text:
Wägenbaur), angående en anmodning om
 ---pagebreak--- 19.7.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 171/25
 annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for året 2001, KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 den, R. García-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og den 8. april 2003
 J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den
 20. maj 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-91/02, Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 1) Den Europæiske Centralbank frifindes.
 (Annullationssøgsmål — sagens genstand bortfaldet —
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger. ufornødent at træffe afgørelse i sagen)
 (2003/C 171/41)
 ( 1) EFT C 202 af 24.8.2002.
 (Processprog: tysk)
 I sag T-91/02, Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG,
 Wismar (Tyskland), ved Rechtsanwalt D. Reich, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og V. Di Bucci),
 angående en påstand om annullation af Kommissionens
 den 3. april 2003 beslutning 2002/468/EF af 15. januar 2002 om den statsstøtte,
 som Tyskland har ydet Klausner Nordic Timber GmbH & Co.
 KG, Wismar, Mecklenburg-Vorpommern (EFT L 165, s. 15),
 i sag T-18/02, Anita Jannice Österholm mod Kommissio- har Retten (Fjerde Udvidede Afdeling), sammensat af afdelings-
 nen for De Europæiske Fællesskaber (1) formanden, V. Tiili, og dommerne J. Pirrung, P. Mengozzi,
 A.W.H. Meij og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 8. april
 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (Tjenestemænd — erstatningssøgsmål — afvisning)
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 (2003/C 171/40)
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger, herunder de om-
 (Processprog: fransk) kostninger, der vedrører sagen om foreløbige forholdsregler.
 (1 ) EFT C 156 af 29.6.2002.
 I sag T-18/02, Anita Jannice Österholm, Stockholm, ved
 advocats J.R. Iturriagagoitia og K. Devolvé, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall
 og V. Joris), vedrørende et krav om erstatning for den
 økonomiske og ikke-økonomiske skade, der er forvoldt sagsø-
 geren bl.a. som følge af den tid, der er hengået med behandlin- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 gen af en klage, som sagsøgeren har indgivet, har Retten
 (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N.J. For-
 den 27. marts 2003
 wood, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær:
 H. Jung, den 3. april 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således: i sag T-163/02, Montan Gesellschaft Voss mbH Stahlhan-
 del m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (1)
 1) Der er ikke længere fornødent at træffe afgørelse om annulla-
 tionssøgsmålet.
 (Annullationssøgsmål — ufornødent at træffe afgørelse —
 erstatningssøgsmål — formaliteten — formalitetsindsigelse
 2) Erstatningssøgsmålet forkastes. henskudt til afgørelse i forbindelse med sagens realitet)
 3) Kommissionen betaler halvdelen af sagsøgerens omkostninger
 (2003/C 171/42)
 og bærer sine egne omkostninger. Sagsøgeren bærer den anden
 halvdel af sine egne omkostninger.
 (Processprog: tysk)
 ( 1) EFT C 109 af 4.5.2002.
 I sag T-163/02, Montan Gesellschaft Voss mbH Stahlhandel,
 Planneg (Tyskland), Jepsen Stahl GmbH, Nittendorf (Tyskland),


text:
26.10.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 24. juli 2013 — Netto Marken Discount AG & Co. KG mod Deutsches Patent- und Markenamt
 (Sag C-420/13)
 2013/C 313/14
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundespatentgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Netto Marken Discount AG & Co. KG
 Sagsøgt: Deutsches Patent- und Markenamt
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktivets (1) artikel 2 fortolkes således, at der med begrebet en tjenesteydelse i bestemmelsens forstand også skal forstås detailhandel med tjenesteydelser?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende:
 Skal direktivets artikel 2 fortolkes således, at tjenesteydelser, der udbydes af detailhandleren, indholdsmæssigt skal konkretiseres i lige så høj grad som de varer, detailhandleren sælger?
 a)
 Er tjenesteydelserne tilstrækkeligt konkretiseret, såfremt følgende er anført
 aa)
 alene tjenesteydelsesområdet generelt eller generelle angivelser
 bb)
 alene klasse(r) eller
 cc)
 hver enkelt konkret tjenesteydelse?
 b)
 Skal disse oplysninger da lægge fast på tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen, eller er der ved angivelse af generelle angivelser eller klasser mulighed for at udskifte eller supplere?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende:
 Skal direktivets artikel 2 fortolkes således, at beskyttelsesområdet for varemærker for detailhandelsvirksomheders tjenesteydelser er udvidet til også at omfatte tjenesteydelser, som detailhandleren selv udfører?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22.10.2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EUT L 299, s. 25)

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/19
 I mangel af en objektiv begrundelse foreligger der forskelsbehandling 1) Appellen forkastes.
 på grundlag af nationalitet som er forbudt efter EF-traktatens
 artikel 6, stk. 1 (efter ændring nu artikel 12, stk. 1, EF), såfremt en 2) Industrie des poudres sphériques betaler sagens omkostninger.
 gruppe tjenesteydere, der præsterer lægehjælp, ensidigt over for
 tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber anvender tariffer for
 udgifter til læge- og hospitalsbehandling i forbindelse med fødsler, 3) Péchiney électrométallurgie, Chambre syndicale de l’électromé-
 som er højere end dem, der anvendes over for bosiddende personer tallurgie et de l’électrochimie samt Kommissionen for De
 tilsluttet den nationale sygesikringsordning. Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 20 af 23.1.1999. (1) EFT C 48 af 20.2.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 3. oktober 2000 (Sjette Afdeling)
 i sag C-458/98 P, Industrie des poudres sphériques mod af 3. oktober 2000
 Rådet for Den Europæiske Union (1)
 i sag C-9/99, Échirolles Distribution SA mod Association
 (»Appel — antidumping — forordning (EØF) nr. 2423/88 du Dauphiné m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse
 — calciummetal — formaliteten — fortsættelse af en fra Cour d’appel de Grenoble) (1)
 antidumpingundersøgelse efter annullation af forordningen
 om indførelse af en antidumpingtold — ret til kontradik-
 tion«) (»National lovgivning om bogpriser«)
 (2000/C 335/34)
 (2000/C 335/35)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-458/98 P, Industrie des poudres sphériques, Annemasse
 (Frankrig), ved advokat C. Momège, Paris, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat A. May, 398, route d’Esch, I sag C-9/99, angående en anmodning, som Cour d’appel de
 angående appel af dom afsagt den 15. oktober 1998 af De Grenoble (Frankrig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Udvidede artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 Afdeling) i sag T-2/95, Industries des poudres sphériques mod ret verserende sag, Échirolles Distribution SA mod Association
 Rådet (Sml. II, s. 3939), hvori der er nedlagt påstand om du Dauphiné m.fl., at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 ophævelse af dommen — de andre parter i appelsagen: Rådet fortolkningen af EF-traktatens artikel 3, litra c) og g) [efter
 for Den Europæiske Union (befuldmægtiget: S. Marquardt, ændring nu artikel 3, litra c) og g), EF], EF-traktatens artikel 3
 bistået af barrister P. Bentley), Kommissionen for De Europæi- A og 5 (nu artikel 4 EF og 10 EF), EF-traktatens artikel 7 A,
 ske Fællesskaber (befuldmægtigede: N. Khan og X. Lewis), stk. 2 (efter ændring nu artikel 14, stk. 2, EF), samt EF-
 Péchiney électrométallurgie, Courbevoie (Frankrig), og Cham- traktatens artikel 102 A og artikel 103, stk. 3 og 4 (nu
 bre syndicale de l’électrométallurgie et de l’électrochimie, Paris artikel 98 EF og artikel 99, stk. 3 og 4, EF), har Domstolen
 (Frankrig), ved advokaterne O. d’Ormesson og O. Prost, Paris (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.C. Moi-
 — har Domstolen


text:
(Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor- tinho de Almeida (refererende dommer), og dommerne
 manden, D.A.O. Edward, og dommerne P.J.G. Kapteyn, A. La R. Schintgen, C. Gulmann, J.-P. Puissochet og V. Skouris; gene-
 Pergola, P. Jann og H. Ragnemalm (refererende dommer); gene- raladvokat: S. Alber; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 raladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: R. Grass, den 3. oktober D. Louterman-Hubeau, den 3. oktober 2000 afsagt dom, hvis
 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 335/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.11.2000
 EF-traktatens artikel 3, litra c) og g) [efter ændring nu artikel 3, litra DOMSTOLENS DOM
 c) og g) EF], EF-traktatens artikel 3 A og 5 (nu artikel 4 EF og 10
 EF), EF-traktatens artikel 7 A, stk. 2 (efter ændring nu artikel 14,
 stk. 2, EF), samt EF-traktatens artikel 102 A og 103 (nu artikel 98 af 5. oktober 2000
 EF og 99 EF) er ikke til hinder for anvendelse af en national
 lovgivning, som forpligter forlæggere til at pålægge boghandlerne en i sag C-16/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 bindende videresalgspris for bøger. skaber mod Den Franske Republik (1)
 (1) EFT C 71 af 13.3.1999. (»Traktatbrud — direktiv 93/38/EØF — tilbudsgivning
 inden for vand- og energiforsyning samt transport og
 telekommunikation — elforsynings- og vejbelysningsarbej-
 der i departementet Vendée — begrebet et arbejde«)
 (2000/C 335/37)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: fransk)
 (Femte Afdeling)
 af 5. oktober 2000 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-288/96, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1) I sag C-16/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: H. van Lier og O. Couvert-Castéra) mod
 (»Statsstøtte — driftsstøtte — retningslinjer i fiskerisekto- Den Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger
 ren — EF-traktatens artikel 192, stk. 1, og stk. 3, litra c) og P. Lalliot), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, og stk. 3, litra c), EF) — Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 retten til kontradiktion — begrundelse«) artikel 4, stk. 2, artikel 14, stk. 1, 10 og 13, samt artikel 21,
 24 og 25 i Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om
 samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden
 (2000/C 335/36)
 for vand- og energiforsyning samt transport og telekommuni-
 kation (EFT L 199, s. 84) i forbindelse med den udbudsproce-
 dure, som Syndicat départemental d’électrification de la Vendée
 (Processprog: tysk) i december 1994 har anvendt ved tildeling af kontrakter
 på elforsynings- og vejbelysningsarbejder, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- formændene J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón og R. Schint-
 gjort i Samling af Afgørelser) gen og samt dommerne P.J.G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puis-
 sochet, M. Wathelet og V. Skouris (refererende dommer); gene-
 I sag C-288/96, Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægti- raladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekretær
 get: B. Kloke, bistået af advokat M. Schütte) mod Kommissio- D. Louterman-Hubeau, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: P.F. Ne- konklusion


text:
lyder således:
 mitz, bistået af advokat R.M. Bierwagen), angående en påstand
 om annullation af Kommissionens beslutning 96/563/EF af 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold
 29. maj 1996 om støtte fra delstaten Niedersachsen til JAKO til artikel 4, stk. 2, artikel 14, stk. 1, 10 og 13, artikel 21,
 Jadekost GmbH & Co KG (EFT L 246, s. 43), har Domstolen stk. 1 og 5, artikel 24, stk. 1 og 2, samt artikel 25, stk. 5, i
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning
 Edward (refererende dommer), og dommerne J.C. Moitinho de af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og
 Almeida, L. Sevón, J.-P. Puissochet og M. Wathelet; general- energiforsyning samt transport og telekommunikation, idet
 advokat: G. Cosmas; justitssekretær: ekspeditionssekretær de franske myndigheder, som har været ansvarlige for den
 H.A. Rühl, den 5. oktober 2000 afsagt dom, hvis konklusion udbudsprocedure vedrørende elforsyning, der blev afholdt i
 lyder således: Vendée i december 1994,
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes. — har opdelt dette arbejde
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.
 — ikke har offentliggjort en udbudsbekendtgørelse i De
 Europæiske Fællesskabers Tidende for alle de kontrakter,
 (1) EFT C 354 af 23.11.1996. som dette arbejde har omfattet, og som har oversteget
 tærskelværdien i henhold til artikel 14, stk. 10, tredje
 afsnit, men kun har offentliggjort en bekendtgørelse for
 seks af dem


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/36
 Sag anlagt den 10. maj 2017 — The Bank of New York Mellon mod EUIPO — Nixen Partners (NEXEN)
 (Sag T-278/17)
 (2017/C 213/49)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Forenede Stater) (ved advokaterne A. Klett og K. Schlüter)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Nixen Partners (Paris, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: The Bank of New York Mellon Corp.
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »NEXEN« — registreringsansøgning nr. 13 374 152
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. februar 2017 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1570/2016-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse truffet den 23. februar 2017 i sag R 1570/2016-2 annulleres og indsigelsen forkastes.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger og omkostningerne forbundet med sagens behandling for appelkammeret og for indsigelsesafdelingen, herunder alle sagsøgerens nødvendige omkostninger i forbindelse hermed.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 44/36 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.2.2003
 Det ansøgte EF-varemærke er ordmærket »NIKE F.I.T.« — — Sagsøgte, og om fornødent intervenienten, tilpligtes at
 ansøgning nr. 277.731 for varer i klasse 25, »beklædningsgen- betale samtlige sagsomkostninger, herunder de omkost-
 stande, fodtøj og hovedbeklædning«. ninger, der er påløbet under den administrative behand-
 ling af indsigelsen og klagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Ansøgeren om EF-varemærket, indehaveren af det varemærke,
 der påberåbes under indsigelsessagen, indholdet af indsigelses-
 Sag anlagt den 5. december 2002 af Muswellbrook Limited afdelingens og Appelkammerets afgørelser samt anbringender-
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked ne og de væsentligste argumenter er de samme som i sag
 (Varemærker og Design) T-362/02, Muswellbrook Limited mod Harmoniseringskon-
 toret.
 (Sag T-366/02)
 Det ansøgte EF-varemærke er ord- og figurmærket »TRIAX
 NIKE SERIES med grafik« — ansøgning nr. 252.411 for varer
 (2003/C 44/68) i klasse 25, »beklædningsgenstande, fodtøj og hovedbeklæd-
 ning«.
 (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 5. december 2002 anlagt sag mod Kontoret for Sag anlagt den 10. december 2002 af Bernard Barbé mod
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Europa-Parlamentet
 Muswellbrook Limited, Dublin (Irland), ved advokat Juan
 Casulá Oliver.
 (Sag T-371/02)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (2003/C 44/69)
 — Det fastslås, at afgørelsen, der er truffet den 30. september (Processprog: fransk)
 2002 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmoni-
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i
 sag R 880/1999-1, ikke er i overensstemmelse med
 forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker, især med
 forordningens artikel 15, stk. 2, litra a), og/eller artikel 43, Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 stk. 2 og 3, for så vidt som det i afgørelsen anføres, at den 10. december 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet
 indsigeren ikke har påvist reel brug inden for Fællesskabet af Bernard Barbé, Luxembourg, ved avocat Alain Lorang, og
 af det spanske varemærke 88.222 til at kendetegne med valgt adresse i Luxembourg.
 beklædnings- eller konfektionsartikler i klasse 25 i de
 seneste fem år forud for offentliggørelsen af EF-varemær-
 keansøgningen. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Konklusionen i den nævnte afgørelse annulleres i det — Det fastslås, at Parlamentet med urette har undladt frem
 hele. til den 11. november 1998 at udbetale de i fru Boez’s løn
 tilbageholdte beløb til hr. Barbé.
 — Det tiltrædes, at den nævnte afgørelse ændres således, at
 det fastslås, at den fremførte indsigelse mod registreringen — Det bestemmes, at sagsøgeren, hr. Barbé, skal have
 af EF-varemærke 252.411 skal optages til bedømmelse udbetalt de fra marts 1998 til november 1998 tilbage-
 og afgøres i realiteten, og med henblik herpå bør EF- holdte beløb.
 varemærke nr. 252.411 afvises fra registrering, eller det
 bestemmes subsidiært, at sagen hjemvises til Harmonise- — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost-
 ringskontorets Første Appelkammer. ninger.
 ---pagebreak--- 22.2.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/37
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter oprettelse af en ansættelsesreserve for fuldmægtige (karriere
 A7/A6) på området for forbindelser udadtil og støtte til
 tredjelande og herved valgte sektoren »Forbindelser Udadtil«,


text:
Sagsøgeren anfægter ansættelsesmyndighedens afgørelse om anfægter udvælgelsesudvalgets afgørelse vedrørende bedøm-
 at afslå hans anmodning om, at den af Tribunal de paix de melsen af prøve e) — skriftlig prøve — med tildeling af et
 Luxembourg afsagte dom af den 26. november 1998 fuldbyr- punkt mindre end krævet (19/40) for at få adgang til de
 des korrekt og at den med virkning pr. 11. november 1998 mundtlige prøver.
 foreskrevne ophævelse af foretagne udlæg i den løn, som
 tilkommer en ved den sagsøgte institution ansat tjenestemand,
 som følge heraf gennemføres med virkning fra nævnte dato og
 ikke med virkning fra marts 1998. Til støtte for påstandene gør sagsøgeren følgende gældende:
 — Misbrug af beføjelser og magtfordrejning, utilstrækkelig
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren fremført følgende
 begrundelse og tilsidesættelse af retten til kontradiktion
 anbringender:
 hvad angår nægtelsen af at meddele ham oplysning
 vedrørende rettelseskriterierne og rettelsesproceduren
 — princippet om, at institutionerne er forpligtet til at
 samarbejde loyalt med de nationale retsinstanser og samt de enkelte opgaveretteres bedømmelser.
 — at udlægsforretningen ud fra et fællesskabsretligt syns- — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 3, utilstrækkelig
 punkt er fuldstændig lovlig. begrundelse og tilsidesættelse af retten til kontradiktion
 hvad angår nægtelsen af at fremlægge sprogkundskaberne
 for den tredje opgaveretter.
 — Tilsidesættelse af ligestillingsprincippet ved afviklingen af
 prøven og princippet om god forvaltningsskik. Herved
 Sag anlagt den 17. december 2002 af Alessandro Cavallaro hævdes det, at det til prøvedeltagerne udleverede materiale
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber på italiensk ikke var fyldestgørende forberedt. I øvrigt ses
 der at foreligge en selvmodsigende begrundelse vedrøren-
 de fortolkningen af »Vejledning for Prøvedeltagere«.
 (Sag T-375/02)
 — Åbenbar faktisk vildfarelse vedrørende bedømmelsen af
 (2003/C 44/70) den første besvarelse under prøvens skriftlige prøve e).
 (Processprog: italiensk)
 — Fejlagtig fremlæggelse af kendsgerningerne, ulogisk og
 selvmodsigende begrundelse hvad angår bedømmelsen af
 den anden besvarelse under udvælgelsesprøvens skriftlige
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der prøve e).
 den 17. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Alessandro Cavallaro ved avvocato
 Carlo Forte.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af
 11. september 2002 om at tildele ham en utilstrækkelig
 karakter for den skriftlige prøve [prøve e)] under alminde- Sag anlagt den 9. december 2002 af »O« mod Kommissio-
 lig udvælgelsesprøve KOM/A/6/01 med henblik på ansæt- nen for De Europæiske Fællesskaber
 telse af fuldmægtige (karriere A7/A6) og følgelig om ikke
 at give ham adgang til de mundtlige prøver under
 udvælgelsen. (Sag T-376/02)
 — Annullation af de videre foranstaltninger under prøven,
 (2003/C 44/71)
 for så vidt som det er nødvendigt for at genindsætte
 sagsøgeren i hans rettigheder.
 (Processprog: fransk)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 9. december 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Sagsøgeren, der havde indgivet ansøgning i forbindelse med Europæiske Fællesskaber af »O« ved avocat Jean Van Rossum,
 almindelig udvælgelsesprøve KOM/A/6/01 med henblik på og med valgt adresse i Luxembourg.


text:
23 . 9 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 248 / 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige er
 ( Første Afdeling) hvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved
 af 13 . juli 1995 Rådets forordning (EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983,
 i sag C-391 /93 , Umberto Perrotta mod Allgemeine skal fortolkes således, at den kompetente institution
 Ortskrankenkasse Miinchen ( anmodning om præjudiciel skal tage stilling til en ansøgning om forlængelse af det
 afgørelse fra Bundessozialgericht (Tyskland )) (*) tidsrum, hvor den skal betale ydelser ved sygdom, selv
 (Social sikring — arbejdsløs, der har fået tilladelse til at om en sådan ansøgning ikke er indgivet udtrykkeligt af
 opholde sig i en anden medlemsstat end den kompetente den arbejdsløse, men kan udledes af en ansøgning om
 medlemsstat — tildeling af ydelser ved sygdom — forlæn tildeling af kontantydelser ved sygdom, som kort før
 gelse af opholdets varighed) udløbet af det i forordningens artikel 25, stk . 1 , nævnte
 tidsrum er indgivet til sygesikringsinstitutionen på det
 ( 95/C 248/01 ) sted, hvortil den arbejdsløse er rejst.
 (Processprog: tysk)
 2 ) For at fastslå, om der foreligger et tilfælde af force
 majeure i artikel 25, stk . 4's forstand i forordning (EØF)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive nr. 1 408/7 1 , skal den kompetente institution foretage en
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) bedømmelse af omstændighederne i det enkelte tilfælde
 med henblik på at afgøre, om det med rimelighed kan
 I sag C-391 /93 , angående en anmodning, som Bundesso kræves af den arbejdsløse, at han rejser tilbage til den
 zialgericht (Tyskland ) i medfør af EØF-traktatens arti kompetente stat, ikke alene under hensyn til de risici for
 kel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret en forværring af hans helbredstilstand og en forringelse
 verserende sag, Umberto Perrotta mod Allgemeine af hans udsigter til helbredelse, som rejsen tilbage kan
 Ortskrankenkasse Miinchen, at opnå en præjudiciel afgø indebære, men også til, hvor svær en belastning han
 relse vedrørende fortolkningen af artikel 25 , stk . 1 og 4, derved tvinges til at bære, hvorved bemærkes, på den
 samt artikel 69 , stk . 1 , litra c ), i Rådets forordning ( EØF ) ene side, at begrebet force majeure ikke kan begrænses
 nr. 1408/71 af 14. juli 1971 om anvendelse af de sociale til den situation, at det er absolut umuligt at rejse tilbage
 sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs til den kompetente stat, og, på den anden side, at den
 drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for omstændighed, at den pågældende fysisk er i stand til at
 Fællesskabet ( 2 ), som ændret og ajourført ved forordning rejse, ikke i sig selv kan være til hinder for at fastslå, at
 ( EØF ) nr. 2001 /83 ( 3 ), har Domstolen ( Første Afdeling), der foreligger et sådant tilfælde af force majeure.
 sammensat af afdelingsformanden, P.


text:
Jann, og dommerne
 D. A. O. Edward (refererende dommer ) og L. Sevon;
 generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditions (') EFT nr . C 274 af 12 . 10 . 1993 .
 sekretær: H. A. Riihl, den 13 . juli 1995 afsagt dom, hvis ( 2 ) EFT nr . L 149 af 5 . 7 . 1971 , s . 2 .
 (') EFT nr . L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 6 .
 konklusion lyder således :
 1 ) Artikel 25, stk . 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/
 71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale


text:
C 102/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.4.2000
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- tage hensyn til de lave nitrogenoxidemissioner og det lave
 se afsagt den 17. december 1999 af Korkein hallinto-oi- støjniveau ved det af den bydende tilbudte busmateriel,
 keus i sagen Stagecoach Finland mod Helsinki og således — som det på forhånd er blevet meddelt i
 HKL-Bussiliikenne udbuddet — at hvis bussernes nitrogenoxidemissioner eller
 støjniveau underskrider et bestemt niveau, giver materiellet
 ret til tillægspoint, som der skal tages hensyn til ved
 (Sag C-513/99) sammenligningen?
 3. Hvis det foregående spørgsmål skal besvares bekræftende,
 (2000/C 102/15) anmodes der desuden om en besvarelse af følgende
 spørgsmål: Skal Det Europæiske Fællesskabs bestemmelser
 om offentlige indkøb fortolkes således, at det alligevel ikke
 er tilladt at give tillægspoint for ovennævnte egenskaber
 Ved kendelse afsagt den 17. december 1999, indgået til
 vedrørende materiellets nitrogenoxidemissioner og støjni-
 Domstolens Justitskontor den 28. december 1999, har Korkein
 veau, såfremt det på forhånd er klart, at den ordregivende
 hallinto-oikeus i sagen Stagecoach Finland mod Helsinki
 bys egen myndighed, der driver bustransport, har mulighed
 og HKL-Bussiliikenne forelagt De Europæiske Fællesskabers
 for at tilbyde materiel, som har de nævnte egenskaber, der
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 på grund af omstændighederne kun kan tilbydes af et fåtal
 spørgsmål:
 af virksomheder inden for branchen?
 1. Skal bestemmelserne om anvendelsesområdet for Rådets (1) Rådets direktiv 93/38/EØF af 14.6.1993 om samordning af
 direktiv 93/38/EØF (1) af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energi-
 fremgangsmåderne ved tilbudsgivning indenfor vand- og forsyning samt transport og telekommunikation, EFT L 199 af
 energiforsyning samt transport og telekommunikation 9.8.1993, s. 84.
 (EFT L 199, s. 84), navnlig artikel 2, stk. 1, litra a), stk. 2, (2) Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 om samordning af
 litra c), og stk. 4, fortolkes således, at direktivet finder fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesafta-
 anvendelse på den procedure, som følges af en ordregiven- ler, EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1.
 de by i forbindelse med udbud vedrørende organisering af
 byens interne bustransport, når
 — byen er ansvarlig for planlægning, udvikling, tilveje-
 bringelse samt andre former for organisering og over-
 vågning af kollektiv trafik inden for sit område
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 31. december 1999 af Korkein hallinto-oi-
 keus i den verserende sag Palin Granit Oy og bestyrelsen
 — byen med henblik på de ovennævnte opgaver har et
 for Vehmassalo kommunesammenslutning for folkesund-
 udvalg for kollektiv trafik og byens herunder hørende
 trafikvæsen hedsarbejde
 (Sag C-9/00)
 — byens trafikvæsen har en planlægningsenhed, der fun-
 gerer som ordregiver, der forbereder forslag til udvalget (2000/C 102/16)
 for kollektiv trafik om, hvilke ruter, der skal udbydes,
 og hvilket kvalitetsniveau, der kræves med hensyn til
 tjenesteydelserne, og Ved kendelse afsagt den 31. december 1999, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 13. januar 2000, har Korkein
 hallinto-oikeus i den verserene sag Palin Granit Oy og bestyrel-
 — byens trafikvæsen har produktionsenheder, der i øko- sen for Vehmassalo kommunesammenslutning for folkesund-
 nomisk henseende er adskilt


text:
fra det øvrige trafikvæsen, hedsarbejde forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 herunder en enhed, som tilvejebringer tjenesteydelser anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 med hensyn til busser og deltager i udbud herom?
 Skal sidesten, som fremkommer ved brydning af grovsten,
 anses for at udgøre affald som omhandlet i artikel 1, litra a), i
 2. Skal artikel 36, stk. 1, i Rådets direktiv 92/50/EØF (2) af Rådets direktiv 75/442/EØF (1) af 15. juli 1975 om affald, som
 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved affattet ved Rådets direktiv 91/156/EØF (2) af 18. marts 1991,
 indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. når henses til følgende omstændigheder a-d?
 1), henholdsvis artikel 34, stk. 1, i direktiv 93/38/EØF,
 fortolkes således, at en ordregivende by ved udbud om a) Hvilken betydning skal der ved den ovennævnte vurdering
 organisering af byens interne bustransport i grundlaget for tillægges den omstændighed, at sidesten oplagres på det
 den kontrakt, som skal tildeles på grundlag af det øko- område, der grænser op til stenbruddet, i afventning af
 nomisk mest fordelagtige bud, foruden den tilbudte pris, senere brug? Har den omstændighed, at sidesten oplagres
 udøveren af transportvirksomheds kvalitets- og miljø- på stenbrudsområdet, på det tilgrænsende område eller
 system og flere andre egenskaber ved busmateriellet, kan længere borte, overhovedet nogen betydning?


text:
6.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 33/3
 foranstaltning, som artikel 5, stk. 4, andet punktum, i nr. 838/93, kun virkning fra det tidspunkt, hvor arealet
 forordning (EéF) nr. 2950/83 henviser til, retsgyldigt ikke lñngere er blevet dyrket ekstensivt, eller skal for-
 gennemfùres af Kommissionen blot ved udfyldelse af skellen beregnes og fratrñkkes i forhold til den sam-
 rubrik 18 i den i bilag II til Kommissionens beslutning lede varighed af den periode, forpligtelsen gñlder?
 83/673/EéF (3) indeholdte formular i forbindelse med
 fremsendelsen af anmodningen om udbetaling af saldo-
 belùbet i henhold til artikel 1, stk. 2, fùrste led, og 3. Hvilke kriterier er afgùrende for, om der må antages at
 stk. 3 og 4, samt artikel 6, stk. 1 og 2, i den nñvnte foreligge en alvorlig uregelmñssighed i henhold til
 beslutning, eller drejer det sig om en ren formforskrift artikel 16, stk. 3, i forordning (EéF) nr. 4115/88, som
 vedrùrende sagsbehandlingen inden for organet, som ñndret ved forordning (EéF) nr. 838/93?
 ikke har nogen betydning udadtil, som ikke er vñsent-
 lig og som ikke udelukker muligheden for, at det
 samme organ efterfùlgende foretager en fra den fùrste (1) EFT L 361 af 29.12.1988, s. 13.
 attestering afvigende attestering i et selvstñndigt doku- (2) EFT L 88 af 8.4.1993, s. 16.
 ment eller på en erstatningsformular, med det for-
 behold, at der i ethvert tilfñlde tages hensyn til den
 pågñldende foranstaltnings retlige natur og under
 overholdelse af de i national ret for den pågñldende
 ñndring foreskrevne grñnser og forudsñtninger?
 (1) Rådets forordning (EéF) nr. 2950/83 af 17. oktober 1983 om Sag anlagt den 3. december 1998 af Kommissionen for De
 gennemfùrelse af afgùrelse 83/516/EéF om Den Europñiske Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik
 Socialfonds opgaver (EFT L 289 af 22.10.1983, s. 1).
 (2) Rådets afgùrelse 83/516/EéF af 17. oktober 1983 om Den (Sag C-439/98)
 Europñiske Socialfonds opgaver (EFT L 289 af 22.10.1983,
 (1999/C 33/04)
 s. 38).
 (3) Kommissionens beslutning 83/673/EéF af 22. december 1983
 vedrùrende forvaltningen af Den Europñiske Socialfond (EFT
 L 377 af 31.12.1983, s. 1).
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 3. december 1998 anlagt sag mod Den Italienske Republik
 af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 Antonio Aresu, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 befuldmñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 17. september 1998 af Verwaltungsgericht
 Schwerin i sagen Landerzeugergemeinschaft e.G. Groû Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Godems mod Amt für Landwirtschaft Parchim
 (Sag C-414/98)
 a) Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at
 (1999/C 33/03) opfylde sine forpligtelser i henhold til Kommissionens
 direktiv 95/30/EF (1) af 30. juni 1995 om tilpasningen
 til den tekniske udvikling af Rådets direktiv
 90/679/EéF (2) om beskyttelse af arbejdstagerne mod
 Ved kendelse afsagt den 17. september 1998, indgået til farerne ved at vñre udsat for biologiske agenser under
 Domstolens Justitskontor den 20. november 1998, har arbejdet (syvende sñrdirektiv i henhold til artikel 16,
 Verwaltungsgericht Schwerin i sagen Landerzeugergemein- stk. 1, i direktiv


text:
89/391/EéF (3)), idet den ikke ved lov
 schaft e.G. Groû Godems mod Amt für Landwirtschaft eller administrativt har udstedt de regler, der er nùd-
 Parchim forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en vendige for at efterkomme dette direktiv og heller ikke
 anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs- har givet Kommissionen underretning om disse
 mål: bestemmelser.
 1. Finder sanktionerne i henhold til artikel 16, stk. 1, fùr-
 b) Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens
 ste punktum, i Kommissionens forordning (EéF)
 omkostninger.
 nr. 4115/88 (1), som ñndret ved forordning (EéF)
 nr. 838/93 (2), også anvendelse, når forskellen mellem
 det antal enheder, der er ansùgt om stùtte for, og det
 konstaterede antal enheder ikke udgùr mere end 10 % Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 af det dyrkede areal, men mere end 2 ha?
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn
 2. Har nedsñttelsen af den allerede tildelte stùtte i med- til de tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 fùr af artikel 16, stk. 1, andet punktum, i forordning som det rettes til, indebñrer, at medlemsstaterne er forplig-
 (EéF) nr. 4115/88, som ñndret ved forordning (EéF) tede til at overholde de frister for gennemfùrelse, der er
 ---pagebreak--- C 33/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 6.2.1999
 fastsat i direktiverne. Denne frist udlùb den 30. november forpligtet til at tilbagebetale erhvervsdrivende en afgift
 1996, hvor Den Italienske Republik endnu ikke havde på vñrdien af eksporterede varer, når det om denne
 udstedt de bestemmelser, der er nùdvendige for at efter- afgift må antages, at den er opkrñvet i strid med fñl-
 komme det i Kommissionens påstande nñvnte direktiv. lesskabsretten, når det er godtgjort, at den, der har
 betalt afgiften, rent faktisk har overvñltet den på
 andre, nemlig kùberen af varerne, og når det hverken
 (1) EFT L 155 af 6.7.1995, s. 41. fremgår og heller ikke gùres gñldende af den erhvervs-
 (2) EFT L 374 af 31.12.1990, s. 1. drivende, at afgiften har forvoldt en forùget pris på
 (3) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1. produktet og en nedgang i omsñtningen med disse
 produkter, og at der derved er påfùrt ham et yderligere
 tab?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 29. oktober 1998 af Diikitiko Protodikio
 Thessalonikis, 5. Afdeling (tre medlemmer), i sagen aktie-
 selskabet Kapniki Michalidis AE mod Idrima Kinonikon Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Asfaliseon afsagt den 29. oktober 1998 af Diikitiko Protodikio
 (Sag C-441/98) Thessalonikis, 5. Afdeling (tre medlemmer), i sagen aktie-
 selskabet Kapniki Michalidis AE mod Idrima Kinonikon
 (1999/C 33/05) Asfaliseon
 (Sag C-442/98)
 (1999/C 33/06)
 Ved kendelse afsagt den 29. oktober 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 4. december 1998, har Dii-
 kitiko Protodikio Thessalonikis, 5. Afdeling (tre medlem-
 mer), i sagen aktieselskabet Kapniki Michalidis AE mod
 Idrima Kinonikon Asfaliseon forelagt De Europñiske Fñl- Ved kendelse afsagt den 29. oktober 1998, indgået til
 lesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgù- Domstolens Justitskontor den 4. december 1998, har Dii-
 relse af fùlgende spùrgsmål: kitiko Protodikio Thessalonikis, 5. Afdeling (tre medlem-
 mer), i sagen aktieselskabet Kapniki Michalidis


text:
AE mod
 Idrima Kinonikon Asfaliseon forelagt De Europñiske Fñl-
 lesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgù-
 1) Udgùr en afgift, som en medlemsstat opkrñver af vñr- relse af fùlgende spùrgsmål:
 dien af indenlandske produkter, som eksporteres til en
 anden medlemsstat, en afgift med tilsvarende virkning
 som en udfùrselstold, henset til, at afgiften efter fast
 praksis og efter objektive kriterier i henhold til en
 almindelig afgiftsordning pålñgges en bestemt kategori 1) Udgùr en afgift, som en medlemsstat opkrñver af vñr-
 af indenlandske produkter, mens den ikke pålñgges dien af indenlandske produkter, som eksporteres til en
 indenlandske produkter, som bringes i omsñtning på anden medlemsstat, en afgift med tilsvarende virkning
 det nationale marked, og heller ikke pålñgges lignende som en udfùrselstold, henset til, at afgiften efter fast
 varer, der importeres fra en anden medlemsstat? Eller praksis og efter objektive kriterier i henhold til en
 er den fùrnñvnte afgift på eksporteret tobak, og som almindelig afgiftsordning pålñgges en bestemt kategori
 opkrñves og godskrives den sociale forsikringsinstitu- af indenlandske produkter, mens den ikke pålñgges
 tion IKA til kredit for »Tobaksarbejdernes Pensions- indenlandske produkter, som bringes i omsñtning på
 kontor«, på grund af sit formål, nemlig en forùgelse af det nationale marked, og heller ikke pålñgges lignende
 den pågñldende forsikrings ùkonomiske midler, ikke i varer, der importeres fra en anden medlemsstat? Eller
 strid med fñllesskabsretten, men udgùr i bred forstand er den fùrnñvnte afgift på eksporteret tobak, og som
 en afgift til gunst for en forsikringsinstitution med hen- opkrñves og godskrives den sociale forsikringsinstitu-
 blik på gennemfùrelse af den sociale sikrings formål tion IKA til kredit for »Tobaksarbejdernes Pensions-
 for den omhandlede kategori af arbejdstagere, der kontor«, på grund af sit formål, nemlig en forùgelse af
 beskñftiges i en virksomhed som sagsùgerens, og som i den pågñldende forsikrings ùkonomiske midler, ikke i
 medfùr af den pågñldende medlemsstats forfatning har strid med fñllesskabsretten, men udgùr i bred forstand
 ret til, for enhver pris, social sikring, også ved opkrñv- en afgift til gunst for en forsikringsinstitution med hen-
 ning af en afgift af den her omhandlede art? blik på gennemfùrelse af den sociale sikrings formål
 for den omhandlede kategori af arbejdstagere, der
 beskñftiges i en virksomhed som sagsùgerens, og som i
 medfùr af den pågñldende medlemsstats forfatning har
 2) Såfremt fùrste del af fùrste spùrgsmål besvares bekrñf- ret til, for enhver pris, social sikring, også ved opkrñv-
 tende spùrges det, om en medlemsstat principielt er ning af en afgift af den her omhandlede art?


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/19
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 14. juli 2005
 i sag C-192/04, Lagardère Active Broadcast mod Société pour la perception de la rémunération (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation) (1)
 (Ophavsrettigheder og beslægtede rettigheder - radio- og tv-udsendelse af fonogrammer - rimeligt vederlag)
 (2005/C 217/37)
 Processprog: fransk
 I sag C-192/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Cour de cassation (Frankrig) ved afgørelse af 17. februar 2004, indgået til Domstolen den 26. april 2004, i sagen Lagardère Active Broadcast, der er indtrådt i Europe 1 Communication SA's rettigheder, mod Société pour la perception de la rémunération équitable (SPRE), Gesellschaft zur Verwertung von Leistungsschutzrechten mbH (GVL), procesdeltager: Compagnie européenne de radiodiffusion et de télévision Europe 1 SA (CERT), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne A. Borg Barthet, S. von Bahr, J. Malenovský (refererende dommer), og U. Lõhmus; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekretær K. Sztranc, den 14. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 I tilfælde af radioudsendelser som den i hovedsagen omhandlede er Rådets direktiv 93/83/EØF af 27. september 1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel ikke til hinder for, at vederlaget for anvendelse af fonogrammer ikke kun reguleres af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område sendeselskabet er etableret, men også af lovgivningen i den medlemsstat, hvor den jordbaserede sender, der viderespreder disse udsendelser til den førstnævnte stat, af tekniske grunde er placeret.
 2)
 Artikel 8, stk. 2, i Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret skal fortolkes således, at sendeselskabet ved fastsættelsen af det i denne bestemmelse nævnte rimelige vederlag ikke er berettiget til ensidigt at trække det vederlag, det har betalt eller krævet i den medlemsstat, på hvis område den jordbaserede sender viderespreder udsendelser til den medlemsstat, hvor selskabet er etableret, fra vederlaget for anvendelse af fonogrammer i sidstnævnte stat.
 (1) EUT C 156 af 12.6.2004.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/41
 EU-Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 15. juni 2006 — Mc Sweeney og Armstrong mod Kommissionen
 (Sag F-25/05) (1)
 (Almindelig udvælgelsesprøve - meddelelse om udvælgelsesprøve - vejledning til ansøgerne - ikke adgang til prøverne - krævede eksamensbeviser - ansættelsesmyndighedens skøn)
 (2006/C 178/76)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Dypna Mc Sweeney (Bruxelles, Belgien) og Pauline Armstrong (Overijse, Belgien) (ved: avocats S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. Tserepa-Lacombe og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af udvælgelseskomitéens afgørelser af 6. og 7. september 2004 om ikke at give sagsøgerne adgang til udvælgelsesprøve EPSO/C/11/03 (EUT 2003, C 267 A, s. 1), som blev afholdt med henblik på oprettelse af en reserveliste af engelsksprogede sekretærer (C5/C4).
 Domskonklusion
 1)
 Udvælgelseskomitéens afgørelser af 6. og 7. september 2004 om ikke at givesagsøgerne adgang til udvælgelsesprøve EPSO/C/11/03 annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 182 af 23.7.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-184/05 og henvist til Retten for EU-Personalesager ved kendelse af 15.12.2005).


text:
13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/19
 Slettelse af sag C-433/99 (1) modning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Gerichtshof
 (Østrig)), skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/37)
 (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 1. juni 2001 har præsidenten for De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-433/99, Panarot-
 ta 2002 Srl mod Ufficio delle Imposte Dirette di Trento
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributa-
 ria regionale di primo grado di Trento), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Slettelse af sag C-4/00(1)
 (2001/C 289/41)
 Ved kendelse af 21. juni 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-4/00,
 Slettelse af sag C-434/99 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/38)
 (1) EFT C 122 af 29.4.2000.
 Ved kendelse af 1. juni 2001 har præsidenten for De Europæi-
 ske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-434/99, NTB
 SpA mod Ufficio delle Imposte Dirette di Trento (anmodning
 om præjudiciel afgørelse fra Commissione tributaria regionale
 di primo grado di Trento), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 Slettelse af sag C-82/00 (1)
 (2001/C 289/42)
 Ved kendelse af 30. maj 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-82/00,
 Slettelse af sag C-501/99 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Nederlandene, skal slettes af registeret.
 (2001/C 289/39)
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-501/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.
 Slettelse af sag C-130/00 (1)
 (2001/C 289/43)
 Ved kendelse af 5. juli 2001 har præsidenten for De Europæiske
 Slettelse af sag C-511/99 (1) Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-130/00, Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken
 (2001/C 289/40) Tyskland, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 25. juni 2001 har formanden for Sjette
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 at sag C-511/99, Margrith Petersilge, født Lackner, mod
 Sozialversicherungsanstalt der gewerblichen Wirtschaft (an-


text:
Avis juridique important
 |
 E1996P0005
 Anmodning om en rådgivende udtalelse indgivet ved Borgarting lagmannsrets beslutning af 21. juni 1996 i sagen Ullensaker kommune m.fl. mod Nille AS (Sag E-5/96)
 EF-Tidende nr. C 350 af 21/11/1996 s. 0007 - 0007
 Anmodning om en rådgivende udtalelse indgivet ved Borgarting lagmannsrets beslutning af 21. juni 1996 i sagen Ullensaker kommune m.fl. mod Nille AS (Sag E-5/96) (96/C 350/07)Der er til EFTA-Domstolen ved beslutning af 21. juni 1996 fra Borgarting lagmannsrett (appelret) i Norge indgivet en anmodning, modtaget af EFTA-Domstolens registratur den 26. juni 1996, om en rådgivende udtalelse i sagen Ullensaker kommune m.fl. mod Nille AS, om følgende spørgsmål:Skal artikel 11 i EØS-aftalen, sammenholdt med artikel 13, forstås således, at den forbyder en kommunal myndighed at nægte tilladelse til detailsalg af videokassetter med den begrundelse, at en sådan tilladelse kun bør gives til forretninger, der kan betegnes som specialforhandlere af videokassetter, og/eller at ekspertise skal erhverves af allerede etablerede forhandlere?


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 30. juni 2011 — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde og Marina Stöffler mod Finanzamt Bonn-Innenstadt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Köln (Tyskland))
 (Sag C-262/09) (1)
 (Frie kapitalbevægelser - indkomstskat - attest vedrørende faktisk betalt selskabsskat med hensyn til udbytte af udenlandsk oprindelse - undgåelse af dobbeltbeskatning af udbytte - skattegodtgørelse med hensyn til udbytte udbetalt af hjemmehørende selskaber - krævet dokumentation med hensyn til den fradragsberettigede udenlandske skat)
 2011/C 252/03
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Köln
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde og Marina Stöffler
 Sagsøgt: Finanzamt Bonn-Innenstadt
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Köln — fortolkning af artikel 56 EF, artikel 58, stk. 1, litra a), EF og artikel 58, stk. 3, EF, samt effektivitetsprincippet og princippet om den effektive virkning — udbetaling af udbytte fra et selskab i en medlemsstat til en person, der er skattepligtig i en anden medlemsstat — foreneligheden med fællesskabsretten af en indkomstskatteordning i den sidstnævnte medlemsstat, hvorefter der gives »skattelempelse« for 3/7 af bruttoudbyttet, selv om selskabsskatten af dette udbytte for et selskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, reelt ikke kan fastslås, og hvor denne medlemsstat betinger »skattelempelsen« af, at der fremlægges en selskabsskatteattest i henhold til denne stats egen skattelovgivning, selv om det synes umuligt for det skattepligtige selskab at fremlægge en attest for et selskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat
 Konklusion
 1)
 Artikel 56 EF og 58 EF er med henblik på beregningen af den skattegodtgørelse, som en aktionær, der er fuldt skattepligtig i en medlemsstat, har ret til med hensyn til udbytte udloddet af et kapitalselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, til hinder for, hvis der ikke fremlægges den dokumentation, som kræves i henhold til den førstnævnte medlemsstats lovgivning, at anvende en bestemmelse som § 36, stk. 2, andet punktum, nr. 3), i Einkommensteuergesetz af 7. september 1990, som ændret ved lov af 13. september 1993, hvorefter selskabsskatten af udbytte af udenlandsk oprindelse fradrages i aktionærens indkomstskat med den brøkdel, der svarer til den selskabsskat, som pålægges bruttoudbytte udloddet af selskaber i den førstnævnte medlemsstat.
 Beregningen af skattegodtgørelsen skal foretages på grundlag af den selskabsskattesats med hensyn til udloddet overskud, der finder anvendelse på det udloddende selskab i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor dette selskab har hjemsted, uden at det beløb, der kan fradrages, dog kan overstige det beløb, der udgøres af den indkomstskat, som aktionæren skal betale af det omhandlede udbytte i den medlemsstat, hvor denne er fuldt skattepligtig.
 2)
 Med hensyn til den grad af præcision, som skal gælde for den dokumentation, der kræves, for at der kan opnås en skattegodtgørelse vedrørende udbytte udbetalt af et kapitalselskab med hjemsted i en anden medlemsstat end den, hvor modtageren er fuldt skattepligtig, er artikel 56 EF og 58 EF til hinder for anvendelsen af en bestemmelse som § 36, stk. 2, andet punktum, nr. 3), fjerde punktum, litra b), i Einkommensteuergesetz af 7.


text:
september 1990, som ændret ved lov af 13. september 1993, hvorefter detaljeringsgraden og fremlæggelsesformen med hensyn til den dokumentation, der skal tilvejebringes af en sådan modtager, skal være de samme som dem, der kræves, når det udloddende selskab har hjemsted i modtagerens beskatningsmedlemsstat.
 Sidstnævnte medlemsstats skattemyndigheder er berettigede til at kræve af den nævnte modtager, at denne fremlægger relevant dokumentation, på grundlag af hvilken disse klart og præcist kan kontrollere, om betingelserne for at få en skattegodtgørelse i henhold til national lovgivning er opfyldt, uden at der kan foretages en skønsmæssig ansættelse af denne skattegodtgørelse.
 3)
 Effektivitetsprincippet er til hinder for en national lovgivning som den, der fremgår af bestemmelserne i § 175, stk. 2, andet punktum, i Abgabenordnung, som ændret ved Gesetz zur Umsetzung von EU-Richtlinien in nationales Steuerrecht und zur Änderung weiterer Vorschriften, sammenholdt med artikel 97, § 9, stk. 3, i Einführungsgesetz zur Abgabenordnung af 14. december 1976, som ændret, hvorefter det med tilbagevirkende kraft, og uden at der er fastsat nogen overgangsperiode, ikke er muligt at få fradrag for den udenlandske selskabsskat, der er blevet pålagt udbytte udbetalt af et kapitalselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, ved fremlæggelse af enten en attest vedrørende denne skat, som er i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor modtageren af udbyttet er fuldt skattepligtig, eller dokumentation, som gør det muligt for denne medlemsstats skattemyndigheder klart og præcist at kontrollere, om betingelserne for at få en skattegodtgørelse er opfyldt. Det tilkommer den forelæggende ret at fastsætte, hvilken frist for fremlæggelsen af nævnte attest eller dokumentation der må anses for rimelig.
 (1) EUT C 267 af 7.11.2009.


text:
3 . 6 . 95 1 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 137/9
 Sag anlagt den 28. juni 1993 af Hanseatische Industrie Fællesskabers Tidende nr. C 222 af 18 . august 1993 ,
 Beteiligungen GmbH mod Kommissionen for De Euro side 10 .
 pæiske Fællesskaber
 (Sag C-62/95 ) (!) EFT nr. L 144 af 16 . 6 . 1993 , s . 21 .
 ( 95/C 137/ 15 ) ( 2 ) EFT nr. C 222 af 18 . 8 . 1993 , s . 8 .
 Den sag, som er anlagt af Hanseatische Industrie-Beteiligun
 gen GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber ( sag C-335/93 ), og som ved Domstolens kendelse af
 27. september 1993 i henhold til artikel 4 i Rådets afgørelse
 93/350/Euratom, EKSF, EØF af 8 . juni 1993 om ændring af
 Sag anlagt den 10. marts 1995 af Den Italienske Republik
 afgørelse 88/591/EKSF, EØF, Euratom om oprettelse af De mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (*) er henvist
 til Retten, er den 8 . marts 1995 indgivet til De Europæiske ( Sag C-69/95 )
 Fællesskabers Domstol, efter at Retten i Første Instans ved ( 95/C 137/17 )
 kendelse har erklæret sig for inkompetent i denne sag, som
 var blevet indført i Rettens register under nr. T-488/93 , og
 har fremsendt sagen til Domstolen, for at denne kan Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 træffe afgørelse i den foreliggende sag sammen med sag 10 . marts 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 C-329/93 ( 2). Europæiske Fællesskaber af Den Italienske Republik ved
 professor Umberto Leanza, som befuldmægtiget, bistået af
 avvocato dello Stato Oscar Fiumara, og med valgt adresse i
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter fremgår Luxembourg på Den Italienske Ambassade, rue Marie
 af den meddelelse, der blev offentliggjort i De Europæiske Adélaide, 5 .
 Fællesskabers Tidende nr. C 222 af 18 . august 1993 ,
 side 9 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 (!) EFT nr . L 144 af 16 . 6 . 1993 , s . 21 . — Kommissionens beslutning K ( 94 ) 3308 endelig udg. om
 ( 2 ) EFT nr . C 222 af 18 . 8 . 1993 , s . 8 . afslutning af medlemsstaternes regnskaber vedrørende
 udgifter i regnskabsåret 1991 , der er finansieret af Den
 Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbru
 get, Garantisektionen, annulleres i det omfang, hvori
 den udelukker finansiering gennem EUGFL af et beløb
 på 103 161 493 560 lire inden for rammerne af det af
 Italien fremlagte regnskab vedrørende udgifter.
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 1 . juli 1993 af Bremer Vulkan Verbund AG
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålgrunde og væsentligste argumenter:
 (Sag C-63/95 )
 ( 95/C 137/ 16 ) Tilsidesættelse og urigtig anvendelse af artikel 1 , 3 og 5 i
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 729/70 (*), artikel 8 i Kom
 missionens forordning (EØF ) nr . 1723/72 ( 2 )


text:
samt bestem
 Den sag, som er anlagt af Bremer Vulkan Verbund AG melserne for sektoren for mælk ( artikel 4 i Rådets forord
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( sag ning ( EØF) nr. 857/84 ( 3 ) med senere ændringer; Kommis
 C-339/93 ), og som ved Domstolens kendelse af 27. septem sionens forordning ( EØF ) nr. 1546/88 ( 4 ). Overskridelse af
 ber 1993 i henhold til artikel 4 i Rådets afgørelse 93/ beføjelser — manglende begrundelse : Italien har helt igen
 350/Euratom, EKSF, EØF af 8 . juni 1993 om ændring af nem fulgt fællesskabsbestemmelserne for så vidt angår
 afgørelse 88/59 l/EKSF, EØF, Euratom om oprettelse af De generhvervelsen af referencemængderne, mens det har udsat
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (*) er henvist nytildelingen af disse mænger i god overnsstemmelse med
 til Retten, er den 8 . marts 1995 indgivet til De Europæiske Fællesskabets målsætninger som følge af den særlige situa
 Fællesskabers Domstol, efter at Retten i Første Instans ved tion, man stod overfor. I løbet af 1991 og altså netop på det
 kendelse har erklæret sig for inkompetent i denne sag, som tidspunkt, hvor de generhvervede mængder efter fælles
 var blevet indført i Rettens register under nr . T-490/93 , og skabsbestemmelserne skulle nytildeles, dvs. den 1 . juni
 har fremsendt sagen til Domstolen, for at denne kan 1991 , begyndte der at vise sig en større forskel mellem den
 træffe afgørelse i den foreliggende sag sammen med sag virkelige mælkeproduktion og den nationale garanti
 C-329/93 ( 2 ). mængde. Da problemets alvorlige karakter senere med
 større tydelighed blev fastslået, satte Italien i februar 1992
 Kommissionen ind i situationen og fik hermed forhandlin
 Søgsmålgrundene og de væsentligste argumenter fremgår af gerne om forhøjelsen af den samlede referencemængde for
 den meddelelse, der blev offentliggjort i De Europæiske Italien sat i gang ( hvilken forhøjelse som bekendt fornylig


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de grande instance de Paris (Frankrig) den 29. september 2009 — Prunus SARL mod Directeur des services fiscaux
 (Sag C-384/09)
 2009/C 312/27
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de grande instance de Paris
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Prunus SARL
 Sagsøgt: Directeur des services fiscaux
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 56 EF ff. til hinder for en lovgivning som den, der følger af artikel 990 D ff. i code général des impôts, som giver juridiske personer, hvis virkelige ledelse har hjemsted i Frankrig, eller, fra 1. januar 2008, i en medlemsstat i Den Europæiske Union, mulighed for at opnå fritagelse for den omtvistede skat og som betinger denne mulighed, for så vidt angår juridiske personer, hvis virkelige ledelse har hjemsted i et tredjeland, af, at der mellem Frankrig og den pågældende stat er indgået en overenskomst om administrativ bistand til bekæmpelse af skattesvig og skatteunddragelse, eller af, at disse selskaber i medfør af en overenskomst, der indeholder en klausul om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, ikke må undergives en hårdere beskatning end den, der gælder for juridiske personer, hvis virkelige ledelse har hjemsted i Frankrig?
 2)
 Er artikel 56 EF ff. til hinder for en lovgivning som den, der følger af artikel 990 F i code général des impôts, som tillader skattemyndighederne at pålægge enhver juridisk person, som er mellemstillet skyldneren eller skyldnerne af den omhandlede skat og den faste ejendom eller rettigheder til fast ejendom, solidarisk hæftelse for den skat, som er foreskrevet ved artikel 990 D ff. i code général des impôts?


text:
11.8.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 227/31
 Sagsøgeren er af den opfattelse, at Kommissionens undladelse — tilsidesættelse af artikel 7,
 af at handle er i strid med traktaten og forordning nr. 17/62, stk. 1, litra b), i forordning
 eftersom den herved tillader, at en overtrædelse af traktatens nr. 40/94
 artikel 81, stk. 1, fortsætter, selv om den er i besiddelse af alle — manglende hensyntagen til de
 de oplysninger, der kræves for at kunne træffe de påkrævede konkrete tjenesteydelser
 foranstaltninger.
 — manglende hensyntagen til de
 eksisterende registeringer af
 tegnet i Tyskland og Frankrig.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 11, s. 1).
 Sag anlagt den 4. juni 2001 af Best Buy Concepts Inc.
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 (Sag T-122/01) Sag anlagt den 1. juni 2001 af Pietro del Vaglio mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (2001/C 227/59)
 (Sag T-124/01)
 (Processprog: tysk) (2001/C 227/60)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 4. juni 2001 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering (Processprog: fransk)
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Best Buy
 Concepts Inc., Minnesota (USA), ved Rechtsanwältin Sabine Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Rojahn, og med valgt adresse i Luxembourg. den 1. juni 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Pietro del Vaglio, London, ved
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: advokaterne Georges Vandersanden, Laure Levi og Dugois
 Dominique.
 — Annullation af afgørelse af 26. marts 2001 (appelsag R-
 44/2000-3) fra Tredje Appelkammer ved Harmonise- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ringskontoret.
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 5. april 2000,
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om- hvori det afslås at anvende justeringskoefficienten for Det
 kostninger. Forenede Kongerige på sagsøgerens pension fra den
 8. maj 1999, og, for så vidt det er nødvendigt, annullation
 af Kommissionens afgørelse af 23. februar 2001, hvori
 sagsøgerens klage af 18. juli 2000 afvises.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen tilpligtes at anvende justeringskoefficien-
 ten for Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft
 Det omhandlede EF-va- Figurmærket »BEST BUY« — an- fra den 8. maj 1999.
 remærke: søgning nr. 001166164
 — Kommissionen tilpligtes at betale erstatning opgjort efter
 Varer eller tjenesteydel- Tjenesteydelser i klasse 35, 37 og ret og rimelighed til 10 000 EUR som foreløbigt beløb
 ser: 42 (bl.a. konsulentbistand vedrø- med rente 8 % pro anno af den skyldige pensionssaldo
 rende forretningsledelse, installa- fra den 8. maj 1999.
 tion af selvspillende lydudstyr og
 andre home office produkter og — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 faglig rådgivning vedrørende eta- ninger.
 blering af detailbutikker)
 Den for appelkammeret Undersøgerens registreringsafvis- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 anfægtede afgørelse: ning
 Sagsøgeren påberåber sig en overtrædelse af artikel 82 i
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7, vedtægten. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ikke foretaget
 stk. 1, litra c), i forordning en korrekt vurdering af de dokumenter, som sagsøgeren har
 nr. 40/94 (1) tilvejebragt som bevis for hans skift af bopælsland.
 ---pagebreak--- C 227/32 DA


text:
De Europæiske Fællesskabers Tidende 11.8.2001
 Kommissionen burde navnlig tage sagsøgerens særegne situa- Fællesskabet har lidt under negative følgevirkninger i form
 tion i betragtning. Sagsøgeren bor i sin hustrus hus og kunne af ekstra omkostninger, især når de blev kumuleret over
 derfor ikke fremlægge hverken leje- eller købskontrakt eller gyldighedsperioden for de nævnte foranstaltninger, der var
 telefon-, gas- eller elregninger i sit eget navn. Sagsøgeren omfattet af den fornyede undersøgelse.
 gør desuden gældende, at princippet om god og forsvarlig
 forvaltning og bistandspligten er blevet overtrådt. De sagsøgende selskaber har i den forbindelse gjort gældende,
 at der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn. De har navnlig
 fastholdt, at Kommissionen ikke kan rejse tvivl om Rådets
 konklusioner, som blev vedtaget i 1993/1994 vedrørende
 Fællesskabets interesse.
 Til støtte for deres påstande har de endvidere anført, at følgende
 Sag anlagt den 16. juni 2001 af Euroalliages, Péchiney bestemmelser i grundforordningen vedrørende antidumping er
 Electrométallurgie, Vargon Alloys A.B. og Ferroatlantica tilsidesat:
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Artikel 11, stk. 2 og 2, for så vidt som bestemmelserne
 (Sag T-132/01) ikke tillader, at en forudgående periode danner grundlag
 for en en fornyet undersøgelse af de gældende foranstalt-
 (2001/C 227/61) ninger
 — Artikel 21, stk. 2 og 5, idet Kommissionen har anvendt
 oplysninger fra brugere, som er indkommet efter udløbet
 (Processprog: fransk)
 af den frist, der fremgår af meddelelsen om indledning af
 den fornyede undersøgelse
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 16. juni 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De — Artikel 21, stk. 5, idet Kommissionen har anset de
 Europæiske Fællesskaber af Euroalliages, Bruxelles, Péchiney oplysninger, som brugerne har indgivet, for at være
 Electrométallurgie, Courbevoie (Frankrig), Vargon Alloys A.B., repræsentative. Det er i den forbindelses fremhævet, at
 Vargön (Sverige), og Ferroatlantica, Madrid, ved advokaterne brugerne, som har indgivet oplysningerne, repræsenterer
 Dominique Voillemot og Olivier Prost. 10% af forbruget i Fællesskabet
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: — Artikel 21, stk. 7, for så vidt som Kommissionen har
 taget hensyn til indgivne oplysninger, der ikke er behørigt
 — Annullation af den eneste artikel i Kommissionens afgø- dokumenteret
 relse 2001/230/EF af 21. februar 2001 om afslutning af
 antidumpingproceduren vedrørende importen af ferrosili- — Artikel 6, stk. 6, ligesom retten til kontradiktion er
 cium med oprindelse i Folkerepublikken Kina, Kasakh- tilsidesat, idet Kommissionen har nægtet at arrangere et
 stan, Rusland, Ukraine og Venezuela, for så vidt angår møde med brugerne.
 import fra Folkerepublikken Kina, Rusland, Ukraine og
 Kasakhstan.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Slettelse af de forenede sager T-137/99 og T-18/00 (1)
 De sagsøgende selskaber i sagen, som henhører under EF- (2001/C 227/62)
 erhvervsgrenen for ferrosilicum, har gjort indsigelse mod
 Kommissionens afgørelse om at afslutte den indledte antidum-
 (Processprog: fransk)
 pingprocedure for så vidt angår import af ferrosilicium med
 oprindelse i Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland og
 Ukraine. Afgørelsen er truffet ud fra den betragtning, at en Ved kendelse af 3. april 2001 har formanden for Femte
 opretholdelse af de foranstaltninger, der tidligere var truffet i Afdeling ved De


text:
Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 forhold til de fire lande, »klart« ville være i strid med besluttet, at Athanassia Chrissanthaki’s navn skal slettes fra
 Fællesskabets interesser. For at nå til denne slutning har fortegnelsen over sagsøgere i de forenede sager T-137/99 og
 sagsøgte taget hensyn til, at anvendelsesperioden for de T-18/00, Natalia Martinez Paramo m.fl. mod Kommissionen
 pågældende foranstaltninger formodentlig tog sin begyndelse i for De Europæiske Fællesskaber.
 1987, at EF-erhvervsgrenen ikke var i stand til at styrke eller
 fastholde sin position på markedet, og at stålproducenterne i (1) EFT C 246 af 28.8.1999 og EFT C 79 af 18.3.2000.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/48
 EU-Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 14. december 2006 — André mod Kommissionen
 (Sag F-10/06) (1)
 (Tjenestemænd - hjælpeansat - konferencetolk - betingelser for udbetaling af fast rejsegodtgørelse)
 (2006/C 331/106)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Daniel André (Bruxelles, Belgien) (ved avocat M. Jourdan)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af Kommissionens afgørelse af 6. oktober 2005 om afslag på, for en ydelse, der er præsteret for og efter anmodning af Domstolen den 12. og 13. januar 2005, at udbetale sagsøgeren den faste godtgørelse, der er fastsat i artikel 7 i konventionen om fastsættelse af arbejdsbetingelserne og aflønningsordningen for konferencetolke ansat af institutionerne i Den Europæiske Union, dels en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse af 8. marts 2005 om afslag på at udbetale Daniel André fast rejsegodtgørelse for den ydelse, der er præsteret den 12. og 13. januar 2005 for De Europæiske Fællesskabers Domstol i Luxembourg, annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagsøgeren denne godtgørelse med tillæg af morarenter beregnes på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for de vigtigste refinansieringstransaktioner i den pågældende periode, forhøjet med to procentpoint, fra den 14. februar 2005.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 96 af 22.4.2006.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/42
 Rettens dom af 16. februar 2017 — Holistic Innovation Institute mod REA
 (Sag T-706/14) (1)
 ((Forskning og teknologisk udvikling - EU-finansierede projekter på området for forskning - syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) - projekterne ZONeSEC og Inachus - afgørelse om nægtelse af sagsøgerens deltagelse - annullations- og erstatningssøgsmål))
 (2017/C 104/58)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Spanien) (først ved advokat R. Muñiz García og derefter ved advokat J. Marín López)
 Sagsøgt: Forvaltningsorganet for Forskning (REA) (ved S. Payan-Lagrou og V. Canetti, som befuldmægtigede, bistået af advokat J. Rivas)
 Sagens genstand
 Dels søgsmål i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om annullation REA’s direktørs afgørelse af 24. juli 2014 [ARES (2014) 2461172] om afslutning af forhandlingen med sagsøgeren og nægtelse af at lade sagsøgeren deltage i de europæiske projekter, Inachus og ZONeSEC, dels søgsmål i henhold til artikel 268 TEUF med påstand om erstatning for det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af sin udelukkelse fra deltagelsen i disse projekter og som følge af offentliggørelsen af visse oplysninger om sagsøgeren efter den nævnte afgørelse.
 Konklusion
 1)
 Forvaltningsorganet for Forskning frifindes.
 2)
 Holistic Innovation Institute, SLU betaler sagens omkostninger som led i denne procedure.
 3)
 Hver part bærer sine omkostninger i forbindelse med begæringen om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 421 af 24.11.2014.


text:
30.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 16. januar 2015 — Cdiscount SA mod Ministère public
 (Sag C-13/15)
 (2015/C 107/28)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Cdiscount SA
 Sagsøgt: Ministère public
 Præjudicielt spørgsmål
 Er bestemmelserne i artikel 5 til 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked (1) til hinder for, at prisnedsættelser, der ikke udregnes i forhold til en ved lov fastsat referencepris, under alle omstændigheder og uanset deres mulige indvirkning på gennemsnitsforbrugerens beslutning forbydes?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT L 149, s. 22).


text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/41
 Sag anlagt den 30. april 2007 — UMG Recordings mod KHIM — Osman (MOTOWN)
 (Sag T-143/07)
 (2007/C 140/67)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: UMG Recordings, Inc. (Santa Monica, De Forenede Stater) (ved lawyers E. Armijo Chávarri og A. Castán Pèrez-Gòmez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Jimmy Osman (London, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at Retten
 —
 antager stævningen og de dokumenter, der er vedlagt denne som bilag, til realitetsbehandling, og fastslår, at der i rette tid og i overensstemmelse med formkravene er anlagt sag til prøvelse af afgørelse truffet den 15. februar 2007 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 523/2006-2), og afsiger efter gennemførelsen af den fastsatte procedure dom om annullation af denne afgørelse, hvorved Harmoniseringskontoret udtrykkeligt tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: EF-ordmærket »MOTOWN« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 25, 41 og 42 — ansøgning nr. 206 243
 Indehaver af EF-varemærket: UMG Recordings
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Jimmy Osman
 Annullationsafdelingens afgørelse: Begæringen om fortabelse taget til følge for alle de omtvistede tjenesteydelser i klasse 42 og afslået for så vidt som den var rettet mod tjenesteydelserne i klasse 41
 Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen indgivet af Jimmy Osman
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1 og artikel 50, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at appelkammeret angiveligt foretog en fejlagtig bedømmelse af de beviser, der var fremlagt med henblik på at bevise, at der var gjort brug af selskabets varemærke i forbindelse med de omtvistede tjenesteydelser i klasse 41.
 For det første har sagsøgeren anført, at appelkammeret ikke tog hensyn til den omstændighed, at det omtvistede varemærke havde været gjort til genstand for brug i forbindelse med de omtvistede tjenesteydelser både af den registrerede indehaver og af tredjemand med indehaverens samtykke.
 Ifølge sagsøgeren forvekslede appelkammeret for det andet »diskoteksvirksomhed« med »tilrettelæggelse af musikalske begivenheder«, idet det ikke tog hensyn til, at de falder ind under forskellige kategorier af tjenesteydelser.
 For det tredje har sagsøgeren gjort gældende, at selv hvis det antages, at selskabet hverken direkte eller indirekte deltog i leveringen af tjenesteydelserne »diskoteksvirksomhed« og/eller »tilrettelæggelse af musikalske begivenheder«, burde det være blevet fastslået, at selskabet leverede specifikke tjenesteydelser, der var omfattet af ovennævnte kategorier, og at leveringen af disse »underordnede tjenesteydelser« var tilstrækkeligt til at opfylde forpligtelsen til at gøre brug af selskabets varemærke i forbindelse med såkaldt generelle kategorier af tjenesteydelser (nemlig de omtvistede tjenesteydelser).


text:
C 323/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 21.12.2002
 bindende med hensyn til private fælles vandforsynings- DOMSTOLENS DOM
 net.
 2) Irland betaler sagens omkostninger.
 (Sjette Afdeling)
 ( 1) EFT C 302 af 21.10.2002.
 af 7. november 2002
 i sag C-333/00, Eila Päivikki Maaheimo (anmodning om
 præjudiciel afgørelse indgivet af Tarkastuslautakunta) (1)
 DOMSTOLENS DOM
 af 5. november 2002
 (»Forordning (EØF) nr. 1408/71 — »familieydelser« —
 ydelse for pasning af børn i hjemmet — bopælskrav for
 i sag C-325/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- barnet«)
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland ( 1)
 (»Frie varebevægelser — foranstaltninger med tilsvarende
 (2002/C 323/19)
 virkning — kvalitets- og oprindelsesmærke«)
 (2002/C 323/18)
 (Processprog: finsk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-325/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: J. C. Schieferer og C. Schmidt) mod
 Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmægtiget: W.-D. Ples- I sag C-333/00, angående en anmodning, som Tarkastuslauta-
 sing, som befuldmægtiget, bistået af Rechtsanwalt M. Loschel- kunta (Finland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 der), angående en påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepu- Domstolen for i en sag, der er anlagt af Eila Päivikki Maaheimo,
 blikken Tyskland har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 den i henhold til EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 4, stk. 1, litra h), artikel 10a, 73 og 75 i Rådets
 artikel 28 EF), idet den har givet tilladelse til at anvende et forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse
 kvalitetsmærke med teksten »Markenqualität aus deutschen af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 Landen« (mærkekvalitet fra Tyskland) på færdigprodukter af en erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 bestemt kvalitet, der er fremstillet i Tyskland, har Domstolen, for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez Iglesias, afdelings- ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28,
 formændene J.-P. Puissochet og M. Wathelet samt dommerne s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden
 C. Gulmann (refererende dommer), A. La Pergola, P. Jann og for Anden Afdeling, R. Schintgen, som fungerende formand
 V. Skouris, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr og J. N. Cunha for Sjette Afdeling, og dommerne V. Skouris, F. Macken,
 Rodrigues; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: N. Colneric (refererende dommer) og J. N. Cunha Rodrigues;
 R. Grass, den 5. november 2002 afsagt dom, hvis konklusion generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekre-
 lyder således: tær L. Hewlett, den 7. november 2002 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat de forpligtelser,
 der påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 30 (efter
 ændring nu artikel 28 EF), idet den har givet tilladelse til at
 anvende et kvalitetsmærke med teksten »Markenqualität aus 1) En ydelse som den ydelse for pasning af børn i hjemmet, der er
 deutschen Landen« (mærkekvalitet fra Tyskland) på færdigpro- omhandlet i laki (1128/1996) lasten kotihoidon ja yksityisen
 dukter


text:
af en bestemt kvalitet, der er fremstillet i Tyskland. hoidon tuesta (lov om ydelse for pasning af børn i hjemmet og
 privat pasning af børn) er en familieydelse i den forstand, hvori
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger. udtrykket er anvendt i artikel 4, stk. 1, litra h), i Rådets
 forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om
 anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 ( 1) EFT C 316 af 4.11.2000. selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der
 flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved
 Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996.


text:
C 121/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.5.1999
 Sag anlangt den 8. februar 1999 af Keller SpA under De sagsøgende selskaber, der efter at være blevet erklæret
 særlig administration og Keller Meccanica SpA under insolvente er blevet sat under særlig administration, har til
 særlig administration mod Kommissionen for De Euro- støtte for deres påstande anført følgende grunde:
 pæiske Fællesskaber
 — Forvansket fremstilling af de faktiske omstændigheder
 og deraf følgende forkert anvendelse af artikel 92 ved
 (Sag T-35/99) vurderingen af de ovenfor nævnte lån med rentenedsættel-
 se, navnlig for så vidt angår uanvendeligheden på virksom-
 heder under særlig administration af regionallov
 (1999/C 121/40) nr. 25/1993, anvendeligheden af den støtteordning, der
 er fastlagt i regionnallov nr. 66/1976, udelukkende på
 virksomheder med faste investeringer på under 7 mia. ITL
 og højst 100 ansatte samt den omstændighed, at den
 (Processprog: italiensk) godkendte ordning ikke indeholder regler om tilpasning af
 støtteelementerne, hvad der skulle have medført, at de
 ændringer, gennemførelsesdirektiverne blev underkastet,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der skulle have været meddelt Kommissionen.
 den 8. Februar 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Keller SpA under særlig administra- — Fejlagtig anvendelse af Fællesskabets retningslinjer for
 tion og Keller Meccanica SpA under særlig administration ved strukturomlægningsstøtte, for så vidt som det ved den
 advokaterne Diego Corapi, Vittorio Cappuccilli og Massimo anfægtede beslutning er bestemt, at programmet for sane-
 Merola, Rom, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat ring af de sagsøgende selskaber ikke kan anses for en
 Alain Lorang, 51, rue Albert I. virkelig strukturomlægningsplan, samt at der ikke inden
 for rammerne af den pågældende foranstaltning er truffet
 forholdsregler for at forhindre uretmæssig konkurrencefor-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: drejning.
 — Den anfægtede beslutning annulleres. — Fejlagtig beregning af renter af de beløb, der skal tilbagebe-
 tales.
 — Subsidiært fastslås det, at afsnittet i det anfægtede betalings-
 påbud vedrørende beregningen af renter af de beløb, der
 skal tilbagesøges, er ugyldigt og uden retsvirkninger.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 12. februar 1999 af Ugo Miranda mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag T-37/99)
 De sagsøgende selskaber, der tilhører Keller-koncernen, hvis
 (1999/C 121/41)
 speciale er produktion af jernbanemateriel og præstering
 af tjenesteydelser inden for transport- og handelssektoren,
 anfægter sagsøgtes beslutning af 1. juli 1998, der blev truffet
 efter afslutningen af en procedure i henhold til EF-traktatens (Processprog: italiensk)
 artikel 93, stk. 2, og hvori følgende fastslås:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 12. februar 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 — Vilkårene for de lån med rentefordel, der blev ydet til
 Europæiske Fællesskaber af Ugo Miranda ved advokat Luca G.
 henholdsvis Keller SpA med 33 839 mio. ITL og til
 Radicati di Brozolo, Milano, og med valgt adresse i Luxem-
 Keller Meccanica SpA med 6 500 mio. ITL er ikke i
 bourg hos advokat Alex Schmidt, 7, Val Ste Croix.
 overensstemmelse med de lånebetingelser, der er fastsat i
 de ordninger for regional støtte, der er


text:
omhandlet i
 hendholdsvis regionen Siciliens regionallov nr. 25/1993 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 og regionen Sardiniens regionallov nr. 66/1976, der
 begge indeholder regler om støtte, der er godkendt af — Det fastslås, at den anfægtede beslutning er ugyldig.
 Kommissionen.
 — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 — Den støtte, der blev ydet i form af rentenedsættelse på
 4 288 mio. ITL til Killer SpA, opfylder ikke kravene ifølge
 Fællesskabets retningslinjer for statsstøtte, der er rednings- SSøgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 of strukturomlægningsstøtte til kriseramte virksomheder,
 og kan ikke bringes ind under undtagelsesbestemmelserne Sagsøgeren, der er pensioneret tjenestemand, har anfægtet
 i EF-traktatens artikel 92, stk. 2 og 3, jf. SEE-aftalens Kommissionens beslutning vedrørende tilbagesøgning af
 artikel 51, stk. 2 og 3, og er derfor uforenelig med beløb, der blev udbetalt til ham som bosættelsespenge efter
 fællesmarkedet. fratræden i december 1995.
 ---pagebreak--- 1.5.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 121/19
 Sagsøgte har i beslutningen gjort gældende, at der ikke i det KG, Hamburg (Forbundsrepublikken Tyskland) ved advokat
 foreliggende tilfælde har været tale om »bosættelse efter Dr. Gert Meier, Jakordenstraße 10, Köln (Forbundsrepublikken
 fratræden« som omhandlet i artikel 6 i bilag VII til vedtægten, Tyskland) og med valgt adresse hos denne.
 idet Ugo Miranda efter at være taget til Rom i november 1995
 bosatte sig i Bruxelles igen i februar 1996.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har anført, at han nøje har overholdt bestemmelser-
 ne om bosættelsespenge efter fratræden og har handlet absolut
 i goed tro og på helt gennemskuelig måde. Efter hans opfattelse 1) Sagsøgte tilpligtes at erstatte sagsøgeren de tab, som denne
 har Kommissionen begået en retlig fejl ved fortolkningen af har lidt ved, at sagsøgte
 bestemmelsen i artikel 6 i bilag VII til vedtægten og har
 desuden ikke gjort sig den ulejlighed udtømmende og korrekt a) har foranlediget den kompetente myndighed til at
 at begrunde sin beslutning, der i alt fald udgør en tilsidesættelse nedsætte den mængde, der foreløbig var anerkendt for
 af sagsøgerens berettigede forventning. sagsøgeren, ved at denne mængde blev multipliceret
 med tilpasningskoefficienterne, samt
 Sagsøgeren har i den forbindelse henvist til, at den omhandlede
 flytning faktisk fandt sted, hvilket bl.a. fremgår af opsigelsen af
 lejerne af hans lejlighed i Rom samt af de udgifter, han b) ved at have nedsat den mængde, som sagsøgeren
 måtte afholde for at kunne bebo den. Ifølge sagsøgeren har ansøgt om, med importmængderne for 1994 til
 må varigheden af opholdet på bosættelsesstedet anses for Finland, Østrig og Sverige, og
 irrelevant, også når det gælder vurderingen af, om bosættelsen
 faktisk har fundet sted. På dette punkt har han fremhævet c) den såkaldte retsmængde (den mængde, som sagsøge-
 uoverensstemmelsen mellem reglerne om bosættelsespenge ren ifølge foreløbige retsafgørelser fra Finanzgericht
 ved udtræden af tjenesten, som der her er tale om, og reglerne Hamburg har ret til at indføre fra tredjelande til
 om bosættelsespenge i artikel 5, stk. 1 og 2, i bilag VII til Fællesskabet, o.a.).
 vedtægten.
 2) Sagsøgte tilpligtes at udligne denne nedsættelse ved fremti-
 dig tildeling af tilsvarende tillægslicenser (naturalrestitu-
 tion).
 Sag anlagt den


text:
19. februar 1999 af T. Port GmbH & Co.
 KG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 3) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag T-52/99)
 (1999/C 121/42) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der dem, der er anført i sagerne T-18/99 (Cordis Obst und Gemüse
 den 19. februar 1999 anlagt sag mod Kommissinen for De Großhandel GmbH mod Kommissionen) og T-30/90 (Bocchi
 Europæiske Fællesskaber af T. Port GmbH & Co. Food Trade International mod Kommissionen).


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/10
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. juni 2008 — Commune de Mesquer mod Total France SA og Total International Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-188/07) (1)
 (Direktiv 75/442/EØF - håndtering af affald - begrebet affald - princippet om, at forureneren betaler - indehaveren af affaldet - tidligere indehavere - producenten af det produkt, som affaldet hidrører fra - kulbrinter og fuelolie - skibsforlis - konvention om det privatretlige ansvar for skader ved olieforurening - FIPOL)
 (2008/C 209/14)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Commune de Mesquer
 Sagsøgte: Total France SA og Total International Ltd
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 1 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194, s. 39), som ændret ved direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32), og af kategori Q 4 i bilag I, samt af artikel 1, litra b) og c), og artikel 15 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald (EUT L 114, s. 9) — begrebet affald — spørgsmålet om kulbrinter og fuelolie er omfattet, enten i sig selv eller blandet med vand og sand — producentens og/eller affaldsindehaverens ansvar i tilfælde, hvor transporten udføres af tredjemand.
 Konklusion
 1)
 Et stof som det i hovedsagen omhandlede, dvs. fuelolie, der sælges som brændstof, udgør ikke affald i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i Rådets direktiv 75/442 af 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Kommissionens beslutning 96/350/EF af 24. maj 1996, når det udnyttes eller sælges på økonomisk fordelagtig måde og faktisk kan anvendes som brændstof, uden at en forudgående forarbejdning er nødvendig.
 2)
 Olieprodukter, som udledes i havet ved et uheld på grund af et skibs forlis, og som blandes med vand og sedimenter og flyder med strømmen langs en medlemsstats kyst, indtil de bliver skyllet i land på denne, udgør affald i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 1, litra a), i direktiv 75/442, som ændret ved beslutning 96/350, når de ikke længere kan udnyttes eller sælges uden forudgående forarbejdning.
 3)
 Ved anvendelsen af artikel 15 i direktiv 75/442, som ændret ved beslutning 96/350, på udledning af olieprodukter i havet ved uheld, som har forårsaget en forurening af en medlemsstats kyster, gælder følgende:
 —
 Den nationale domstol kan anse sælgeren af disse olieprodukter og befragteren af det skib, der transporterer dem, for at være den, der har frembragt det nævnte affald, i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 1, litra b), i direktiv 75/442, som ændret ved beslutning 96/350, og dermed for at være »tidligere indehaver« ved anvendelsen af direktivets artikel 15, andet led, første del, såfremt den nationale domstol på grundlag af sagens omstændigheder — som det alene tilkommer denne at vurdere — når frem til den konklusion, at denne sælger/befragter har medvirket til risikoen for, at der


text:
opstod den forurening, som indtraf på grund af skibsforliset, navnlig såfremt han har undladt at træffe foranstaltninger til at forebygge en sådan hændelse, såsom foranstaltninger vedrørende valg af skib.
 —
 Hvis det viser sig, at de omkostninger, som er forbundet med bortskaffelsen af affald, der er frembragt ved, at olieprodukter er udledt i havet ved et uheld, ikke overtages af den internationale fond for erstatning af skader ved olieforurening eller ikke kan overtages af den, fordi det maksimale erstatningsbeløb for det pågældende skadestilfælde er overskredet, og hvis det ifølge en medlemsstats nationale ret, herunder den ret, der gælder som følge af internationale konventioner, på grund af de fastsatte ansvarsbegrænsninger og/eller ansvarsfritagelser er udelukket, at disse omkostninger afholdes af ejeren og/eller befragteren af skibet, selv om disse må anses for »indehavere« af affaldet i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 1, litra c), i direktiv 75/442, som ændret ved beslutning 96/350, skal national ret for at sikre en gennemførelse af direktivet, der er i overensstemmelse med dettes artikel 15, være således udformet, at det kan pålægges producenten af det produkt, som det frembragte affald hidrører fra, at bære disse omkostninger. I overensstemmelse med princippet om, at forureneren betaler, kan producenten imidlertid kun forpligtes til at bære disse omkostninger, såfremt han ved sin virksomhed har medvirket til risikoen for, at der opstod den forurening, som er forvoldt på grund af skibets forlis.
 (1) EUT C 129 af 9.6.2007.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/12
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Fjerde Afdeling)
 af 5. februar 2004
 i sag C-150/02 P, Streamserve Inc mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (1)
 (Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - varemærker, som udelukkende består af beskrivende tegn eller angivelser - ordet »Streamserve«)
 (2004/C 94/22)
 Processprog: engelsk
 I sag C-150/02 P, Streamserve Inc. (advokat: J. Kääriäinen), og med valgt adresse i Luxembourg, angående appel af dom afsagt den 27. februar 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-106/00, Streamserve mod KHIM (Streamserve) (Sml. II, s. 723), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom, for så vidt som Retten fastslog, at Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) ikke ved sin afgørelse af 28. februar 2000 om at afslå registrering af ordet »Streamserve« som EF-varemærke, bortset fra varer henhørende under kategorierne »brugervejledninger« og »publikationer« (sag R 423/1999-2), tilsidesatte artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1), den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (befuldmægtiget: E. Joly), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne J.-P. Puissochet (refererende dommer) og F. Macken; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 5. februar 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Appellanten betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 169 af 13.7.2002.


text:
3.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 131/45
 Sag anlagt den 3. april 2006 — SPM mod Kommissionen
 (Sag T-104/06)
 (2006/C 131/84)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Société des plantations de Mbanga (S.P.M.) (Douala, Cameroun) (ved avocat B.-L. Doré)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Samtlige påstande antages til påkendelse.
 —
 Annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 219/2006 af 8. februar 2006 om åbning og forvaltning af toldkontingentet for import af bananer, der henhører under KN-kode 0803 00 19 og har oprindelse i AVS-landene, for perioden fra 1. marts til 31. december 2006.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Inden for rammerne af de ændringer i den særlige ordning for kontingenterne for samhandelen med tredjelande, der udgør en del af foranstaltningerne i markedsordningen for bananer, blev Kommissionen bl.a. i Rådets forordning nr. 1964/2005 af 29. november 2005 (1) bemyndiget til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre forordningen, såvel som overgangsforanstaltninger vedrørende forvaltningen af toldkontingentet for bananer med oprindelse i AVS-lande. I denne forbindelse opretholdt Kommissionen i forordning nr. 2015/2005 af 9. december 2005 (2) ordningen for tildeling af importlicenser for januar og februar 2006 på grundlag af historiske referencer (3). Da der pr. definition er tale om en overgangsforordning, vedtog Kommissionen den 8. februar 2006 forordning nr. 219/2006 om åbning og forvaltning af toldkontingentet for import af bananer, der henhører under KN-kode 0803 00 19 og har oprindelse i AVS-landene, for perioden fra 1. marts til 31. marts 2006 (4). Kommissionen har i denne forordning vedtaget en metode til forvaltning af toldkontingentet, hvorefter kontingentet udnyttes i kronologisk rækkefølge efter datoerne for antagelsen af angivelserne om overgang til fri omsætning (det såkaldte »først til mølle«-princip), samt i en overgangsperiode forbeholdt en del af toldkontingentet for de importører, der har forsynet Fællesskabet med AVS-bananer under den tidligere gældende importordning. Denne forordning er genstand for nærværende annullationssøgsmål.
 Sagsøgeren har i denne sag gjort gældende, at den anfægtede forordning er behæftet med flere ulovligheder, idet det ifølge sagsøgeren følger af forordningens bestemmelser, at selvom 60 % af toldkontingentet forvaltedes efter den nye metode, ville 40 % stadig blive det gennem udstedelsen af licenser på grundlag af historiske referencer. Sagsøgeren har til støtte for påstandene fremført de samme anbringender og argumenter, som blev fremført i sag T-447/05 (5).
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1964/2005 af 29.11.2005 om toldsatser for bananer (EUT L 316, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2015/2005 af 9.12.2005 om import af bananer med oprindelse i AVS-landene under det toldkontingent, der blev åbnet ved Rådets forordning (EF) nr. 1964/2005 om toldsatser for bananer, i januar og februar 2006 (EUT L 324, s. 5).
 (3) Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af denne forordning i sag T-447/05.
 (4) EUT L 38, s. 22.
 (5) Jf. meddelelsen i EUT 2006 C 74, s. 24.