel kapitalindbetaling fra selskabets moder- kombinerede nomenklatur, forelægge De Europæiske
 selskab til selskabets datterselskab, og hvilke omstændig- Fællesskabers Domstol spørgsmål om fortolkningen af
 heder er i bekræftende fald af betydning i denne sammen- den kombinerede nomenklatur?
 hæng? Har det navnlig betydning, om selskabet under en
 økonomisk synsvinkel må anses for at være det, der reelt 2. Skal position 8709 i den kombinerede nomenklatur
 drager fordel af den direkte, uformelle kapitalindbetaling? fortolkes således, at køretøjer som dem, der er omhandlet
 i denne sag, hører under denne position?
 2. Indebærer den frie etableringsret i henhold til EF-trakta-
 tens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF), sammen- (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og
 holdt med EF-traktatens artikel 58 (nu artikel 48 EF) et statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT 1987 L 256).
 forbud mod, at en medlemsstats afgiftsforvaltning fører
 den politik, at der ikke pålægges et selskab kapitaltilfør-
 selsafgift i forbindelse med en direkte, uformel kapitalind-
 betaling fra selskabets moderselskab til et datterselskab af
 selskabet, men kun hvis datterselskabet er hjemmehøren-
 de i medlemsstaten, og har det i denne sammenhæng
 betydning — når det lægges til grund, at direktivet i et
 tilfælde som det foreliggende tillader, at der opkræves
 kapitaltilførselsafgift såvel af selskabet som af modersel-
 Sag anlagt den 24. november 2003 af Kommissionen for
 skabet — om der


text:
på koncernniveau opkræves mere i
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 kapitaltilførselsafgift, end det ville have været tilfældet,
 hvis både selskabet og dets datterselskab havde været
 hjemmehørende i Nederlandene? (Sag C-496/03)
 (2004/C 21/43)
 (1) Rådets direktiv 69/335/EØF af 17.7.1969 om kapitaltilførselsaf-
 gifter (EFT 1969 II, s. 405).
 (2) Rådets direktiv 85/303/EØF af 10.6.1985 om ændring af direktiv
 69/335/EØF om kapitaltilførselsafgifter (EFT L 156 af 15.6.1985,
 s. 23). Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 C.-F. Durand og F. Simonetti, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg.


text:
6.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/17
 Sag anlagt den 15. september 2010 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-445/10)
 ()
 2010/C 301/25
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Egerer og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/2/EF af 14. marts 2007 om opbygning af en infrastruktur for geografisk information i Det Europæiske Fællesskab (Inspire) (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller ikke fuldt ud har givet Kommissionen meddelelse herom.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 14. maj 2009.
 (1) EUT L 108, s. 1


text:
20.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 222/13
 Rettens dom af 3. maj 2016 – Iran Insurance mod Rådet
 (Sag T-63/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - ulovlighedsindsigelse - artikel 46, stk. 2, i forordning (EU) nr. 267/2012 - artikel 215 TEUF - artikel 20, stk. 1, litra c), i afgørelse 2010/413/FUSP, som ændret ved artikel 1, nr. 7), i afgørelse 2012/35/FUSP - artikel 23, stk. 2, litra d), i forordning nr. 267/2012 - grundlæggende rettigheder - artikel 2 TEU, 21 TEU og 23 TEU - artikel 17 og 52 i chartret om grundlæggende rettigheder - fejlskøn - ligebehandling - forbud mod forskelsbehandling - princippet om god forvaltningsskik - begrundelsespligt - magtfordrejning - berettiget forventning - proportionalitet))
 (2016/C 222/14)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (ved advokat D. Luff)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved I. Rodios og M. Bishop, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og D. Gauci, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation, i medfør af artikel 263 TEUF og 275 TEUF, af Rådets afgørelse 2013/661/FUSP af 15. november 2013 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 306, s. 18) og af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1154/2013 af 15. november 2013 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 306, s. 3), for så vidt som disse vedrører sagsøgeren, dels en påstand om, at det fastslås, at artikel 20, stk. 1, litra c), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39), som ændret ved artikel 1, nr. 7), i Rådets afgørelse 2012/35/FUSP af 23. januar 2012 (EUT L 19, s. 22), samt artikel 23, stk. 2, litra d), og artikel 46, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT L 88, s. 1) ikke finder anvendelse på sagsøgeren i medfør af artikel 277 TEUF
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Iran Insurance Company betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 78 af 15.3.2014.


text:
16.5.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/10
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. marts 2009 — Dachsberger & Söhne GmbH mod Zollamt Salzburg, Erstattungen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Østrig)
 (Sag C-77/08) (1)
 (Eksportrestitution - differentieret restitution - tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen - udførselsangivelse - manglende bevis for afslutning af formaliteterne for overgang til frit forbrug i destinationslandet - sanktion)
 2009/C 113/19
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dachsberger & Söhne GmbH
 Sagsøgt: Zollamt Salzburg, Erstattungen
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — fortolkning af artikel 11, stk. 1, andet afsnit, andet punktum, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1), som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2945/94 af 2. december 1994 om ændring af forordning (EØF) nr. 3665/87 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, for så vidt angår tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb og sanktionsbeløb (EFT L 310, s. 57) — begrebet anmodning om den differentierede del af eksportrestitutionen — anvendelsen af sanktion ved mangelfulde oplysninger om bestemmelseslandet i udførelsesangivelsen
 Konklusion
 Artikel 11, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 495/97 af 18. marts 1997, skal fortolkes således, at der i tilfælde af differentieret restitution ikke fremsættes anmodning om den differentierede del af restitutionen på tidspunktet for fremlæggelsen af den anmodning, der er omhandlet i artikel 47, stk. 1, i forordning nr. 3665/87, eller af de dokumenter vedrørende udbetaling af restitution, der er omhandlet i forordningens artikel 47, stk. 2, men på tidspunktet for fremlæggelsen af det i forordningens artikel 3, stk. 5, omhandlede dokument. Den omstændighed, at dette dokument indeholder oplysninger, som kan føre til en højere restitution end den gældende, og som viser sig at være fejlagtige, medfører følgelig anvendelsen af den sanktion, der er fastsat i forordningens artikel 11, stk. 1, første og andet afsnit, bortset fra de i samme forordnings artikel 11, stk. 1, tredje og syvende afsnit, fastsatte tilfælde.
 (1) EUT C 128 af 24.5.2008.


text:
16.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 122/5
 DOMSTOLENS DOM
 af 24. september 2014
 i sag E-7/14
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge
 (En EØS-stats tilsidesættelse af sine forpligtelser — fri udveksling af tjenesteydelser — EØS-aftalens artikel 36 — fuld registreringsafgift for leasede motorkøretøjer, der importeres midlertidigt af personer med bopæl i Norge)
 (2015/C 122/06)
 I sag E-7/14, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Kongeriget Norge, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 36, idet det har opretholdt nationale bestemmelser, hvorefter der skal betales fuld registreringsafgift for leasede køretøjer, der er registreret i udlandet, og som importeres midlertidigt til Norge af personer med bopæl i Norge, uden at den pågældende har ret til fritagelse eller tilbagebetaling, når køretøjet hverken er tiltænkt hovedsageligt at skulle anvendes permanent i Norge eller rent faktisk anvendes på denne måde, har Domstolen, sammensat af præsidenten, Carl Baudenbacher, og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 24. september 2014.
 Domskonklusionen lyder således:
 1.
 Kongeriget Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 36, idet det har opretholdt nationale bestemmelser, hvorefter der skal betales fuld registreringsafgift for leasede køretøjer, der er registreret i udlandet, og som importeres midlertidigt til Norge af personer med bopæl i Norge, uden at den pågældende har ret til fritagelse eller tilbagebetaling, når køretøjet hverken er tiltænkt hovedsageligt at skulle anvendes permanent i Norge eller rent faktisk anvendes på denne måde.
 2.
 Kongeriget Norge betaler sagens omkostninger.


text:
5.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgericht Bonn (Tyskland) den 9. september 2009 — Pfleiderer AG mod Bundeskartellamt
 (Sag C-360/09)
 2009/C 297/23
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Bonn
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pfleiderer AG
 Sagsøgt: Bundeskartellamt
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal de fællesskabsretlige konkurrenceregler — herunder navnlig artikel 11 og 12 i forordning nr. 1/2003 og artikel 10, stk. 2, EF, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, litra g), EF (1) — fortolkes således, at den skadelidte i forhold til et kartel inden for rammerne af civilretlig forfølgelse ikke kan opnå aktindsigt i ansøgninger om bødenedsættelse og de af ansøgeren i denne forbindelse frivilligt fremlagte oplysninger og dokumenter, der er indgivet til en medlemsstats konkurrencemyndighed i forbindelse med et nationalt samarbejdsprogram inden for rammerne af en procedure, der (også) omfatter pålæggelse af bøde med henblik på håndhævelse af artikel 81 EF?
 (1) EFT L 1, s. 1.


text:
27.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 88/17
 DOMSTOLENS DOM
 af 6. december 2013
 i sag E-18/13
 EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (En kontraherende parts tilsidesættelse af sine forpligtelser — direktiv 2001/81/EF — manglende gennemførelse)
 2014/C 88/14
 I sag E-18/13, EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island, vedrørende en påstand om, at det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 21ar i bilag XX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/81/EF af 23. oktober 2001 om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer, som tilpasset aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til EØS-aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt, eller ikke straks har underrettet Tilsynsmyndigheden herom, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen (refererende dommer) og Páll Hreinsson, afsagt dom den 6. december 2013.
 Domskonklusionen lyder således:
 1)
 Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er omhandlet i punkt 21ar i bilag XX til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, dvs. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/81/EF af 23. oktober 2001 om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer, som tilpasset aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet Island ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de foranstaltninger, som er nødvendige for at gennemføre nævnte retsakt.
 2)
 Island betaler sagens omkostninger.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/10
 Sag anlagt den 17. maj 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-216/05)
 (2005/C 193/17)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. maj 2005 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved X. Lewis, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 og 8 i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1), som ændret ved Rådets Direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (2), idet det har betinget den fuldstændige og effektive inddragelse af offentligheden i visse miljøkonsekvensvurderinger af forudgående betaling af deltagelsesgebyr.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den irske planlovgivning bestemmer, at planmyndigheden eller appelnævnet i planlægningssager kan opkræve offentligheden deltagelsesgebyr for at fremkomme med bemærkninger eller udtale sig i planlægningssager og for at fremkomme med bemærkninger under appel af planlægningssager. Kommissionen har gjort gældende, at opkrævningen af sådanne deltagelsesgebyrer er i strid med direktiv 85/337/EØF, som ændret ved direktiv 97/11/EØF, af følgende grunde:
 —
 der er ingen udtrykkelig bestemmelse i direktivet, der tillader opkrævningen af sådanne gebyrer
 —
 sådanne gebyrer er i strid med direktivets opbygning og formål
 —
 ordlyden af direktivets artikel 6, stk. 2, og artikel 3, åbner ikke mulighed for den frihed i fortolkningen, som Irland søger at give den, og
 —
 Irland har vanskeliggjort udøvelsen af de rettigheder, offentligheden er givet i medfør af direktivets artikel 6, stk. 2.
 (1) EFT L 175 af 5.7.1985 s. 40.
 (2) EFT L 73 af 14.3.1997 s. 5.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 5. juli 2007 — Hans Markus Kofoed mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret, Danmark)
 (Sag C-321/05) (1)
 (Direktiv 90/434/EØF - fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier - national afgørelse, hvorved en ombytning af selskabsandele undergives beskatning - ombytning af selskabsandele - udlodning af udbytte, der finder sted kort efter - retsmisbrug)
 (2007/C 199/09)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hans Markus Kofoed
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 1) — ombytning af aktier umiddelbart efterfulgt af en udlodning af udbytte fra det erhvervende selskab, der er større end 10 % af den pålydende værdi af de ombyttede aktier
 Konklusion
 Under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende skal et udbytte som det, der blev udbetalt, ikke indgå i beregningen af den »kontante udligningssum« som omhandlet i artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 90/434/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater, og en ombytning af selskabsandele som den, der er genstand for hovedsagen, udgør derfor en »ombytning af aktier« som omhandlet i dette direktivs artikel 2, litra d).
 Følgelig er artikel 8, stk. 1, i direktiv 90/434 principielt til hinder for, at en sådan ombytning af selskabsandele beskattes, medmindre nationale retsforskrifter om retsmisbrug, skattesvig eller skatteunddragelse kan fortolkes i overensstemmelse med nævnte direktivs artikel 11, stk. 1, litra a), og dermed begrunde, at ombytningen beskattes.
 (1) EUT C 257 af 15.10.2005.