text:
Ved dom afsagt den 14. december 1994, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 18 . januar 1995, har Tribu
 Sag anlagt den 17. januar 1995 af Kommissionen for De nal de grande instance de Morlaix i sagen E. A. R. L. de
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Kerlast mod 1 . Union régionale de coopératives agricoles
 (Sag C-14/95 ) (UNICOPA) og 2 . Coopérative du Trieux forelagt De
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 ( 95/C 54/20 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1 ) Kan artikel 7 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 857/84 (*)
 17. januar 1995 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af fortolkes således, at den indebærer et forbud mod, at
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk producenter opretter interessentskaber ( som ifølge
 konsulent Gérard Rozet, som befuldmægtiget, og med valgt deres natur ikke har nogen retsevne, ikke kan gøres
 adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner gældende over for tredjemand og er af hemmelig
 Centret, Kirchberg. karakter), idet dette betragtes som skjult bortforpagt
 ning af kvotér, eller er sådanne interessentskaber tilladt
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : som nødvendige strukturelle tilpasninger, jf. artikel 1 i
 forordning ( EØF ) nr. 856/84 (2)?
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har sat de love og
 administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige 2 ) Skal artikel 12, litra c ), i forordning (EØF) nr. 857/84 og
 for at efterkomme artikel 3a i forordning (EØF) nr. 764/89 (3 ) fortolkes
 ---pagebreak--- 4 . 3 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/13
 således, at de indebærer et krav om en faktisk genop digheders kompetente tjenestegrene, da ansøgningerne om
 tagelse af produktionen foretaget af producenten per tilbagebetaling — ifølge de klager, Kommissionen har
 sonligt? modtaget — normalt bliver behandlet med forsinkelser på
 op til tolv måneder.
 3 ) Er EØF-traktatens artikel 40, stk. 3 , til hinder for, at en
 medlemsstat i medfør af forordning (EØF ) nr . 857/84 af Den manglende samarbejdsvilje, som de spanske myndighe
 31 . marts 1984 (som ændret ved forordning ( EØF) der har udvist ved ikke at besvare Kommissionens skriftlige
 nr. 764/89 af 20. marts 1989 ) beslutter at forbyde henvendelser, udgør efter Kommissionens opfattelse, når
 interessentskaber og tillade særlige sammenslutninger henses til sagens store betydning, en tilsidesættelse af
 med henblik på fælles drift (groupements agricoles EF-traktatens artikel 5 .
 d'exploitation en commun, GAEC ) for så vidt angår
 mælkeproduktionen ?
 (!) EFT nr . L 90 af 1 . 4. 1984 , s. 13 .
 (2 ) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984, s . 10 . Sag anlagt den 18. januar 1995 af Kommissionen for De
 (3 ) EFT nr. L 84 af 29 . 3 . 1989, s . 2 . Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-17/95 )
 95/C 54/23
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 18 . januar 1995 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Sag anlagt den


text:
18. januar 1995 af Kommissionen for De Kommissionen for D.e Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien konsulent Gérard Rozet, som befuldmægtiget, og med valgt
 (Sag C-16/95 ) adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Wagner
 Centret, Kirchberg.
 (95/C 54/22 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 18 . januar 1995 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af 1 . Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har sat de
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Bianca love og administrative bestemmelser i kraft, der er
 Rodriguez Galindo og Enrico Traversa, Kommissionens nødvendige for at efterkomme
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos Georgios Kremlis, Kommissio — Rådets direktiv 91/67/EØF af 28 . januar 1991 om
 nens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg. dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af
 akvakulturdyr og -produkter ( ] )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : — Rådets direktiv 91 /628/EØF af 19 . november 1991
 om besykttelse af dyr under transport og om
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine ændring af direktiv 90/425/EØF og 91/496/EØF (2 )
 forpligtelser i henhold til traktaten og
 — Rådets direktiv" 92/35/EØF af 29 . april 1992 om
 a) ved ikke at overholde fristen på seks måneder for
 fastsættelse af regler for kontrol med og foranstalt
 tilbagebetaling af merværdiafgift til afgiftspligtige ninger til bekæmpelse af hestepest ( 3 )
 personer, der ikke er etableret i indlandet, i strid med
 artikel 7, stk. 4, i ottende direktiv 79/1072/EØF af og/eller ikke har underrettet Kommissionen herom og
 6 . december 1979 om foranstaltninger til tilbagebe således ikke har overholdt sine forpligtelser i henhold til
 taling af merværdiafgift til afgiftspligtige personer, næstsidste artikel i ovennævnte direktiver samt til
 der ikke er etableret i indlandet EF-traktaten.
 b) ved at have tilsidesat den samarbejdspligt, der 2 . Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens
 påhveiler medlemsstaterne i henhold til EF-trakta omkostninger.
 tens artikel 5 .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme
 som i sag C-14/94 (4). Fristerne for gennemførelse udløb den
 1 . januar 1993 .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (!) EFT nr. L 46 af 19 . 2 . 1991 , s. 1 .
 Selv om der findes spanske regler, som i princippet er (2 ) EFT nr. L 340 af 11 . 12 . 1991 , s. 17.
 vedtaget i henhold til Ottende direktiv, finder Kommissionen (3 ) EFT nr. L 157 af 10 . 6 . 1992, s . 19 .
 det godtgjort, at fristen på seks måneder for tilbagebetaling (4 ) Se side 12 i denne Tidende.
 af moms til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i
 indlandet, ikke altid overholdes af de spanske afgiftsmyn

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/61
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 21. april 2008 — Boudova m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-78/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - udnævnelse - indplacering i lønklasse - hjælpeansatte udnævnt til tjenestemænd - udvælgelsesprøve offentliggjort før ikrafttrædelse af den nye vedtægt - akt, der indeholder et klagepunkt - formaliteten)
 (2008/C 223/115)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Stanislava Boudova m.fl. (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat M.-A. Lucas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at efterkomme de anmodninger, som sagsøgerne, der er tidligere hjælpeansatte, der blev udnævnt til tjenestemænd efter at have bestået en generel udvælgelsesprøve for lønklasse B5/B4, havde indgivet om ændring af deres indplacering i lønklasse — påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 247 af 20.10.2007, s. 42.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/50
 Sag anlagt den 11. februar 2004 af Marie Tzirani mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-45/04)
 (2004/C 94/137)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 11. februar 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Marie Tzirani, Bruxelles, ved avocat Eric Boigelot, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 11. februar 2003 om ikke at tage sagsøgerens ansøgning i betragtning ved besættelsen af A2-stillingen som direktør i »Direktoratet Vedtægten: politik, forvaltning og rådgivning«.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, jf. artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning om ikke at tage hendes ansøgning i betragtning ved besættelsen af A2-stillingen som direktør i »Direktoratet Vedtægten: politik, forvaltning og rådgivning«.
 Til støtte for sine påstande har hun har gjort gældende, at der er tale om
 —
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 7, 14, 29, stk. 1, litra a), og artikel 45 og af reglerne om udnævnelse af tjenestemænd i lønklasse A1 og A2
 —
 magtfordrejning
 —
 et åbenbart fejlskøn fra ansættelsesmyndighedens side
 —
 tilsidesættelse af legalitetsprincippet, af princippet om ret til en karriere og af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder.
 Sagsøgeren har navnlig fremhævet, at hendes faglige profil passer til den pågældende stilling, således som denne er beskrevet i meddelelsen om ledig stilling, hvilket ikke er tilfældet med hensyn til den, der i sidste instans blev udnævnt, og som kun kunne påberåbe sig erfaring fra et kabinet.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 30. maj 2017 — Safa Nicu Sepahan Co. mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-45/15 P) (1)
 ((Appel - erstatningssøgsmål - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran - liste over de personer og enheder, der er omfattet af indefrysningen af pengemidler og økonomiske ressourcer - økonomisk skade - ikke-økonomisk skade - fejl i fastlæggelsen af erstatningsbeløbet - foreligger ikke - kontraappel - betingelser, der er nødvendige for, at Den Europæiske Union ifalder ansvar uden for kontraktforhold - forpligtelse til at godtgøre, at der er grundlag for de restriktive foranstaltninger - tilstrækkeligt kvalificeret tilsidesættelse))
 (2017/C 249/02)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Safa Nicu Sepahan Co. (ved advokat A. Bahrami)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved R. Liudvinaviciute-Cordeiro, M. Bishop og I. Gurov, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland ved M. Gray, som befuldmægtiget
 Konklusion
 1)
 De af Safa Nicu Sepahan Co. og Rådet for Den Europæiske Union iværksatte appeller forkastes.
 2)
 Safa Nicu Sepahan Co. og Rådet bærer deres egne omkostninger.
 3)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 118 af 13.4.2015.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia (Spanien) den 25. maj 2016 — Europamur Alimentación S.A. mod Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
 (Sag C-295/16)
 (2016/C 305/21)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Contencioso-Administrative no 4 de Murcia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Europamur Alimentación S.A.
 Sagsøgt: Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktiv 2005/29/EF (1) om urimelig handelspraksis fortolkes således, at det er til hinder for en national bestemmelse som artikel 14 i lov nr. 7/1996 af 15. januar 1996 om detailhandel [(LOCM)], som er strengere end det pågældende direktiv, idet nævnte bestemmelse uden videre forbyder salg med tab — som også omfatter engrosvirksomheder — idet en sådan praksis betragtes som en administrativ overtrædelse, og der som følge heraf skal fastsættes en sanktion herfor, under hensyn til, at den spanske lov ud over en regulering af markedet har til formål at beskytte forbrugernes interesser?
 2)
 Skal direktiv 2005/29/EF fortolkes således, at det er til hinder for den nævnte artikel 14 i LOCM, selv om den pågældende nationale bestemmelse giver mulighed for at udelukke salg med tab fra forbuddet, forudsat at (i) den krænkende part beviser, at salget havde til formål at tilpasse priserne til en eller flere konkurrenter, som var i stand til at have en væsentlig indvirkning på den pågældendes salg, eller (ii) salget vedrører letfordærvelige varer, som inden for et kort tidsrum vil være uegnet til brug?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 149, s. 22).


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/15
 Sag anlagt den 12. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-53/08)
 (2008/C 107/23)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Braun og H. Støvlbæk, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat artikel 43 EF og 45 EF, idet den i § 6, stk. 1, i Notariatsordnung har betinget adgangen til notarerhvervet af, at ansøgeren er østrigsk statsborger.
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat artikel 43 EF og 45 EF, idet den ikke har gennemført direktiv 89/48/EF (eller direktiv 2005/36/EF) med hensyn til notarerhvervet.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at artikel 43 EF forbyder enhver form for forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, som er en følge af lovgivning i form af restriktioner for etableringsfriheden. Kommissionen har anført, at i medfør af artikel 45, stk. 1, EF finder kapitlet vedrørende etableringsretten ikke anvendelse på virksomhed, som varigt eller lejlighedsvist er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed i en medlemsstat.
 I henhold til Notariatsordnung er det kun østrigske statsborgere, som kan udnævnes til notarer i Østrig. Ifølge Kommissionen udgør de pågældende bestemmelser derfor en forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og krænker etableringsfriheden for statsborgere fra andre medlemsstater, idet de hindres i at udøve notarerhvervet.
 Ifølge Kommissionen er notarvirksomhed ikke omfattet af undtagelsen i artikel 45 EF, og etableringsfriheden finder derfor anvendelse på notarerhvervet.
 Det er Kommissionens opfattelse, at med henblik på besvarelsen af spørgsmålet om, hvad der forstås ved »offentlig myndighed« som omhandlet i artikel 45 EF, må der først henvises til fortolkningen på nationalt plan. Virksomhed, som i en medlemsstat ikke henhører under offentlig myndighed, kan ikke anses for at være omfattet af undtagelsen, selv om den samme virksomhed henhører under offentlig myndighed i andre medlemsstater. For det andet skal begrebet »offentlig myndighed« og rækkevidden heraf med henblik på en fortolkning af artikel 45 EF bestemmes fællesskabsretligt, og betydningen heraf må fortolkes ensartet og selvstændigt af Domstolen. Ifølge Kommissionen betyder den omstændighed, at den østrigske lovgiver og de østrigske domstole anser notarvirksomhed for principielt at være forbundet med udøvelse af offentlig myndighed, således ikke, at sådan virksomhed ikke er omfattet af etableringsfriheden i henholder til en strengere fællesskabsretlig vurdering. Artikel 45, stk. 1, EF må som en undtagelse til en grundlæggende frihed fortolkes indskrænkende.
 Kommissionen har præciseret, at på integrations nuværende udviklingstrin er det særligt vanskeligt at finde et sagligt grundlag for en betingelse om statsborgerskab i relation til notarvirksomhed. Der er ingen af disse former for virksomhed, selv om de måtte være af myndighedsudøvende karakter, som indebærer en særlig tilknytning til staten, således som det er tilfældet ved statsborgerskab. Desuden er der ingen af disse former for virksomhed, som ved hjælp af suveræne kompetencer og anvendelse af statsmagt risikerer at skabe konflikter med statsborgere.
 De former for virksomhed som Republikken Østrig har angivet som begrundelse for kravet om statsborgerskab — certificering af


text:
juridiske akter og aftaler, indsættelse af en fuldbyrdelsesklausul, juridisk rådgivning og virksomhed som »Gerichtskommissar« (en notar, som er udpeget af retten til at gennemføre visse procedurehandlinger) — er ikke tilstrækkelige til at begrunde anvendelsen af artikel 45 EF. For så vidt som disse former for virksomhed rent faktisk er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed, er der tale om en indirekte forbindelse. Kommissionen har desuden præciseret, at udøvelse af offentlig myndighed desuden ikke må sammenblandes med virksomhed, der udøves i offentlighedens interesse. Det forhold, at offentligheden drager nytte af denne form for virksomhed, indebærer ikke nødvendigvis, at der er tale om offentlig myndighed. Former for virksomhed, som søger at fremme almeninteressen og ikke enkeltpersoners interesser forudsætter ikke nødvendigvis overførsel af offentlig myndighed. Det er Kommissionens opfattelse, at selvom en egentlig udøvelse af offentlig myndighed fortsat kan forbeholdes en medlemsstats egne statsborgere, kan udøvelse af en given form for virksomhed i almenhedens interesse, som eksempelvis er tilfældet med hensyn til forebyggende retspleje, også sikres ved med hensyn til adgangen til erhvervet at anvende specifikke regler og kontrol.
 Det er derfor Kommissionens opfattelse, at ingen af de former for virksomhed, vurderet hver for sig eller samlet, som notarer i Østrig er beskæftiget med, er direkte eller specifikt forbundet med udøvelse af offentlig myndighed som omhandlet i retspraksis.


text:
29.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/23
 Sag anlagt den 29. august 2011 — Colgate-Palmolive mod KHIM — dm drogerie markt (360° SONIC ENERGY)
 (Sag T-467/11)
 2011/C 319/49
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Colgate-Palmolive Company (New York, De Forenede Stater) (ved advokaterne M. Zintler og G. Schindler)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 25. maj 2011 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1094/2010-2) annulleres.
 —
 Indsigelsen afvises.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Colgate-Palmolive Company
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »360° SONIC ENERGY«, for »tandbørster« i klasse 21 — EF-varemærkeansøgning nr. 6236533
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Den internationale varemærkeregistrering nr. 842882 af ordmærket »SONIC POWER« for varer i klasse 3 og 21
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og EF-varemærkeansøgningen afslået i sin helhed.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt fandt, at der var risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker.


text:
C 144/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 Slettelse af sag C-282/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-288/01,
 Ulf Thomsen mod Finanzamt Flensburg (anmodning om
 (2002/C 144/66) præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 275 af 29.9.2001.
 Ved kendelse af 21. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-282/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001. Slettelse af sag C-350/01 (1)
 (2002/C 144/69)
 Ved kendelse af 6. marts 2002 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-287/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-350/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 (2002/C 144/67) Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 317 af 10.11.2001.
 Ved kendelse af 11. april 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-287/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001. Slettelse af sag C-409/01 (1)
 (2002/C 144/70)
 Ved kendelse af 22. marts 2002 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-288/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-409/01,
 Rolando Salusest mod Giovanni Petrucci (anmodning om
 (2002/C 144/68) præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile e penale di L’Aquila),
 skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 6. marts 2002 har præsidenten for De (1) EFT C 348 af 8.12.2001.


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/33
 Sag anlagt den 22. februar 2008 — Miguelez Herreras mod Kommissionen
 (Sag F-22/08)
 (2008/C 116/63)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Benedicta Miguelez Herreras (Bruxelles, Belgien) (ved avocat M. van der Woude)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelse af 17. april 2007 for så vidt som sagsøgeren ikke herved tildeles supplerende prioritetspoints og tildelingen af to prioritetspoints og i alt 23 points i forfremmelsesåret 2003 således fastholdes.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelse af 17. april 2007 for så vidt som sagsøgeren ikke herved tildeles supplerende prioritetspoints og tildelingen af to prioritetspoints og i alt 23 points i forfremmelsesåret 2003 således fastholdes.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale en godtgørelse på 5 000 EUR.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/37
 Rettens dom af 17. marts 2016 — Vanhalewyn mod EEAS
 (Sag T-792/14 P) (1)
 ((Appel - personalesag - tjenestemænd - løn - EEAS’s ansatte, der gør tjeneste i et tredjeland - afskaffelse af godtgørelsen for levevilkårene for ansatte, der gør tjeneste i Mauritius - manglende vedtagelse af de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 10 i bilag X til vedtægten))
 (2016/C 156/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Eric Vanhalewyn (Grand Baie, Mauritius) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Den anden part i appelsagen: Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS) (ved S. Marquardt og M. Silva, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) den 25. september 2014, Osorio m.fl. mod EEAS (F-101/13, Sml. Pers., EU:F:2014:223), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) den 25. september 2014, Osorio m.fl. mod EEAS (F-101/13) ophæves, for så vidt som Personaleretten frifandt Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil i søgsmålet anlagt af Eric Vanhalewyn.
 2)
 Afgørelse truffet af den administrative generaldirektør for Tjenesten for EU’s Optræden Udadtil (EEAS) den 19. december 2012 om ændring af godtgørelsen for levevilkårene, der udbetales til tjenestemænd, der gør tjeneste i et tredjeland, annulleres, for så vidt som den afskaffer godtgørelsen for levevilkårene, der er fastsat i artikel 10 til bilag X til vedtægten for tjenestemænd i Den Europæiske Union, for tjenestemænd og andre ansatte, der gør tjeneste i Mauritius.
 3)
 EEAS betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 46 af 9.2.2015.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/51
 Sag anlagt den 10. februar 2014 — St’art m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-93/14)
 2014/C 135/65
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: St’art — Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles (Mons, Belgien), Stichting Cultuur — Ondernemen (Amsterdam, Nederlandene) og Angel Capital Innovations Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne L. Dehin og C. Brüls)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, der gives sagsøgerne medhold, og følgelig annulleres den anfægtede retsakt:
 —
 Nemlig den beslutning, der blev truffet på en ukendt dato og formaliseret af Kommissionen den 29. november 2013 om at kræve et beløb på 140 500,01 EUR, betalt af selskabet EDC inden for rammerne af kontrakten »Factor SI.2.609157-2/G/ENT/CIP/11/C/N03C011«, at udstede en debetnota til dette formål og med henblik herpå at kræve solidarisk hæftelse af de andre medlemmer af konsortiet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat to anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres gældende, at der er sket en tilsidesættelse af retten til god forvaltning og navnlig af begrundelsespligten, samt at der er sket en tilsidesættelse af legalitetsprincippet, for så vidt som Kommissionens beslutning om at inddrive de forskud, der er udbetalt til selskabet EDC inden for rammerne af projektet »C-I Factor«, og i den forbindelse at gøre et solidarisk ansvar gældende over for sagsøgerne, som er medlemmer af konsortiet, er baseret på en ulovlig beslutning om at bringe støtteaftalen til ophør.
 2.
 Med det andet anbringende gøres gældende, at der er sket myndighedsmisbrug og magtfordrejning, samt at der er sket en tilsidesættelse af retten til god forvaltning, af kontradiktionsprincippet og af det generelle princip om, at lovgiver selv skal følge loven (»patere legem quam ipse fecisti«), idet Kommissionen ikke har fremlagt oplysninger, der gør det muligt dels at fastslå, om den har undersøgt de bemærkninger, der er afgivet af det konsortium, som sagsøgerne indgår i, dels at kende grundene til, at den afviste disse bemærkninger. Sagsøgerne har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen ikke gav dem mulighed for selv at opfylde de forpligtelser, der følger af aftalen, med henblik på at afhjælpe selskabet EDC’s eventuelle misligholdelse.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/40
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 30. marts 2006 — Korkmas m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-2/04 R) (1)
 (Formaliteten - annullationssøgsmål - retsakt, der kan anfægtes ved et søgsmål - Kommissionens stiltiende afvisning af at forelægge Rådet et forslag - passivitetssøgsmål - undladelse der kan være genstand for et søgsmål - undladelse af at fremlægge Rådet et forslag - skønsbeføjelse - påbud)
 (2006/C 131/75)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Cemender Korkmaz (Flers, Frankrig), Corner House Research (Sturminster Newton, Dorset, Storbritannien) og The Kurdish Human Rights Project (London, Det Forenede Kongerige) (først ved barrister P. Moser og avocat A. Stock, derefter ved P. Moser og sollicitor H. Miller)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Boudot og M. Wilderspin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Principalt, en påstand om annullation af Kommissionens regelmæssige rapport af 5. november 2003 om Tyrkiets fremskridt i retning mod tiltrædelse, for så vidt som denne indeholder en beslutning fra Kommissionen om at undlade at forelægge Rådet et forslag om finansiel førtiltrædelsesstøtte til Tyrkiet, subsidiært, en passivitetspåstand i denne forbindelse, samt i alle tilfælde en påstand om, at der meddeles påbud herom.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Cemender Korkmaz, Corner House Research og The Kurdish Human Rights Project betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 71 af 20.3.2004.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/10
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 10. juni 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-378/09) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 85/337EØF - artikel 10a, stk. 1-3 - vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet - national lovgivning, der begrænser adgangen til at klage over beslutninger på miljøområdet - manglende gennemførelse af nævnte bestemmelse inden for den fastsatte frist)
 2010/C 209/14
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Šimerdová og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek og J. Jirkalová, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 10a, stk. 1-3, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 75, s. 40), som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF (EFT L 73, s. 5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF (EUT L 156, s. 17) — national lovgivning, der begrænser offentlighedens deltagelse i beslutningstagning på miljøområdet
 Konklusion
 1)
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 10a, stk. 1-3.
 2)
 Den Tjekkiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 312 af 19.12.2009.


text:
10.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 244/6
 Sag anlagt den 17. juli 2009 — Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer mod KHIM (CHROMA)
 (Sag T-281/09)
 2009/C 244/09
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Deutsche Steinzeug Cremer & Breuer (Frechen, Tyskland) (ved Rechtsanwalt J. Albrecht)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. maj 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1429/2008) annulleres, for så vidt som der blev givet afslag på ansøgningen om registrering af varemærket for de omfattede varer i klasse 19 og 11.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CHROMA« for varer og tjenesteydelser i klasse 11, 19 og 37 (ansøgning nr. 6 731 103)
 Undersøgerens afgørelse: Delvis afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), idet ordet »CHROMA« ikke umiddelbart har noget beskrivende betydningsindhold.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/25
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 9. april 2008 — Meggle mod KHIM — Clover (HiQ med kløverblad)
 (Sag T-37/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelse - tilbagetagelse af indsigelsen - ufornødent at træffe afgørelse)
 (2008/C 142/44)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Meggle AG (Wasserburg, Tyskland) (ved avocats T. Raab og H. Lauf)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Weberndörfer, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Clover Corporation Limited (Sydney, Australien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. november 2005 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1130/2004-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Meggle AG og Clover Corporation Limited.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Meggle AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 96 af 22.4.2006.


text:
12.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 8/19
 Sag anlagt den 6. november 2007 — Kaul mod KHIM — Bayer (ARCOL)
 (Sag T-402/07)
 (2008/C 8/34)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kaul GmbH (Elmshorn, Tyskland) (ved lawyers G. Würtenberger og R. Kunze)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bayer AG (Leverkusen, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 1. august 2007 af Andet Appelkammer i sag R 782/2000-2 angående indsigelsen, der var støttet på EF-varemærkeregistrering nr. 49 106 »CAPOL«, mod EF-varemærkeansøgning nr. 195 370 »ARCOL«, annulleres.
 —
 Indsigelsen mod EF-varemærkeansøgning nr. 195 370 »ARCOL« tages til følge.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Bayer AG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »ARCOL« for varer i klasse 1, 17 og 20 — ansøgning nr. 195 370
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Kaul GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket »CAPOL« for varer i klasse 1
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), artikel 63, stk. 6, artikel 73 og artikel 74 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94.
 Ifølge sagsøger har appelkammeret ikke taget hensyn til de forpligtelser, der følger af artikel 63, stk. 6, og artikel 73 i forordning nr. 40/94, idet det ikke har taget Domstolens anvisninger i sag C-29/05 P i betragtning, og idet det har afslået at udøve et skøn i henhold til artikel 74, stk. 2, i forordning nr. 40/94. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at appelkammeret ikke har angivet, hvilke grunde det har baseret sin afgørelse på.


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/5
 Domstolens kendelse (Syvende Afdeling) af 21. april 2016 — Alexandre Borde og Carbonium SAS mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-279/15 P) (1)
 ((Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - den globale klimaalliances (GCCA) intra-AVS-program (Afrika, Vestindien og Stillehavet) - Europa-Kommissionens anmodning om at bringe opgaven, der varetages af en ekspert valgt af medkontrahenten, til ophør - annullationssøgsmål - ret til en effektiv domstolsprøvelse))
 (2016/C 279/07)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Alexandre Borde og Carbonium SAS (ved Rechtsanwalt A.B.H. Herzberg)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved S. Bartel og F. Moro, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Alexandre Borde og Carbonium SAS betaler sagens omkostninger in solidum.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/16
 Rettens dom af 14. juni 2012 — Stichting Natuur en Milieu og Pesticide Action Network Europe mod Kommissionen
 (Sag T-338/08) (1)
 (Miljø - forordning (EF) nr. 1367/2006 - maksimalgrænseværdier for pesticidrester - anmodning om intern prøvelse - afslag - individuel foranstaltning - gyldighed - Århuskonventionen)
 2012/C 217/32
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nederlandene) og Pesticide Action Network Europe (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne B. Kloostra og A. van den Biesen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Burggraaf og S. Schønberg, derefter ved B. Burggraaf og P. Oliver, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Republikken Polen (først ved M. Dowgielewicz, derefter ved M. Szpunar, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved K. Michoel og B. Driessen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutninger af 1. juli 2008, hvorved Kommissionen afviste sagsøgernes anmodninger om intern prøvelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 149/2008 af 29. januar 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår udarbejdelse af bilag II, III og IV med maksimalgrænseværdier for produkterne i forordningens bilag I (EUT L 58, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutninger af 1. juli 2008, hvorved Kommissionen afviste anmodninger fra Stichting Natuur en Milieu og Pesticide Action Network Europe om intern prøvelse af Kommissionens forordning (EF) nr. 149/2008 af 29. januar 2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår udarbejdelse af bilag II, III og IV med maksimalgrænseværdier for produkterne i forordningens bilag I, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Stichting Natuur en Milieu og Pesticide Action Network Europe.
 3)
 Republikken Polen og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/54
 Sag anlagt den 20. januar 2017 — Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) mod Kommissionen
 (Sag T-39/17)
 (2017/C 104/75)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) (Brest, Frankrig) (ved advokat J. Vanden Eynde)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling, og sagsøgeren gives medhold, og følgelig
 —
 annulleres Europa-Kommissionens afgørelse af 22. november 2016 (C (2016) 7755 final) med henblik på at efterkomme sagsøgerens oprindelige anmodning, nemlig. »Indledningsvis ønsker de parter, der har undertegnet nærværende anmodning, i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter at modtage en fuldstændig genpart af det spørgeskema og de besvarelser, som Kommissionen har henvist til i sin meddelelse 2016/C 302/03 offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 19. august 2016.«
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren i det væsentlige anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende en overordnet offentlig interesse i videregivelse af de indhentede oplysninger. Det er således med urette, at Kommissionen har fundet, at sagsøgeren ikke har godtgjort en sådan overordnet offentlig interesse, selv om denne er godtgjort ved EU-traktaterne, nemlig artikel 10, stk. 3, og artikel 11, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union (»TEU«), men ligeledes artikel 15, stk. 1, og artikel 298, stk. 1 og 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) samt artikel 42 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«).
 2.
 Andet anbringede vedrørende EU-traktaternes og chartrets forrang for forordning nr. 1049/2001. Sagsøgeren er af den opfattelse, at nævnte forordning, som opstiller lovgivningsmæssige begrænsninger for principperne om gennemsigtighed, deltagelse og åbenhed, skal fortolkes og anvendes meget restriktivt under hensyn til den tidsmæssige rækkefølge af vedtagelsen af lovteksterne og chartret. Sagsøgeren mener således, at sagsøgte for det første ikke burde have anvendt den generelle formodning om, at der foreligger en tilsidesættelse af beskyttelsen af formålet med undersøgelsen, for så vidt som der i den foreliggende sag er tale om en tværsnitsundersøgelse, og for det andet burde have fundet, at medlemsstaterne ikke havde anmodet om denne beskyttelse.
 3.
 Tredje anbringende vedrørende tilsidesættelse af chartrets artikel 41, stk. 2, og artikel 42, som sikrer ret til aktindsigt i dokumenter, der berører en af de berørte parter.
 4.
 Fjerde anbringende vedrørende tilsidesættelse af den europæiske menneskerettighedskonvention, som foreskriver lige adgang til dokumenter under en retssag, selv en forvaltningssag, for at sikre de berørte parters ret til forsvar, bl.a. konventionens artikel 6 og 13.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/45
 Sag anlagt den 22. februar 2007 — Agrar-Invest-Tatschl mod Kommissionen
 (Sag T-51/07)
 (2007/C 95/92)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Agrar-Invest-Tatschl (St. Andrä im Lavanttal, Østrig) (ved Rechtsanwalt O. Wenzlaff)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 2, og artikel 1, stk. 3, i Kommissionens beslutning K(2006) 5789 endelig udg. af 4. december 2006 annulleres.
 —
 Det pålægges Kommissionen at træffe en beslutning om, at der skal ses bort fra den efterfølgende bogføring af importafgifter på 110 937,60 EUR for sagsøgerens indførsel af sukker med oprindelse i Kroatien fra den 26. juni 2002, som var genstand for Republikken Østrigs anmodning af 10. juni 2005.
 —
 Det pålægges Kommissionen, subsidiært i forhold til anden påstand, at meddele fritagelse for importafgifter på 110 937,60 EUR for sagsøgerens indførsel af sukker med oprindelse i Kroatien fra den 26. juni 2002, som var genstand for Republikken Østrigs anmodning af 10. juni 2005.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2006) 5789 endelig udg. af 4. december 2006, hvorved det fastslås, for det første, at den efterfølgende bogføring ikke er berettiget for så vidt angår et bestemt beløb og, for det andet, at den efterfølgende bogføring for et andet beløb er berettiget, samt at fritagelse af disse afgifter i et bestemt tilfælde ikke er berettiget (Republikken Østrigs anmodning).
 I denne til Republikken Østrig rettede beslutning kom Kommissionen ved anvendelse af forordning (EØF) nr. 2913/92 (1) (herefter »EF-toldkodeksen«) samt forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) til den konklusion, at der ikke skal bortses fra den efterfølgende bogføring af importafgifter på 110 937,60 EUR for sagsøgerens indførselstransaktioner, og at fritagelsen for disse afgifter ikke er berettiget.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede beslutning er retsstridig, idet betingelserne for, at der ikke skal foretages efterfølgende bogføring af importafgifter i henhold til artikel 220, stk. 2, litra b), i EF-toldkodeksen, henholdsvis for fritagelse for efterfølgende opkrævning af importafgifter i henhold til EF-toldkodeksens artikel 239, er opfyldt.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253, s. 1).


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 29. oktober 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-274/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2003/54/EF - artikel 15, stk. 2 - artikel 23, stk. 2 - det indre marked for elektricitet - forudgående godkendelse af de metoder, der anvendes til at beregne eller fastsætte betingelser og vilkår for tilslutning og adgang til nationale net, herunder transmissions- og distributionstariffer - national regulerende myndighed)
 2009/C 312/12
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima og P. Dejmek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige (ved A. Falk, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 15, stk. 2, litra b) og c), og artikel 23, stk. 2, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (EFT L 176, s. 37) — erklæringer vedrørende nedluknings- og affaldsforvaltningsaktiviteter– manglende sikring af den krævede funktionelle adskillelse mellem distributions- og produktionsinteresser i et vertikalt integreret selskab — tilsynsmyndighederne ikke pålagt at fastsætte eller godkende de metoder, der anvendes for at beregne eller fastsætte betingelserne for tilslutning eller adgang til nationale net
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF,
 —
 idet det ikke har truffet passende foranstaltninger med henblik på at sikre krav om funktionel adskillelse mellem distributions- og produktionsinteresser i et vertikalt integreret selskab i henhold til direktivets artikel 15, stk. 2, litra b) og c), og
 —
 idet det ikke har givet de regulerende myndigheder ansvaret for at fastsætte eller, forud for deres ikrafttræden, at godkende i det mindste de metoder, der anvendes til at beregne eller fastsætte betingelser og vilkår for adgang til nationale net, herunder transmissions- og distributionstariffer i henhold til direktivets artikel 23, stk. 2, litra a).
 2)
 Kongeriget Sverige betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 236 af 13.9.2008.


text:
C 259/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9.9.2000
 Kan en medlemsstat behandle anvendelsen af en bolig til privat Sag anlagt den 6. juli 2000 af Kommissionen for De
 brug som afgiftsfritaget (jf. Artikel 13, punkt B, litra b), i Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 direktiv 77/388/EØF (1), men uden mulighed for at give afkald
 på afgiftsfritagelsen) med den følge, at der i henhold til
 artikel 17, stk. 2, litra a), i direktiv 77/388/EØF ikke er mulig- (Sag C-272/00)
 hed for fradrag som indgående afgift af den merværdiafgift,
 der er erlagt i forbindelse med bygningens opførelse, når den
 nævnte anvendelse i henhold til artikel 6, stk. 2, litra a), (2000/C 259/14)
 sidestilles med en tjenesteydelse mod vederlag, og boligen er
 en del af en forretningsbygning, der udelukkende er bestemt
 for virksomheden?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. juli
 2000 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Patakiá og
 (1) EFT L 145, s. 1. Frank Benyon, begge Kommissionens Juridiske Tjeneste, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 49 EF (tidligere traktatens
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom artikel 59) og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning nr.
 afsagt den 27. juni 2000 af Hof van Beroep i sagen 2408/92 (1), det der efter artikel 40 i den græske lov nr.
 Gemeente Steenbergen (Nederlandene) mod L. Baten 2065/92 pålægges flyrejser på over 750 km højere afgift
 end rejser på under 750 km.
 (Sag C-271/00)
 2. Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens
 (2000/C 259/13) omkostninger.
 Ved dom afsagt den 27. juni 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 5. juli 2000, har Hof van Beroep, sat i
 Antwerpen, i sagen Gemeente Steenbergen (Nederlandene) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mod L. Baten forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Den hellenske lovgivning strider mod princippet om den
 1. Er en retssag om et regreskrav i henhold til Algemene frie udveksling af tjenesteydelser i EF-traktaten, og imod
 Bijstandswet (den nederlandske bistandslov), som er bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 2408/92 om
 anlagt af en regresberettiget kommune mod en person, EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet
 der har underholdspligt, jf. lovens artikel 93, en borgerlig og med udøvelse af den ret til fri bevægelighed på medlemssta-
 sag som omhandlet i artikel 1, stk. 1, i konventionen af ternes område, som tilkommer Den Europæiske Unions stats-
 27. september 1968 om retternes kompetence og om borgere i henhold til traktatens artikel 8 A (nu artikel 18 EF). I
 fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder åbningsskrivelsen anføres det, at retten til fri udveksling af
 handelssager, og kan en retsafgørelse, der er truffet i tjenesteydelser, som fremgår af artikel 3, stk. 1, i forordning
 en sådan sag, dermed falde ind under konventionens nr. 2408/92 skal fortolkes således, at der


text:
er direkte overens-
 anvendelsesområde? stemmelse med de generelle principper for fri udveksling af
 tjenesteydelser, og endelig anføres det, at de græske regler
 2. Er en retssag om et regreskrav i henhold til Algemene strider mod forordningen, idet luftfarten mellem medlemssta-
 Bijstandswet, som er anlagt af en regresberettiget kommu- terne foregår på mindre gunstige betingelser, især hvad angår
 ne mod en person, der har underholdspligt, jf. lovens afgifter, end den sammenlignelige luftfart på indenrigsruterne.
 artikel 93, en sag om social sikring som omhandlet i
 artikel 1, stk. 2, nr. 3, i konventionen af 27. september
 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af
 retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager,
 og falder en retsafgørelse, der er truffet i en sådan sag, (1) EFT L 240 af 24.8.1992, s. 8.
 dermed uden for konventionens anvendelsesområde?


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 3. august 2004 af Bundesverwaltungsgericht i sagen Engin Torun mod Stadt Augsburg. Procesdeltagere: 1. Det offentliges repræsentant ved Bundesverwaltungsgericht, 2. Landesanwaltschaft Bayern
 (Sag C-481/04)
 (2005/C 19/28)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 3. august 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 22. november 2004, har Bundesverwaltungsgericht i sagen Engin Torun mod Stadt Augsburg: Procesdeltagere: 1. Det offentliges repræsentant ved Bundesverwaltungsgericht, 2. Landesanwaltschaft Bayern, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1.
 Mister et myndigt barn af en tyrkisk arbejdstager – der har haft lovlig beskæftigelse i Forbundsrepublikken Tyskland i mere end tre år – som har gennemført en erhvervsuddannelse og aflagt svendeprøve som metalarbejder, sin deraf afledte opholdsret i henhold til artikel 7, stk. 2, i afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet (herefter »afgørelse nr. 1/80«) til at modtage enhver form for tilbud om beskæftigelse – med undtagelse af de i artikel 14 i afgørelse nr. 1/80 omhandlede tilfælde samt ved udrejse af værtsmedlemsstaten i en ikke ubetydelig periode uden lovlig grund – også for det tilfælde, at barnet
 a)
 er blevet idømt en fællesstraf af fængsel i tre år og tre måneder for røveri af grov karakter og overtrædelse af lov om euforiserende stoffer, hvilken straf ikke – heller ikke efterfølgende – er blevet gjort betinget, og som i sin helhed er anset for udstået med varetægtsfængslingen?
 b)
 selv har haft beskæftigelse som arbejdstager på det lovlige arbejdsmarked i Forbundsrepublikken Tyskland, hvorved han personligt har erhvervet en afledt ret til ophold som følge af sin beskæftigelse i henhold til artikel 6, stk. 1, andet eller tredje led, i afgørelse nr. 1/80, hvilken ret han senere har mistet?
 Er denne fortabelse en følge af, at barnet
 aa.
 blev afskediget uden varsel af arbejdsgiveren i sit seneste ansættelsesforhold grundet misbrug af euforiserende stoffer?
 bb.
 efter mere end tre måneders sygdom ikke på ny har ladet sig registrere som arbejdsløs hos den kompetente myndighed i løbet af de tre arbejdsdage, som adskilte uarbejdsdygtighedsperioden og frihedsberøvelsen på grund af strafbart forhold?
 cc.
 er blevet idømt en fællesstraf af fængsel i tre år og tre måneder for røveri af grov karakter og overtrædelse af lov om euforiserende stoffer, hvilken straf ikke – heller ikke efterfølgende – er blevet gjort betinget, straffen i sin helhed er anset for udstået med varetægtsfængslingen, i hvilken periode han ikke har været til rådighed for det lovlige arbejdsmarked, men ca. tre måneder efter sin løsladelse på ny har fundet beskæftigelse som ansat i et vikarfirma uden at være i besiddelse af en national opholdsret?
 2.
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Mister en tyrkisk statsborger en opholdsret, som han afleder af retten til adgang til at tage beskæftigelse i henhold til artikel 6, stk. 1, andet eller tredje led, i afgørelse nr. 1/80, under de betingelser, som er beskrevet ovenfor i spørgsmål 1 b)?


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/15
 Sag anlagt den 22. maj 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-219/08)
 (2008/C 183/30)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF ved i forbindelse med den udstationering af arbejdstagere, der er statsborgere i tredjelande, som EU-virksomheder foretager med henblik på udførelse af tjenesteydelser, at kræve
 a)
 en forudgående tilladelse til udøvelse af økonomisk virksomhed
 b)
 at opholdstilladelsen udstedt af den stat, hvor arbejdsgiveren er etableret, skal være gyldig indtil tre måneder efter tjenesteydelsens udførelse
 c)
 at arbejdstageren skal være ansat mindst seks måneder hos den samme arbejdsgiver, som udfører tjenesteydelserne.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har nærmere bestemt gjort gældende, at kravene fra den sagsøgte medlemsstats side, når tjenesteydere, som er etableret i en anden medlemsstat end Belgien, udstationerer arbejdstagere med statsborgerskab i et tredjeland, begrænser den frie udveksling af tjenesteydelser samtidig med, at de forskelsbehandler de pågældende tjenesteydere i forhold til deres konkurrenter, der er etableret på belgisk område.
 Kommissionens første klagepunkt er, at ordningen for indhentning af forudgående tilladelse til udøvelse af en økonomisk aktivitet udgør en uforholdsmæssig hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser. Hindringen er endvidere hverken begrundet i noget alment hensyn eller i gældende Schengen-regler.
 Kommissionens andet klagepunkt er, at kravet om, at opholdstilladelsen, som udstedes af den stat, hvor arbejdsgiveren er etableret, skal være gyldig indtil tre måneder efter tjenesteydelsens udførelse, er uforholdsmæssigt.
 Kommissionens tredje klagepunkt er, at på trods af de positive lovændringer, som den sagsøgte medlemsstat har gennemført, udgør betingelsen om, at en arbejdstager skal være ansat mindst seks måneder hos den samme arbejdstager, som udfører tjenesteydelserne, en ubegrundet restriktion for den frie udveksling heraf.


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/16
 Sag anlagt den 22. oktober 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-407/09)
 2010/C 11/27
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Kontou-Durande og A.-M. Rouchaud-Joët)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228, stk. 1, EF, idet den ikke har gennemført nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom af 18. juli 2007 i sag C-26/07.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at indbetale til Kommissionen på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter« en foreslået tvangsbøde på 72 532,80 EUR for hver dag, gennemførelsen af de fornødne foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-26/07 er forsinket. Bøden løber fra afsigelsen af dommen i den foreliggende sag indtil den dag, hvor dommen i sag C-26/07 er efterkommet.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at indbetale til Kommissionen på kontoen »Det Europæiske Fællesskabs egne indtægter« et fast beløb på 10 512 EUR for hver dag opfyldelsen er forsinket fra afsigelsen af dommen i sag C-26/07 indtil afsigelsen af dommen i den foreliggende sag, eller indtil gennemførelsen af nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-26/07, hvis dette sker tidligere.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I den foreliggende sag har Den Hellenske Republik endnu ikke vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelsen af direktiv 2004/80/EF i græsk ret.
 Det er derfor åbenbart, at Den Hellenske Republik endnu ikke har gennemført de foranstaltninger, der er påkrævet for at opfylde Domstolens dom af 18. juli 2007 i sag C-26/07, Kommissionen mod Grækenland.
 Det følger af artikel 228, stk. 2, andet afsnit, andet punktum, EF, at Kommissionen i forbindelse med sin stævning angiver størrelsen af det faste beløb eller den tvangsbøde, som den pågældende medlemsstat skal betale, og som den under omstændighederne finder passende. I det foreliggende tilfælde har Kommissionen valgt at foreslå Domstolen at pålægge en tvangsbøde og et fast beløb.
 Idet Kommissionen har handlet på grundlag af de principper og de beregningsmetoder, der er fastlagt i meddelelse af 13. december 2005, har den ved fastsættelsen af det foreslåede beløb henset til tre fundamentale kriterier: a) tilsidesættelsens grovhed, b) tilsidesættelsens varighed, og c) nødvendigheden af at sikre, at bøden vil få en afskrækkende virkning.
 En undersøgelse af disse kriteriers anvendelse i den foreliggende sag fører til den konklusion, at tilsidesættelsens varighed og dens indvirkning på private og offentlige interesser er betydelige og begrunder pålæggelsen af de foreslåede økonomiske sanktioner.
 Som det fremgår af Kommissionens rapport om direktivets gennemførelse, har alle medlemsstaterne bortset fra Grækenland gennemført direktivet i national ret og yder den beskyttelse, som er påkrævet i henhold til direktivet.
 Direktivets manglende gennemførelse i græsk ret hindrer opnåelsen af det fundamentale mål om den frie bevægelighed for personer inden for et fælles område med frihed, sikkerhed og retfærdighed. Virkningerne i forhold til interesser af almen og individuel karakter er derfor meget betydelige.


text:
21.2.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 47/15
 2. Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende for så vidt angår se af de foranstaltninger, der skal træffes i henhold
 det andet alternativ, ønskes det oplyst: til artikel 4, og
 Tager kravet »på samme betingelse« i artikel 3, stk. 3, — med henblik på at sikre, at anlæg eller virksomheder, som
 andet punktum, i direktiv 92/12/EØF — med hensyn til varetager bortskaffelse af affald, har indhentet en tilladelse
 afgifter på tjenesteydelser, herunder i forbindelse med fra den offentlige myndighed eller den befuldmægtigede
 punktafgiftspligtige varer i direktivets artikel 3, stk. 1’s myndighed. Den Hellenske Republik tilpligtes at betale
 forstand — kun sigte på den i direktivets artikel 3, stk. 3, sagens omkostninger.
 første punktum, fastsatte betingelse: »forudsat at sådan
 beskatning ikke i samhandelen mellem medlemsstaterne
 giver anledning til formaliteter i forbindelse med grænse-
 passage«, eller skal den i direktivets artikel 3, stk. 2,
 anførte betingelse om »i særligt øjemed« ligeledes være Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 opfyldt i det sådant tilfælde?
 I henhold til den seneste udfærdigede liste (december 2002)
 (1) EFT L 76, s. 1. eksisterer der i Grækenland 1 458 ulovlige og ukontrollerede
 affaldspladser, som modtager affald fra 47 % af landets
 befolkning.
 De hellenske myndigheder har meddelt Kommissionen, at
 planen vedrørende nedsættelse af de ulovlige og ukontrollerede
 anlæg for bortskaffelse af affald og udskiftningen heraf med
 lovlige sundhedsmæssigt korrekte affaldspladser ikke vil være
 gennemført før udgangen af 2007.
 Sag anlagt den 26. november 2003 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 Republik
 Kommissionen mener, at Den Hellenske Republik, da den har
 tilladt drift af ulovlige og ukontrollerede affaldspladser på dens
 (Sag C-502/03) område, har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i
 henhold til artikel 4, 8 og 9 i direktiv 75/442/EØF om affald,
 som ændret ved direktiv 91/156/EØF.
 (2004/C 47/25)
 (1) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.
 (2) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Kon-
 stantinitis, Kommissionens Juridiske Tjeneste.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 1. december 2003 (fremsendt pr. fax
 den 26.11.2003) af Forbundsrepublikken Tyskland mod
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forpligtelser, som påhviler den i henhold til artikel 4, 8
 og 9 i direktiv 75/442/EØF (1), som ændret ved direktiv
 91/156/EØF (2), idet Den Hellenske Republik ikke har (Sag C-506/03)
 truffet de nødvendige foranstaltninger med henblik på:
 (2004/C 47/26)
 — at sikre, at affald bortskaffes, uden at menneskets
 sundhed bringes i fare og uden skade for miljøet,
 — at forbyde deponering, bortskaffelse og ukontrolleret Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. de-
 affaldshåndtering, cember 2003 (fremsendt pr. fax den 26.11.2003) anlagt
 sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af
 — at sikre, at enhver indehaver af affald enten overlader Forbundsrepublikken Tyskland ved Ministerialrat Wolf-Dieter
 dette til en privat eller offentlig indsamler eller til en Plessing, Bundesministerium


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo (Spanien) den 5. juli 2013 — Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L. mod GALP Energía España S.A.U.
 (Sag C-384/13)
 2013/C 274/15
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Estación de Servicio Pozuelo 4, S.L.
 Sagsøgt: GALP Energía España S.A.U.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan en aftale som den i hovedsagen omtvistede, hvorefter der til fordel for leverandøren af olieprodukter stiftes en ret til bebyggelse og bygninger for en periode på 45 år, mod at denne opfører en tankstation og bortforpagter den til grundens ejer for et tidsrum, der svarer til denne rettighed, med pålæg om eksklusivt køb i den samme periode, anses for at være af uvæsentlig betydning og for ikke at være omfattet af forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF (nu artikel 101, stk. 1, TEUF) som følge af leverandørens beskedne markedsandel, som ikke overstiger 3 %, når den sammenlignes med, at blot tre leverandørers samlede markedsandel udgør ca. 70 %, uanset at varigheden overstiger den gennemsnitlige varighed af de kontrakter, der normalt indgås på det pågældende marked?
 2)
 I benægtende fald, og såfremt kontrakten skal undersøges i henhold til forordning nr. 1984/83 (1) og nr. 2790/99 (2), spørges, om artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 2790/99 sammenholdt med samme forordnings artikel 5, litra a), kan fortolkes således, at såfremt videreforhandleren ikke er ejer af grunden og resten af kontraktens varighed den 1. januar 2002 overstiger fem år, bliver kontrakten da ugyldig den 31. december 2006?
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22.6.1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler (EFT L 173, s. 5).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22.12.1999 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (EFT L 336, s. 21).


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/32
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Tarragona (Spanien), den 4. januar 2010 — Straffesag mod Valentín Salmerón Sánchez
 (Sag C-1/10)
 2010/C 63/53
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Tarragona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Valentín Salmerón Sánchez
 Andre parter: Ministerio Fiscal og Dorotea López León
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal ofrets ret til at blive forstået som omhandlet i ottende betragtning til rammeafgørelsen (1) fortolkes som en positiv pligt for de statslige myndigheder, der er ansvarlige for retsforfølgning af og straf for viktimiserende adfærd, til at tillade, at ofret giver udtryk for sin vurdering, mening om og overvejelser vedrørende de direkte virkninger på hendes liv, der kan følge af, at gerningsmanden, som hun har et familiemæssigt eller intenst følelsesmæssigt forhold til, idømmes sanktioner?
 2)
 Skal artikel 2 i rammeafgørelse 2001/220/RIA fortolkes således, at statens pligt til at anerkende ofrets legitime rettigheder og interesser omfatter forpligtelse til at tage hensyn til hendes mening, når de strafferetlige følger af processen centralt og direkte kan bringe udviklingen af hendes ret til fri udvikling af personlighed og privat- og familieliv i fare?
 3)
 Skal artikel 2 i rammeafgørelse 2001/220/RIA fortolkes således, at de statslige myndigheder ikke kan undlade at tage hensyn til ofrets frie vilje, hvis hun modsætter sig idømmelse eller opretholdelse af en foranstaltning om adgangsforbud, hvis gerningsmanden er et familiemedlem, og der ikke er konstateret en objektiv risiko for kriminel gentagelse, og der er konstateret et personligt, socialt, kulturelt og følelsesmæssigt kompetenceniveau, som udelukker en prognose om underkastelse under gerningsmanden, eller skal nævnte foranstaltning under alle omstændigheder betragtes som passende under hensyn til disse forbrydelsers specifikke karakter?
 4)
 Skal artikel 8 i rammeafgørelse 2001/220/RIA, når den fastsætter, at hver medlemsstat sikrer et passende beskyttelsesniveau for ofre, fortolkes således, at den tillader generaliseret og præceptiv idømmelse af foranstaltninger om adgangsforbud eller forbud mod kommunikation som tillægsstraf i alle de tilfælde, hvor ofret har været udsat for forbrydelser begået i hjemmet, under hensyn til disse overtrædelsers specifikke karakter, eller kræver artikel 8 derimod, at der foretages en individuel afvejning for i hvert enkelt tilfælde at identificere det passende beskyttelsesniveau under hensyn til de konkurrerende interesser?
 5)
 Skal artikel 10 i rammeafgørelse 2001/220/RIA fortolkes således, at den generelt tillader at udelukke mægling i straffesager vedrørende forbrydelser begået i hjemmet under hensyn til disse forbrydelsers specifikke karakter, eller skal mægling derimod tillades i disse sager, idet der i hvert enkelt tilfælde foretages afvejning af de konkurrerende interesser?
 (1) Rådets rammeafgørelse 2001/220/RIA af 15.3.2001 om ofres stilling i forbindelse med straffesager.


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 12. december 2013 — H.J. Mertens mod Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 (Sag C-655/13)
 2014/C 78/05
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: H.J. Mertens
 Sagsøgt: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 71, stk. 1, litra a), nr. i), i forordning nr. 1408/71 (1) fortolkes således, at den er til hinder for, at en grænsearbejder, som i direkte tilslutning til et arbejdsforhold på fuld tid bliver ansat med et mindre timeantal hos en anden arbejdsgiver i samme medlemsstat, betragtes som en delvis arbejdsløs grænsearbejder?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/6
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 5. september 2012 — Secretary of State for the Home Department mod Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam og Mohibullah Rahman (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-83/11) (1)
 (Direktiv 2004/38/EF - unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område - artikel 3, stk. 2 - forpligtelse til i overensstemmelse med den nationale lovgivning at lette indrejse og ophold for »alle andre familiemedlemmer«, som forsørges af en unionsborger)
 (2012/C 331/09)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Secretary of State for the Home Department
 Sagsøgte: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam og Mohibullah Rahman
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Upper Tribunal — fortolkning af artikel 3, stk. 2 og artikel 10, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77) — begrebet »alle andre familiemedlemmer« til en unionsborger som omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 2 — familiemedlemmer der forsørges af et ægtepar, hvoraf den ene ægtefælle er tredjelandsborger — familiemedlemmer der ikke er beslægtet i direkte opstigende linje med et ægtepar
 Konklusion
 1)
 Artikel 3, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF skal fortolkes således, at:
 —
 medlemsstaterne ikke er forpligtet til at efterkomme enhver ansøgning om indrejse eller ophold, der indgives af familiemedlemmer til en unionsborger, som ikke er omfattet af definitionen i nævnte direktivs artikel 2, nr. 2), selv om de i overensstemmelse med direktivets artikel 10, stk. 2, godtgør, at de forsørges af nævnte unionsborger
 —
 medlemsstaterne imidlertid skal sørge for, at deres lovgivning indeholder kriterier, som gør det muligt for de nævnte personer at opnå en afgørelse om deres ansøgning om indrejse og ophold, som er baseret på en grundig undersøgelse af deres personlige omstændigheder, og som, såfremt der meddeles afslag, er begrundet
 —
 medlemsstaterne har et vidt skøn med hensyn til valget af de nævnte kriterier, men disse skal imidlertid være i overensstemmelse med den almindelige betydning af udtrykket »skal lette« og med de udtryk vedrørende afhængighedsforholdet, der er anvendt i nævnte artikel 3, stk. 2, og må ikke fratage denne bestemmelse dens effektive virkning, og
 —
 enhver ansøger har ret til ved en domstol at få efterprøvet, om den nationale lovgivning og anvendelsen heraf opfylder disse betingelser.
 2)
 For at en person er omfattet af kategorien af familiemedlemmer, som »forsørges« af en unionsborger som


text:
omhandlet i artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38, skal der bestå et afhængighedsforhold for ansøgeren i det land, den pågældende ankommer fra, og det i det mindste fra det tidspunkt, hvor den pågældende ansøger om tilladelse til at slutte sig til den unionsborger, som vedkommende forsørges af.
 3)
 Artikel 3, stk. 2, i direktiv 2004/38 skal fortolkes således, at medlemsstaterne under udøvelse af det skøn, som de er i besiddelse af, kan fastsætte særlige betingelser med hensyn til arten eller varigheden af afhængigheden, forudsat at disse betingelser er i overensstemmelse med den almindelige betydning af udtrykkene vedrørende afhængigheden som omhandlet i artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), i direktiv 2004/38, og at de ikke fratager denne bestemmelse dens effektive virkning.
 4)
 Spørgsmålet om, hvorvidt udstedelsen af et opholdskort som omhandlet i artikel 10 i direktiv 2004/38 kan underlægges et krav om, at afhængighedsforholdet for ansøgeren som omhandlet i dette direktivs artikel 3, stk. 2, første afsnit, litra a), er fortsat i værtsmedlemsstaten, er ikke omfattet af nævnte direktivs anvendelsesområde.
 (1) EUT C 145 af 14.5.2011.


text:
C 95/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.3.2001
 ved advokaterne M. Karp og J. Choucroun, Luxembourg, og anerkende den lungekræft, som sagsøgerens ægtefælle døde af,
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Karp, 84, Grand- som erhvervssygdom, har Retten (Første Afdeling), sammensat
 Rue, mod Den Europæiske Investeringsbank (befuldmægtigede: af afdelingsformanden, B. Vesterdorf, og dommerne M. Vilaras
 J.-P. Minnaert og G. Vandersanden), angående en påstand og N.J. Forwood; justitssekretær: H. Jung, den 15. november
 om godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, sagsøgeren 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 hævder at have lidt som følge af Den Europæiske Investerings-
 banks nægtelse af at opfylde Rettens dom af 28. september 1) Kommissionens afgørelse af 10. februar 1999, hvorved den
 1999 i sagen Michel Hautem mod Den Europæiske Investe- nægtede at anerkende Arlette Fernandez-De Corte’s sygdom
 ringsbank (sag T-140/97, Sml. Pers. I-A, s. 171, og II, s. 897), som en erhvervssygdom, annulleres.
 har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den 12. de-
 cember 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 1) Den Europæiske Investeringsbank betaler sagsøgeren
 25 000 EUR i godtgørelse for den af ham lidte ikke- (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 økonomiske skade.
 2) Den Europæiske Investeringsbank betaler omkostningerne i
 forbindelse med hovedsagen.
 3) Den Europæiske Investeringsbank betaler Rettens kasse et beløb
 på 3 000 EUR eller ethvert andet mindre beløb, som sagsøgeren
 kan dokumentere som omkostninger i forbindelse med hoved- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 sagen.
 den 21. november 2000
 4) Hver part bærer sine omkostninger i forbindelse med begæringen
 om foreløbige forholdsregler.
 i sag T-23/00, A mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (1)
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 (Tjenestemænd — en national rets straffedom — disciplinær
 forfølgning — fjernelse fra tjenesten)
 (2001/C 95/23)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-23/00, A, tidligere tjenestemand ved Kommissionen
 den 15. november 2000 for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat L. Vogel, Bruxel-
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat C. Kremer,
 i sag T-20/00, Ivo Camacho-Fernandes mod Kommissio- 6, rue Heinrich Heine, mod Kommissionen for De Europæiske
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1) Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og J. Currall),
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 afvisning af 4. november 1999 af den af sagsøgeren indgivne
 (Tjenestemænd — erhvervssygdom — udsættelse for abest- klage over Kommissionens afgørelse af 23. april 1999 om
 støv og andre stoffer — retsstridigheden af lægeudvalgets sagsøgerens fjernelse fra tjenesten, og om fornødent af Disci-
 udtalelse — udeblivelsessag) plinærrådets udtalelse af 30. november 1998, har Retten
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lena-
 (2001/C 95/22) erts, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær:
 fuldmægtig J. Palacio González, den 21. november 2000 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: fransk)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 I sag T-20/00, Ivo Camacho-Fernandes, tjenestemand ved 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,


text:
5.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 454/14
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 8. september 2016 — Caixabank SA mod Héctor Benlliure Santiago (C-91/16) og Abanca Corporación Bancaria SA mod Juan José González Rey, María Consuelo González Rey og Francisco Rodríguez Alonso (C-120/16) (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid, Spanien)
 (Forenede sager C-91/16 og C-120/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår - morarentesatser - anvendelse af satsen for de ordinære renter - artikel 53, stk. 2, i Domstolens procesreglement - afvisning))
 (2016/C 454/27)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Caixabank SA (C-91/16) og Abanca Corporación Bancaria SA (C-120/16)
 Sagsøgte: Héctor Benlliure Santiago (C-91/16) og Juan José González Rey, María Consuelo González Rey, Francisco Rodríguez Alonso (C-120/16)
 Konklusion
 Det er åbenbart, at anmodningerne om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (retten i første instans nr. 60 i Madrid, Spanien) ved afgørelse af 8. februar 2016 (C-91/16) og af 18. februar 2016 (C-120/16) skal afvises.
 (1) EUT C 175 af 17.5.2016.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/64
 EU-Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) den 12. december 2007 — Kerelov mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag F-110/07)
 (Personalesag - åbenbart, at sagen må afvises - artikel 44, stk. 1, litra c), i procesreglementet for Retten i Første Instans)
 (2008/C 64/105)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bugarien) (ved avocat A. Kerelov)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af De Europæiske Fællesskabers Personaleudvælgelseskontors afgørelse af 7. februar 2007 om dels ikke at tilstille sagsøgeren oplysninger og dokumenter vedrørende udvælgelsesprøven, dels om erstatning for den lidte skade, han har lidt.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.


text:
C 273/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.9.2000
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 den 28. juni 2000
 (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 i sag T-191/98 R II, Cho Yang Shipping Co. Ltd. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Konkurrence — betaling af en bøde — bankgaranti —
 uopsættelighed — interesseafvejning)
 (2000/C 273/20)
 (Processprog: engelsk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-191/98 R II, Cho Yang Shipping Co. Ltd., Seoul
 den 6. juli 2000 (Sydkorea), ved advokaterne N. Bromfield og C. Thomas,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfir-
 maet De Bandt, Van Hecke og Loesch, 11, rue Goethe, mod
 i sag T-139/99, Alsace International Car Services (AICS) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 mod Europa-Parlamentet (1) get: R. Lyal), angående en begæring om udsættelse af gennem-
 førelsen af Kommissionens beslutning 1999/243/EF af 16. sep-
 tember 1998 om en procedure i henhold til EF-traktatens
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler — persontransport med artikel 85 og 86 (sag IV/35.134 — Trans-Atlantic Conference
 køretøjer med chauffør -udbudsforretning — overholdelse af Agreement) (EFT 1999 L 95, s. 1), for så vidt som sagsøgeren i
 national ret — princippet om god forvaltningsskik og henhold til beslutningens artikel 8 er blevet pålagt en bøde på
 princippet om loyalt samarbejde — afvisning af et bud) 13 750 000 EUR, har Rettens præsident den 28. juni 2000
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (2000/C 273/19)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Sagsøgeren har en frist på 14 dage til at indgive en begæring
 (Processprog: fransk) om fortrolig forhandling til Justitskontoret.
 I sag T-139/99, Alsace International Car Services (AICS), 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Strasbourg (Frankrig), ved advokaterne C. Imbach og A. Dissler,
 Strasbourg, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 P. Schiltz, 4, rue Béatrix de Bourbon, mod Europa-Parlamentet
 (befuldmægtigede: P. Runge Nielsen og O. Caisou-Rousseau),
 angående dels en påstand om annullation af Parlamentets
 afgørelse om ikke at antage sagsøgerens bud i forbindelse med
 udbudsforretning nr. 99/S 18-8765/FR vedrørende en aftale KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 om persontransport med køretøjer med chauffør under plenar- FØRSTE INSTANS
 møderne i Strasbourg og dels en påstand om erstatning for det
 tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af denne den 28. juni 2000
 afgørelse, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelings-
 formanden, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og
 i sag T-74/00 R, Artegodan GmbH mod Kommissionen
 J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig G. Hertzig, den 6. juli
 for De Europæiske Fællesskaber
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Foreløbige forholdsregler — tilbagekaldelse af tilladelse til
 1) Europa-Parlamentet frifindes. markedsføring af humanlægemidler, der indeholder stoffet
 »amfepramon« — direktiv 75/319/EØF — uopsættelighed
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Parlamen- — interesseafvejning)
 tets omkostninger.
 (2000/C 273/21)
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 (Processprog: tysk)
 I sag T-74/00 R, Artegodan GmbH, Lüchow (Tyskland), ved
 advokat Ulf Doepner, Düsseldorf, og med valgt adresse i
 ---pagebreak--- 23.9.2000


text:
DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 273/13
 Luxembourg hos advokatfirmaet Bonn & Schmidt, 7 Val Sainte Sag anlagt den 30. juni 2000 af Koninklijke Philips Electro-
 Croix, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber nics NV mod Rådet for Den Europæiske Union
 (befuldmægtigede: H. Støvlbæk og B. Wägenbauer) angående
 en begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissio-
 nens beslutning af 9. marts 2000 om tilbagekaldelse af tilladel- (Sag T-177/00)
 se til markedsføring af humanlægemidler, der indeholder
 stoffet »amfepramon« (K(2000) 453), har Rettens præsident
 den 28. juni 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder (2000/C 273/23)
 således:
 1) Gennemførelsen af Kommissionens beslutning af 9. marts (Processprog: engelsk)
 2000 om tilbagekaldelse af tilladelse til markedsføring af
 humanlægemidler, der indeholder stoffet »amfepramon«
 (K(2000) 453) udsættes i forhold til sagsøgeren. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 30. juni 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 2) Afgørelse om sagens omkostninger udsættes. Union af Koninklijke Philips Electronics NV ved advokaterne
 Clive Standbrook, QC, og Filip Ragolle, advokatfirmaet Stand-
 brook-Hooper, Bruxelles.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Rådets afgørelse om at afvise Kommissionens forslag til
 Rådets forordning om indførelse af en endelig antidum-
 pingtold på importen af visse dele til fjernsynskamera-
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I systemer med oprindelse i Japan erklæres ugyldig i
 FØRSTE INSTANS henhold til artikel 230 EF og 231 EF.
 den 18. maj 2000 — Rådet tilpligtes i henhold til artikel 235 EF og artikel 288,
 stk. 2, EF at betale erstatning for den skade, som sagsøge-
 i sag T-75/00 R, Augusto Fichtner mod Kommissionen for ren er blevet påført ved dets ulovlige afvisning af Kommis-
 De Europæiske Fællesskaber sionens forslag til forordning, subsidiært ved dets mang-
 lende fastsættelse af passende beskyttelessforanstaltninger
 før udløbet af fristen på 15 måneder.
 (Særlige rettergangsformer — foreløbige forholdsregler —
 uopsættelighed — foreligger ikke) — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (2000/C 273/22)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: italiensk)
 Denne sag er anlagt som følge af, at Rådet ikke vedtog
 Kommissionens forslag af 7. april 2000 til Rådets forordning
 I sag T-75/00 R, Augusto Fichtner, tjenestemand ved Kommis-
 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af
 sionen for De Europæiske Fællesskaber og tjenstgørende ved
 visse dele til fjernsynskamerasystemer med oprindelse i Japan
 Det Fælles Forskningscenter i Ispra, med bopæl i Besozzo
 (KOM(2000) 195 endelig udg.). Sagsøgeren finder, at Rådets
 (Italien), ved advokat V. Salvatore, via Speroni 14, Varese, mod
 manglende evne til at opnå simpelt flertal for Kommissionens
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 forslag sammenholdt med udløbet af den tidsfrist på 15
 get: G. Valsesia), angående en begæring om, at der anordnes
 måneder, der er fastsat i artikel 6, stk. 9, i grundforordnin-
 foreløbige forholdsregler, således at gennemførelsen af den
 gen (1), udgør en endelig bebyrdende afgørelse, som selskabet
 beslutning om fjernelse af sagsøgeren fra tjenesten, som
 kan anfægte i nærværende sag.
 Kommissionen vedtog den 30. september 1999, udsættes, har
 Rettens præsident den 18. maj 2000 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 Sagsøgerens annullationssøgsmål falder grundlæggende i to
 alternative


text:
dele. Sagsøgeren gør på den ene side gældende, at
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. Rådet ved udløbet af tidsfristen på 15 måneder ikke havde
 kompetence til at afvise Kommissionens forslag, idet det i tiden
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. forinden havde undladt at beskæftige sig med de faktiske
 omstændigheder og de proceduremæssige aspekter af sagen.
 Rådet har i henhold til den gældende grundforordning kun
 mulighed for at ændre nogle af forslagets retningslinjer, idet
 det skal lægge de af Kommissionen fremstillede faktiske


text:
C 48/32 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.1999
 Slettelse af sag T-193/95 (1) Basili, Christina Laso Sanz, GeÂrard Lhost, Carlos Martinez
 (1999/C 48/68) Mongay, Viriato Monteiro Da Silva, Nicolioulas Panagio-
 tis, Carla Piccinni-Leopardi, Jorge Manuel Pinheiro De
 Jesus Ferreira, Angelo Salsi og Graham Wilmott mod
 (Processprog: engelsk) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, skal slet-
 tes af registret.
 Ved kendelse af 30. november 1998 har formanden for
 Fùrste Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesska- (1) EFT C 142 af 10.5.1997, EFT C 166 af 31.5.1997, EFT C 181
 bers Ret i Fùrste Instans besluttet, at sag T-193/95, Fin- af 14.6.1997, EFT C 228 af 26.7.1997, EFT C 318 af
 tecna SpA mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- 18.10.1997 og EFT C 7 af 10.1.1998.
 skaber, skal slettes af registret.
 (1) EFT C 16 af 20.1.1996.
 Slettelse af sag T-292/97 (1)
 (1999/C 48/71)
 Slettelse af sag T-25/97 ( )
 1
 (1999/C 48/69) (Processprog: engelsk)
 (Processprog: fransk) Ved kendelse af 1. december 1998 har formanden for
 Fjerde Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-292/97, Assidomän Kraft
 Ved kendelse af 14. december 1998 har formanden for
 Products AB, AB Iggesunds Bruk, Korsnäs AB, Modo
 Fùrste Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Paper AB, Södra Cell AB, Stora Kopparbergs Bergslags AB
 Fùrste Instans besluttet, at sag T-25/97, Michael Pulch
 og Svenska Cellulosa AB (SCA) mod Kommissionen for
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, skal
 De Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registret.
 slettes af registret.
 (1) EFT C 113 af 11.4.1998.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 Slettelse af sagerne T-38/97, T-77/97, T-107/97, Slettelse af sag T-67/98 (1)
 T-139/97, T-154/97, T-162/97, T-205/97 og T-206/97 (1) (1999/C 48/72)
 (1999/C 48/70)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved kendelse af 11. december 1998 har formanden for
 Ved kendelse af 15. december 1998 har formanden for Fùrste Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Udvidede Afdeling ved De Europñiske Fñllesska- Fùrste Instans besluttet, at sag T-67/98, TheÂodore Gianna-
 bers Ret i Fùrste Instans besluttet, at sagerne T-38/97, kopoulos mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 Lucette GeÂrard, T-77/97, JoseÂ Baiges Planas, Viviane skaber, skal slettes af registret.
 Baretti-Piazzi, David Broderick, Alessandro Buttice, Peter
 Grasmann, Timothy Hayes, Louis Hersom, Owen Jones,
 Jean-Louis Levy Gorgeot, Saturno Mallia, Fenardo Mazza, (1) EFT C 208 af 4.7.1998.
 Yasmine Pire, William Richer, Josefa Rodriguez Portero,
 Robert Smyth, Alain Van Hamme og Fionnuala Walker,
 T-107/97, Suzanne Smets, T-139/97, Marc Blijweert,
 Manuel Carvalhosa, Rita Lehmann, Annette Mills, Glenys
 Nichol, Jeffery Piper, Francisco Sentieiro og Guy Thiry,
 T-154/97, Patricia Brunko-Metzger, Mariette Colinet,
 Slettelse af sag T-140/98 (1)
 Christiane Degueldre, Nicole Dumont, Emile Espagnet,
 Paul Fraix, Georgios Katalagarianakis, Danielle Lardinois, (1999/C 48/73)
 Carlos Alberto Leite Mateus, Liborio Licata, Alberto Piaz-
 zi, Cornelis Pot, Rita Sacca-George, Jacques Simon og (Processprog: fransk)
 Harry Watershoot, T-162/97, Albert Verleysen, T-205/97,
 Christopher Atkin, David Cornwell og Paul Smeulders og
 T-206/97, Olivier Brunet, Luigi Brusa, Peter Cavendish, Ved kendelse af 9. december 1998 har formanden for
 HeÂleÁne Chraye, Stella da Costa Santos, Tamara Diomede Fjerde Afdeling ved De Europñiske


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/28
 Kendelse afsagt af Domstolens præsident den 23. februar 2010 — Telecom Italia SpA mod Regione autonoma della Sardegna. Procesdeltagere: Space SpA og Passamonti Srl m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo per la Sardegna, Italien)
 (Sag C-290/09) (1)
 2010/C 134/45
 Processprog: italiensk
 Domstolens præsident har besluttet, at sagen skal slettes af registeret.
 (1) EUT C 233 af 26.9.2009.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/37
 Sag anlagt den 28. november 2016 — Sverige mod Kommissionen
 (Sag T-837/16)
 (2017/C 038/50)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Sverige (ved A. Falk og F. Bergius)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2016) 5644 af 7. september 2016 om tilladelse til visse anvendelser af blysulfochromat, gul og blychromatmolybdatsulfat, rød i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18. december 2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (den anfægtede afgørelse), annulleres,
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: Kommissionen har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser i henhold til artikel 291, stk. 2, TEUF og forordning (EF) nr. 1907/2006.
 —
 Kommissionen har overskredet sine gennemførelsesbeføjelser ved at tilsidesætte artikel 55 og artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006 og i strid med forordningens formål at meddele den ansøgte godkendelse uden at betingelserne herfor, der er fastsat i forordningen, var opfyldt.
 —
 Kommissionen har tilsidesat artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006 ved at meddele godkendelse uden selv at foretage en vurdering af betingelserne for at udstede en godkendelse i henhold til denne bestemmelse og uden i tilstrækkelig grad at undersøge, om betingelserne for at udstede en godkendelse i henhold til denne bestemmelse var opfyldt.
 —
 Kommissionen har endvidere tilsidesat artikel 55 i forordning nr. 1907/2006 ved at meddele godkendelse i strid med godkendelsessystemets formål, nemlig at sikre et velfungerende indre marked og gradvist at erstatte særligt problematiske stoffer med egnede alternative stoffer eller teknologier, hvor det er teknisk og økonomisk muligt.
 2.
 Andet anbringende: Kommission har foretaget en åbenbar fejlagtig vurdering og begået en retlig fejl.
 —
 Samme omstændigheder som anført med hensyn til det første anbringende påberåbes ligeledes i forhold til dette anbringende. Kommissionens tilsidesættelse af artikel 55 og artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006, som angivet ovenfor, indebærer ligeledes, at Kommissionen i den anfægtede afgørelse foretog en åbenbart fejlagtig vurdering og begik en retlig fejl.
 3.
 Tredje anbringende: Kommissionen har tilsidesat forsigtighedsprincippet og begrundelsespligten.
 —
 Kommissionen har tilsidesat forsigtighedsprincippet ved at udstede godkendelse uden selv at foretage en vurdering af betingelserne herfor i henhold til artikel 60, stk. 4, i forordning nr. 1907/2006 og uden at foretage en tilstrækkelig undersøgelse af, om betingelserne for at meddele godkendelse i henhold til denne bestemmelse, var opfyldt.
 —
 Under alle omstændigheder har Kommissionen tilsidesat sin begrundelsespligt i henhold til artikel 296 TEUF, artikel 130 i forordning nr. 1907/2006 og princippet om god forvaltningsskik, da det ikke er muligt at udlede af den anfægtede afgørelse, hvordan Kommissionen har vurderet, om betingelserne for tildelingen af en godkendelse i henhold til forordningens artikel 60, stk. 4, var opfyldt.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. september 2013 — Daniele Biasci m.fl. mod Ministero dell’Interno og Questura di Livorno (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — Italien)
 (Forenede sager C-660/11 og C-8/12) (1)
 (Etableringsfrihed - fri udveksling af tjenesteydelser - artikel 43 EF og 49 EF - hasardspil - indsamling af væddemål - betingelser for tilladelse - krav om polititilladelse og om koncession - nationale bestemmelser - obligatoriske minimumsafstande mellem stederne for indsamling af væddemål - grænseoverskridende virksomhed, som kan sidestilles med den, der er genstand for koncessionen - forbud - gensidig anerkendelse af licenser på hasardspilsområdet)
 2013/C 325/07
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana
 Parter i hovedsagen
 (Sag C-660/11)
 Sagsøgere: Daniele Biasci, Alessandro Pasquini, Andrea Milianti, Gabriele Maggini, Elena Secenti og Gabriele Livi
 Sagsøgte: Ministero dell’Interno og Questura di Livorno
 Procesdeltager: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA
 (Sag C-8/12)
 Sagsøgere: Cristian Rainone, Orentino Viviani og Miriam Befani
 Sagsøgte: Ministero dell’Interno, Questura di Prato og Questura di Firenze
 Procesdeltagere: SNAI — Sindacato Nazionale Agenzie Ippiche SpA, Stanley International Betting Ltd og Stanleybet Malta ltd.
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana — fri bevægelighed for personer — fri udveksling af tjenesteydelser — virksomhed med indsamling af indsatser i væddemål — national lovgivning som underlægger udøvelsen af denne virksomhed et krav om opnåelse af en tilladelse og en offentlig bevilling udstedt af de nationale myndigheder — manglende anerkendelse af tilladelser og bevillinger udstedt af udenlandske myndigheder — foreneligheden med artikel 43 EF og 49 EF (nu artikel 49 TEUF og 56 TEUF)
 Konklusion
 1)
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, som pålægger de selskaber, der ønsker at udøve virksomhed knyttet til hasardspil, en forpligtelse til — foruden en af staten udstedt koncession med henblik på udøvelse af sådan virksomhed — at opnå en polititilladelse, og som navnlig indskrænker tildelingen af en sådan tilladelse til de ansøgere, der allerede har en sådan koncession.
 2)
 Såvel artikel 43 EF og 49 EF som ligebehandlings- og effektivitetsprincippet skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat, som i strid med EU-retten har udelukket en kategori af erhvervsdrivende fra tildelingen af koncessioner på udøvelse af en økonomisk aktivitet, og som forsøger at afhjælpe denne tilsidesættelse ved at sende et betragteligt antal nye koncessioner i udbud, beskytter den markedsposition, der er opnået af de eksisterende erhvervsdrivende, ved bl.a. at fastsætte minimumsafstande mellem de nye koncessionshaveres og de eksisterende erhvervsdrivendes forretningssteder.
 Det følger af artikel 43 EF og 49 EF, af ligebehandlingsprincippet, af gennemsigtighedsforpligtelsen samt af retssikkerhedsprincippet, at betingelserne og fremgangsmåderne i forbindelse med et udbud som det i hovedsagerne omhandlede — og navnlig de bestemmelser, der fastsætter fortabelsen af koncessioner, som er blevet tildelt på grundlag af et sådant udbud, såsom de bestemmelser, der er fastsat i artikel 23, stk. 3, i udkastet til en


text:
aftale mellem det selvstændige organ, som administrerer statslige monopoler, og tilslagsmodtageren af koncessionen vedrørende hasardspil på andre begivenheder end hestevæddeløb — skal være formuleret klart, præcist og utvetydigt, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at prøve.
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, som de facto forhindrer enhver grænseoverskridende spilleaktivitet, uafhængigt af den form, hvorunder aktiviteten udøves, navnlig i det tilfælde, hvor en direkte kontakt mellem forbrugeren og den erhvervsdrivende finder sted, og hvor virksomhedens mellemmænd, der er til stede på det nationale område, kan underlægges politiets fysiske kontrol. Det tilkommer den forelæggende ret at prøve, om dette er tilfældet for så vidt angår nævnte aftaleudkasts artikel 23, stk. 3.
 3)
 Artikel 43 EF og 49 EF skal fortolkes således, at den omstændighed, at en erhvervsdrivende i den medlemsstat, hvor vedkommende er etableret, råder over en tilladelse til at udbyde hasardspil, på EU-rettens nuværende udviklingstrin ikke er til hinder for, at en anden medlemsstat under overholdelse af de krav, som følger af EU-retten, gør den mulighed, som en sådan erhvervsdrivende har for at udbyde sådanne tjenesteydelser til forbrugere, der befinder sig på den dens område, betinget af besiddelsen af en tilladelse udstedt af dens egne myndigheder.
 (1) EUT C 73 af 10.3.2012.