text:
24 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 159/ 15
 meddelt ham den 24 . februar samme år. Som følge heraf advokat Eric Boigelot og med valgt adresse i Luxembourg
 fastslår Domstolen, at appelindstævnte skal genindsætte hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, til
 appellanten i hans stilling i den tidligere lønklasse, på det prøvelse af dom afsagt den 26 . januar 1995 af De
 tidligere løntrin og med det tidligere vederlag med Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første
 virkning fra den anfægtede afgørelses ikrafttrædelses Afdeling ) i de forenede sager T-90/91 og T-62/92, Henri de
 dato i overensstemmelse med afgørelsen herom, og Compte mod Europa-Parlamentet.
 Domstolen tilpligter endvidere appelindstævnte at udbe
 tale appellanten hele det ham tilkommende vederlag, Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 herunder de ham tilkommende tillæg, der skyldes fra den
 1 , december 1993 , indtil afgørelse træffes, og med tillæg 1 ) Appelsagen fremmes til realitetsbehandling, og der gives
 af 8 % p. a. i rente fra hver enkelt vederlags forfaldsdato . appellanten medhold .
 Endelig tilpligter Domstolen appelindstævnte at afholde
 alle sagens omkostninger i begge instanser. 2 ) Som følge heraf:
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig a ) ophæves den appellerede dom bortset fra konklu
 tes at betale alle sagens omkostninger i de to instan sionen om, at sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren
 ser .
 en godtgørelse for ikke-økonomisk skade på
 200 000 bfr .
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 b ) påkender Domstolen selv tvisten, hvorved den, i
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, herunder overensstemmelse med appellantens oprindelige
 påstand træffer følgende bestemmelse:
 — artikel 33 i statutten for Det Europæiske Økonomiske — i sag T-90/91 annulleres afgørelsen af 18 . april
 Fællesskabs Domstol, som i medfør af statuttens arti 1991 , hvorved ansættelsesmyndigheden med
 kel 46 , der blev indsat ved artikel 7 i Rådets afgørelse af tilbagevirkende kraft tilbagekaldte sin afgørelse
 24 . oktober 1988 om oprettelse af De Europæiske af 24 . januar 1991 om anerkendelse af, at
 Fællesskabers Ret i Første Instans, finder anvendelse på appellantens sygdom er af erhvervsmæssig
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, idet oprindelse, og hvorved den bestemte, at afgørel
 forpligtelsen til at begrunde domme bl .a . indebærer, at sen af 24 . januar 1991 skulle erstattes af en
 den angivne begrundelse skal være retligt korrekt, dvs . anden afgørelse , som skulle træffes i overens
 fyldestgørende og relevant, og ikke må hvile på en urigtig stemmelse med den dom, der ville blive afsagt i
 retlig eller faktisk opfattelse eller være selvmodsi sag T-26/89 , Henri de Compte mod Europa
 gende . Parlamentet. Endvidere annulleres afgørelsen af
 23 . september 1991 om afvisning af sagsøgerens
 — almindelige retsprincipper i fællesskabsretten, herunder klage, som blev registreret den 4 , juni 1991 , og
 navnlig proportionalitetsprincippet, kontradik indstævnte tilpligtes som følge heraf at betale
 tionsprincippet, objektivitetsprincippet og tillige det appellanten et beløb på 9 147 091 bfr. tillige
 generelle retsprincip om, at enhver forvaltningsakt skal med renter 10%


text:
p .a . fra den 24. januar 1991
 støttes på en retligt korrekt begrundelse, dvs . en relevant
 begrundelse, der ikke må hvile på en urigtig retlig eller — i sag T-62/92 annulleres afgørelsen af 20 . januar
 faktisk opfattelse, hvilket særligt indebærer, at der skal 1992 , hvorved ansættelsesmyndigheden fast
 føres et sikkert bevis for de påberåbtes faktiske for slog, at appellanten ikke lider af en erhvervssyg
 hold .
 dom efter ordningen om dækning af risikoen for
 ulykker og erhvervssygdomme hos tjeneste
 (') Domskonklusionen er offentliggjort i EFT nr. C 54 af 4 . 3 . mænd ved De Europæiske Fællesskaber. Endvi
 1995 , s . 16 . dere annulleres afgørelsen af 4 , juni 1992 om
 afvisning af appellantens klage af 8 , april 1992,
 som blev meddelt appellanten den 10 . april
 1992, og indstævnte tilpligtes som følge heraf at
 betale appellanten et beløb på 9 147 091 bfr.
 tillige med renter 10% p. a. i hvert fald fra den
 24 . januar 1991 , medmindre der tages udtryk
 Appel iværksat den 24. marts 1995 af Henri de Compte til keligt forbehold vedrørende denne dato
 prøvelse af dom afsagt den 26. januar 1995 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første c ) tilpligtes Europa-Parlamentet at betale samtlige
 Afdeling) i de forenede sager T-90/91 og T-62/92, Henri de sagsomkostninger i de to sager .
 Compte mod Europa-Parlamentet
 ( Sag C-90/95 P) Anbringender og væsentligste argumenter:
 ( 95/C 159/29 )
 Tilsidesættelse af fællesskabsretten, navnlig
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — artikel 33 i EØF-statutten for Domstolen, som finder
 20 . marts 1995 iværksat appel af Henri de Compte ved tilsvarende anvendelse på De Europæiske Fællesskabers
 ---pagebreak--- Nr . C 159/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 6 . 95
 Ret i Første Instans i medfør af samme statuts artikel 46, 3 ) Skal præmis 43 i EØF-Domstolens dom af 19 . novem
 der blev indsat i statutten ved artikel 7 i Rådets afgørelse ber 1991 fortolkes således, at de formelle og materielle
 af 24 . oktober 1988 om oprettelse af De Europæiske betingelser i medlemsstaternes nationale lovgivning for
 Fællesskabers Ret i Første Instans , og hvorefter domme at rejse krav om erstatning af tab som følge af undladt
 skal begrundes , hvilket navnlig indebærer, at de anførte gennemførelse af et fællesskabsdirektiv skal svare til
 præmisser skal bero på saglige grunde , dvs . grunde, som eller i alt fald ikke være mindre fordelagtige end de
 er tilstrækkelige, relevante , ikke behæftet med en retlig betingelser, som den nationale lovgivningsmagt har
 eller faktisk vildfarelse og ikke indbyrdes modstri fastlagt for erstatningssøgsmål i forbindelse med den for
 dende sene gennemførelse af selve direktivet ?
 — vedtægten for tjenestemænd ved De Europæiske Fælles (M EFT nr . L 283 af 20 . 10 . 1980 , s . 23 .
 skaber, navnlig artikel 73 , og ordningen om dækning af
 risikoen for ulykker og erhvervssygdomme hos tjeneste
 mænd ved De Europæiske Fællesskaber, navnlig arti

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
kel 3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 — generelle retsprincipper i fællesskabsretten, navnlig rets afsagt den 17. marts 1995 af Oberverwaltungsgericht für
 sikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af ret das Land Nordrhein-Westfalen i sagen Paul Daut GmbH &
 tigheder erhvervet i god tro, beskyttelse af den beretti Co . KG mod Oberkreisdirektor des Kreises Giitersloh
 gede forventning, omsorgspligten, princippet om, at ( Sag C-105/95 )
 enhver administrativ afgørelse skal træffes uden unødigt
 ophold, og skal bero på saglige grunde, dvs . grunde, som ( 95/C 159/31 )
 er relevante og ikke er behæftet med en retlig og/eller
 faktisk vildfarelse . Ved kendelse afsagt den 17. marts 1995 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 31 . marts 1995 , har Ober
 verwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen ( 13 .
 Afdeling ) i sagen Paul Daut GmbH & Co . KG mod
 Oberkreisdirektor des Kreises Giitersloh forelagt De Euro
 pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Anmodning om préjudiciel afg0relse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . marts 1995 af Pretura Circondariale di Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 30 og 36 ,
 sammenholdt med Rådets direktiv 64/433/EØF (') om
 Bassano del Grappa i sagen 1 ) Danila Bonifaci m.fl. og
 2 ) Wanda Berto m.fl. mod Istituto Nazionale della Previ sundhedsmæssige betingelser for produktion og afsætning
 denza Sociale ( INPS ) af fersk kød ( direktivet om fersk kød ), som kodificeret i
 bilaget til Rådets direktiv 91 /497/EØF (2 ) af 29 . juli 1991 ,
 ( Sag C-94/95 og C-95/95 ) som ændret ved Rådets direktiv 92/5/EØF ( 3 ) af 10 . februar
 95/C 159/30 ) 1992, og sammenholdt med direktiv 77/99/EØF ( 4 ) om
 sundhedsmæssige problemer i forbindelse med handel med
 kødprodukter inden for Fællesskabet (direktivet om kød
 Ved kendelse afsagt den 21 . marts 1995 , indgået til produkter ), som affattet ved bilaget til direktiv 92/5/EØF, at
 Domstolens Justitskontor den 24 . marts 1995 , har Pretura rekvisitus — under henvisning til § 17, stk. 1 , nr . 2 , i
 Circondariale di Bassano del Grappa i sagen 1 ) Danila Verordnung über die hygienischen Anforderungen und
 Bonifaci m.fl . og 2 ) Wanda Berto m.fl . mod Istituto Amtlichen Untersuchungen beim Verkehr mit Fleisch
 Nazionale della Previdenza Sociale ( INPS ) forelagt De ( F1HV, den tyske bekendtgørelse af 30 . oktober 1986 om
 Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om hygiejniske krav om myndighedernes undersøgelser ved
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : handel med kød ), BGBl I, side 1678 , senest ændret ved
 EØS-gennemførelsesloven af 27 . april 1993 , BGBl I, side
 1 ) Skal artikel 4 , stk . 2 , i Rådets direktiv 80/987/EØF ( : ) 512 , jf. side 552 — gør indsigelse mod transport af frosset
 fortolkes således , at medlemsstaterne kan benytte sig af maskinudbenet kød over for en tysk EF-godkendt virksom
 adgangen til at begrænse betalingspligten for garantiin hed , som er i stand til at


text:
foretage en varmebehandling som
 stitutionerne , således at den kun kommer til at omfatte omhandlet i direktivet om kødprodukter, og som køber
 løn for tidsrum , der ligger inden for en bestemt periode frosset, maskinudbenet kød af en belgisk EF-godkendt
 — i det foreliggende tilfælde tolv måneder — også i virksomhed efter den belgiske EF-veterinærmyndigheds
 tilfælde, hvor en overskridelse af denne periode ikke kan bestemmelse for at varmebehandle det efter direktivet om
 tilregnes den berørte arbejdstager som en culpøs passi kødprodukter og videreforarbejde det, og kræves det i
 vitet, og navnlig også i tilfælde, hvor arbejdstageren har benægtende fald , at der handles i forståelse med den
 rejst krav om erstatning som følge af undladt eller kompetente tyske veterinærmyndighed og mellem hvem ?
 forsinket gennemførelse af selve direktivet ?
 (M EFT nr . 121 af 29 . 7 . 1964, s . 2012/64 .
 (2 ) EFT nr . L 268 af 24 . 9 . 1991 , s . 69 .
 2 ) Såfremt dette spørgsmål besvares bekræftende, spørges ( ') EFT nr . L 57 af 2 . 3 . 1992 , s . 1 .
 det, om gyldigheden af direktivets artikel 4, stk . 2, skal (4 ) EFT nr . L 26 af 31 . 1 . 1977, s . 85 .
 bedømmes ud fra et ligebehandlingsprincip i modsæt
 ning til et forskelsbehandlingsprincip ?


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 18. marts 2010 — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV mod Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van beroep te Brussel, Belgien)
 (Sag C-218/09) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - forordning (EØF) nr. 3665/87 - eksportrestitutioner - artikel 5, stk. 3 - betingelser for tildeling - undtagelse - begrebet »force majeure« - produkter, som er gået til grunde under transport)
 2010/C 134/13
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV og Centraal Beheer Achmea NV
 Sagsøgte: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV og Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van beroep te Brussel — fortolkning af artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter (EFT L 351, s. 1) — betingelser for tildeling af eksportrestitutioner — undtagelse — produkt som er gået til grunde under transport som følge af et tilfælde af force majeure
 Konklusion
 Artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987 om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1384/95 af 19. juni 1995, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en ladning oksekød fordærves under de af den forelæggende ret beskrevne omstændigheder, ikke udgør et tilfælde af force majeure i denne bestemmelses forstand.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
Nr . C 333/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 DOMSTOLENS DOM 3 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost
 (Femte Afdeling ) ninger.
 af 26 . oktober 1995
 (') EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 .
 i sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles ( 2 ) EFT nr . L 33 af 8 . 2 . 1979 , s . 1 .
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland ( l )
 (Levnedsmidlers mærkning og præsentationsmåde — EF-
 traktatens artikel 30 og direktiv 79/1 12/EØF — angivelse af
 et stof i varebetegnelsen, som fremgår af ingredienslisten)
 ( 95/C 333/06 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 ( Fjerde Afdeling)
 af 26 . oktober 1995
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive i sag C-143/94, Furlanis Costruzioni Generali SpA mod
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Azienda nazionale autonoma strade (ANAS ) ( anmodning
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo
 regionale del Lazio ) ( J )
 I sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles (Rådets direktiver 71/305/EØF og 89/440/EØF — offent
 skaber ( befuldmægtigede : Hendrik van Lier og Angela lige bygge- og anlægskontrakter — unormalt lave bud i
 Bardenhewer ) mod Forbundsrepublikken Tyskland ( be forhold til ydelsen)
 fuldmægtigede : Ernst Roder og Bernd Kloke ) angående en ( 95/C 333/07)
 påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tysk
 land har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens
 artikel 30 ff. samt artikel 5 , 6 og 16 i Rådets direktiv (Processprog: italiensk)
 79/ 1 12/EØF af 18 . december 1978 — om tilnærmelse af
 medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsenta
 tionsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler ( 2 ) — offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 idet Forbundsrepublikken kræver, at levnedsmidler, som
 indeholder en ingrediens, der ikke er i overensstemmelse
 med tyske fremstillingsforskrifter, for at kunne bringes i I sag C-143/94 , angående en anmodning, som Tribunale
 handelen i Tyskland skal være forsynet med en varebeteg amministrativo regionale del Lazio i medfør af EØF-
 nelse, der er suppleret med en oplysning om, at den traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen i for den
 pågældende ingrediens er anvendt i produktet, selv om for nævnte ret verserende sag Furlanis Costruzioni Generali
 denne i forvejen fremgår af ingredienslisten, har Domstolen, SpA mod Azienda nazionale autonoma strade ( ANAS ) at
 sammensat af afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 dommerne J. C. Moitinho de Almeida ( refererende dom artikel 29 , stk . 5 , i Rådets direktiv 71 /305/EØF af 26 . juli
 mer ), C. Gulmann, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til
 F. G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 26 . oktober indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter ( 2 ), som
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : ændret ved artikel 1 , punkt 20, i Rådets direktiv 89/
 440/EØF af 18 .


text:
juli 1989 ( 3 ), har Domstolen ( Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. N. Kakou
 ris ( refererende dommer ), og dommerne P. J. G. Kapteyn og
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for H. Ragnemalm; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekre
 pligtelser efter EF-traktatens artikel 30 ved at kræve, at tær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 26 . oktober 19 95
 bearnaise- og hollandaisesauce, som fremstilles på afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 grundlag af plantefedt, samt visse bagværksprodukter,
 der indeholder tilsætningsmidlet »E 160 F«, for at
 kunne bringes i handelen i Tyskland skal være forsynet Det forelagte spørgsmål må følgelig besvares med, at
 med en varebetegnelse, der er suppleret med en oplys artikel 29, stk . 5, sidste afsnit, i direktiv 71 /305/EØF som
 ning om, at det pågældende middel er anvendt i ændret ved artikel 1 , punkt 20, i direktiv 89/440/EØF skal
 produktet, selv om det i forvejen fremgår af den fortolkes således, at den dér fastsatte undtagelse alene kan
 ingrediensliste, som er omhandlet i artikel 6 i Rådets gælde procedurer, i hvilke der senest den 3 1 . december 1 992
 direktiv 79/1 12/EØF af 18. december 1978 om tilnær er givet endeligt tilslag.
 melse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af
 og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til (') EFT nr. C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 den endelige forbruger samt reklame for sådanne ( 2 ) EFT nr . L 185 af 16 . 8 . 1972 , s . 5 .
 levnedsmidler.
 ( 3 ) EFT nr. L 210 af 21 . 7 . 1989 , s . 1 .
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen.


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/4
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 8. december 2016 — Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano og UTE PTR Acciona Infraestructuras SA mod ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi mod Urbaser SA (C–538/15) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot — Spanien)
 (Forenede sager C-532/15 og C-538/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - tjenesteydelser leveret af procesfuldmægtige - takst - domstole - ingen mulighed for fravigelse))
 (2017/C 038/05)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA C-532/15) og Francesc de Bolós Pi (C-538/15)
 Sagsøgte: ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15) og Urbaser SA (C-538/15)
 procesdeltagere: Consejo General de Procuradores de España (sag C-532/15)
 Konklusion
 1)
 Artikel 101 TEUF, sammenholdt med artikel 4, stk. 3, TEU, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagerne omhandlede, hvorefter de procesfuldmægtiges salær underlægges en takst, der kun kan hæves eller sænkes med 12 %, og hvis korrekte anvendelse de nationale domstole nøjes med at efterprøve, uden at de har mulighed for under særlige omstændigheder at fravige de ved denne takst fastsatte grænser.
 2)
 Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det andet og det tredje spørgsmål i sag C-532/15 samt det tredje til det femte spørgsmål i sag C-538/15, som er forelagt af henholdsvis Audiencia Provincial de Zaragoza (den regionale domstol i Zaragoza, Spanien) og Juzgado de Primera Instancia de Olot (retten i første instans i Olot, Spanien)
 (1) EUT C 429 af 21.12.2015.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/39
 Sag anlagt den 25. april 2006 — Martin Avendano m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-45/06)
 (2006/C 143/74)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Javier Martin Avendano m.fl. (ved avocats S. Rodrigues og A. Jaume)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afslag på at opføre sagsøgerne på listen over de tjenestemænd, som blev forfremmet til lønklasse A*10 og B*10 i forfremmelsesåret 2005, hvilke afgørelser stiltiende fremgår af Meddelelser fra Administrationen nr. 85-2005 af 23. november 2005.
 —
 Ansættelsesmyndigheden oplyses om de retsvirkninger, som følger af en annullation af de anfægtede afgørelser, og navnlig af en ny klassificering af sagsøgernes lønklasse henholdsvis til lønklasse A*10 med tilbagevirkende kraft fra den 1. marts 2005, eller til lønklasse B*10, med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 2005.
 —
 Subsidiært: Kommissionen anmodes om at anerkende, at sagsøgerne er forfremmelsesværdige henholdsvis til lønklasse A*10 eller til lønklasse B*10 i forbindelse med deres næste forfremmelse og tilpligtes at erstatte det tab, sagsøgerne har lidt som følge af ikke at være blevet forfremmet henholdsvis til lønklasse A*10 fra den 1. marts 2005, eller til lønklasse B*10 fra den 1. januar 2005.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne er tjenestemænd i de tidligere lønklasser A7 og B2. Efter ikrafttrædelsen af den nye vedtægt blev deres lønklasser erstattet henholdsvis af lønklasserne A*8 og B*8 i henhold til artikel 2 i vedtægtens bilag XIII. Sagsøgerne har anført, at deres karriere er blevet forsinket som følge af, at det nye indplaceringssystem foreskriver indførelse af de supplerende lønklasser A*9 og B*9 mellem de tidligere lønklasser A7 (nu A*8) og A6 (nu A*10) samt mellem de tidligere lønklasser B2 (nu B*8) og B1 (nu B*10).
 Sagsøgerne har til støtte for søgsmålet anført, at anvendelsen i forhold til dem af artikel 2 i vedtægtens bilag XIII, uden nogen form for foranstaltninger til kompensation for den lidte skade hvad angår karriere, er ulovlig. Denne ulovlighedsindsigelse er først og fremmest baseret på, at der er sket tilsidesættelse af princippet om ækvivalens mellem den tidligere og den nye karrierestruktur, et princip, som er stadfæstet i vedtægtens artikel 6. I henhold hertil burde ansættelsesmyndigheden have opført sagsøgerne på listen over de tjenestemænd, der blev forfremmet til lønklasse A*10 og B*10 i forfremmelsesåret 2005.
 Sagsøgerne er ligeledes af den opfattelse, at de har været genstand for en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet i forhold til deres kolleger i lønklasse A7 og B2, som blev forfremmet inden ikrafttrædelsen af den nye vedtægt.
 Sagsøgerne har endelig anført dels, at der er sket tilsidesættelse af den berettigede forventning, de blev bibragt ved Rådets og Kommissionens forsikringer om, at den nye karrierestruktur ikke ville medføre forringelser af deres arbejdsvilkår, dels at deres erhvervede rettigheder er tilsidesat, samt at der foreligger magtfordrejning.


text:
24.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 21/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 21. november 2003 af Hoge Raad der Nederlan- afsagt den 21. november 2003 af Hoge Raad der Nederlan-
 den i sagen Senior Engineering Investments BV mod den i sagen Intermodal Transports BV mod Staatssecreta-
 Staatssecretaris van Financiën. ris van Financiën.
 (Sag C-495/03)
 (Sag C-494/03)
 (2004/C 21/42)
 (2004/C 21/41)
 Ved dom afsagt den 21. november 2003, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 24. november 2003, har Hoge Raad
 der Nederlanden i sagen Intermodal Transports BV mod
 Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske Fælles-
 Ved dom afsagt den 21. november 2003, indgået til Domsto-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 lens Justitskontor den 24. november 2003, har Hoge Raad der
 følgende spørgsmål:
 Nederlanden i sagen Senior Engineering Investments BV
 mod Staatssecretaris van Financiën forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse 1. Skal en national ret, når en afgiftspligtig under en sag,
 af følgende spørgsmål: som er indbragt for retten om tariferingen af en bestemt
 vare i henhold til den kombinerede nomenklatur (1),
 påberåber sig en opfattelse, der er anlagt af en toldmyn-
 1. Er det i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b), i direktiv 69/ dighed — som den, der er kommet til udtryk i en
 335/EØF (1) af 17. juli 1969, som ændret ved direktiv 85/ bindende tariferingsoplysning til en tredjemand om en
 303/EØF (2) af 10. juni 1985, tilladt, at der opkræves lignende vare — og retten finder, at den bindende
 kapitaltilførselsafgift af et selskab i forbindelse med en tariferingsoplysning ikke er i overensstemmelse med den
 direkte, uformel kapitalindbetaling fra selskabets moder- kombinerede nomenklatur, forelægge De Europæiske
 selskab til selskabets datterselskab, og hvilke omstændig- Fællesskabers Domstol spørgsmål om fortolkningen af
 heder er i bekræftende fald af betydning i denne sammen- den kombinerede nomenklatur?
 hæng? Har det navnlig betydning, om selskabet under en
 økonomisk synsvinkel må anses for at være det, der reelt 2. Skal position 8709 i den kombinerede nomenklatur
 drager fordel af den direkte, uformelle kapitalindbetaling? fortolkes således, at køretøjer som dem, der er omhandlet
 i denne sag, hører under denne position?
 2. Indebærer den frie etableringsret i henhold til EF-trakta-
 tens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF), sammen- (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23.7.1987 om told- og
 holdt med EF-traktatens artikel 58 (nu artikel 48 EF) et statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (EFT 1987 L 256).
 forbud mod, at en medlemsstats afgiftsforvaltning fører
 den politik, at der ikke pålægges et selskab kapitaltilfør-
 selsafgift i forbindelse med en direkte, uformel kapitalind-
 betaling fra selskabets moderselskab til et datterselskab af
 selskabet, men kun hvis datterselskabet er hjemmehøren-
 de i medlemsstaten, og har det i denne sammenhæng
 betydning — når det lægges til grund, at direktivet i et
 tilfælde som det foreliggende tillader, at der opkræves
 kapitaltilførselsafgift såvel af selskabet som af modersel-
 Sag anlagt den 24. november 2003 af Kommissionen for
 skabet — om der


text:
på koncernniveau opkræves mere i
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 kapitaltilførselsafgift, end det ville have været tilfældet,
 hvis både selskabet og dets datterselskab havde været
 hjemmehørende i Nederlandene? (Sag C-496/03)
 (2004/C 21/43)
 (1) Rådets direktiv 69/335/EØF af 17.7.1969 om kapitaltilførselsaf-
 gifter (EFT 1969 II, s. 405).
 (2) Rådets direktiv 85/303/EØF af 10.6.1985 om ændring af direktiv
 69/335/EØF om kapitaltilførselsafgifter (EFT L 156 af 15.6.1985,
 s. 23). Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 C.-F. Durand og F. Simonetti, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 21/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Det forbud mod postordresalg af kosttilskud, der er fastsat i
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2001/
 § 50, stk. 2, i Gewerbeordnung, har karakter af en foranstalt-
 59/EF af 6. august 2001 om 28. tilpasning til den tekniske
 ning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførsels-
 udvikling af Rådets direktiv 67/548/EØF om tilnærmelse
 restriktion. Det er i højere grad til hinder for afsætning af
 af lovgivning om klassificering, emballering og etikette-
 produkter fra andre medlemsstater end for afsætning af
 ring af farlige stoffer (1), idet den ikke har vedtaget de love
 indenlandske produkter. Et sådant forbud mod postordresalg
 og administrativ bestemmelser, der er nødvendige for at
 gør det nødvendigt for erhvervsdrivende fra andre medlemssta-
 efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder
 ter at oprette en filial eller finde en distributionspartner i
 ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 Østrig, hvorimod erhvervsdrivende fra Østrig allerede råder
 over fast filial, som de kan benytte ved markedsføringen af de
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- kosttilskud, som de producerer. Disse sidstnævnte erhvervsdri-
 ninger. vende har den fordel, at de tillige kan benytte det sted, hvor
 produktionsvirksomheden er beliggende, eller det sted, hvor
 filialen er etableret, som salgssted. Dette kan i forhold til
 udenlandske producenter medføre en ikke ubetydelig omkost-
 ningsfordel som følge af sparede udgifter.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 30. juli 2002. Målet om at beskytte forbrugerne mod sundhedsskadelige og
 virkningsløse produkter, der kan fremføres som begrundelse
 for et sådant forbud, kan også nås med mindre indgribende
 (1) EFT L 225 af 21.8.2001, s. 1.
 midler, der i mindre omfang hindrer de frie varebevægelser.
 Den østrigske foranstaltning udgør således en uforholdsmæssig
 indskrænkning i de frie varebevægelser.
 Sag anlagt den 24. november 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-497/03) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 se truffet den 10. juni 2003 af VAT and Duties Tribunals,
 London Tribunal Centre, i sagen 1) Kingscrest Associates
 (2004/C 21/44) Ltd, 2) Montecello Ltd (sagsøgerne driver virksomhed
 sammen under navnet Kingscrest Residential Care
 Homes) mod Commissioners of Customs and Excise
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. no- (Sag C-498/03)
 vember 2003 anlagt sag


text:
mod Republikken Østrig af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian
 Schieferer og Bernhard Schima, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg. (2004/C 21/45)
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Ved afgørelse truffet den 10. juni 2003, indgået til Domstolens
 1. Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine Justitskontor den 26. november 2003, har VAT and Duties
 forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 28, idet Tribunals, London Tribunal Centre, i sagen 1) Kingscrest
 den i § 50, stk. 2, i Gewerbeordnung har fastsat et forbud Associates Ltd, 2) Montecello Ltd (sagsøgerne driver virksom-
 mod postordresalg af kosttilskud. hed sammen under navnet Kingscrest Residential Care Homes)
 mod Commissioners of Customs and Excise, forelagt De
 2. Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost- Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 ninger. ciel afgørelse af følgende spørgsmål:


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/60
 Sag anlagt den 27. oktober 2006 — Lemaître Sécurité mod Kommissionen
 (Sag T-301/06)
 (2006/C 326/129)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Lemaître Sécurité SAS (La Walck, Frankrig) (ved avocat D. Bollecker)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling for så vidt angår påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse af 28. august 2006 om at afslutte antidumpingproceduren.
 —
 Afgørelsen af 28. august 2006 om at afslutte antidumpingproceduren annulleres i overensstemmelse med artikel 231, stk. 1, EF.
 —
 Retten anordner revision af afslutningen af antidumpingproceduren for sikkerhedsfodtøj.
 —
 Det sikres, at dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans opfyldes i henhold til artikel 233 EF.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen besluttede ved afgørelse 2006/582/EF (1) af 28. august 2006 at afslutte antidumpingproceduren vedrørende importen af fodtøj med beskyttelseståkappe med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Indien, efter at klageren trak sin klage tilbage efter Kommissionens brev af 5. juli 2006, hvori Kommissionen efter at have foretaget en undersøgelse anerkendte, at der forelå dumping med hensyn til sikkerhedsfodtøj, men afviste at pålægge en antidumpingtold under henvisning til, at Det Europæiske Fællesskab ikke havde nogen interesse i at pålægge en sådan told. Sagsøgeren, en europæisk producent af sikkerhedsfodtøj, har gjort gældende, at den på grund af importen af fodtøj fra Kina og Indien har lidt økonomisk og strategisk skade, henset til, at der ikke blev truffet foranstaltninger for at genetablere en sund konkurrence.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande fremført tre anbringender.
 Det første anbringende er, at den anfægtede afgørelse lider af en begrundelsesmangel, idet Kommissionen efter sagsøgerens opfattelse ikke klart og utvetydigt har angivet de betragtninger, som den har lagt til grund, for ikke at vedtage antidumpingforanstaltninger.
 Det andet anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 384/96 (2), sammenholdt med artikel 2, artikel 3, litra m), artikel 127, stk. 2, samt artikel 157, stk. 1, EF, idet Kommissionen ikke i det foreliggende tilfælde har foretaget en korrekt vurdering af tilstedeværelsen af en fællesskabsinteresse i at vedtage antidumpingforanstaltninger.
 Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at Kommissionen ved udtrykkeligt at anerkende, at der forelå dumping med hensyn til sikkerhedsfodtøj, men afvise at træffe foranstaltninger for at rette op herpå, har tilsidesat princippet om den berettigede forventning.
 (1) EUT L 234, s. 33.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab, EFT 1996 L 56, s. 1, senest ændret ved forordning (EF) nr. 2117/2005, EUT L 340, s. 17.


text:
7.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af cour d’appel de Mons (Belgien) den 8. august 2016 — Docteur De Bruyne SPRL mod État belge
 (Sag C-445/16)
 (2016/C 410/06)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Mons
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Docteur De Bruyne SPRL
 Sagsøgt: État belge
 Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål
 Er det foreneligt med de regler om udarbejdelse af resultatopgørelse, der er fastsat i Rådets fjerde direktiv af 25. juli 1978 om årsregnskaberne for visse selskabsformer (direktiv 78/660/EØF, EUT L 222 af 14.8.1978, s. 11), og som bestemmer følgende:
 —
 årsregnskabet skal give et pålideligt billede af selskabets aktiver og passiver, økonomiske stilling samt resultatet (direktivets artikel 2, stk. 3)
 —
 hensættelser til omkostninger, herunder uforudsete udgifter, har til formål at dække tab eller gæld, hvis karakter er klart defineret, og som på statustidspunktet enten anses for sandsynlige eller sikre, men som er ubestemmelige med hensyn til deres størrelse eller tidspunktet for deres afholdelse (direktivets artikel 20, stk. 1)
 —
 værdiansættelsen skal i alle tilfælde ske under udvisning af behørig forsigtighed og især:
 —
 må kun den fortjeneste, der er konstateret på statustidspunktet, medtages
 —
 skal der tages hensyn til alle forudseelige risici og eventuelle tab, som er opstået i løbet af det regnskabsår, årsregnskabet vedrører, eller i et tidligere regnskabsår, selv om disse risici eller tab først bliver kendt mellem statustidspunktet og det tidspunkt, hvor det udarbejdes (direktivets artikel 31, stk. 1, litra c), aa) og bb))
 —
 der skal tages hensyn til indtægter og udgifter vedrørende det år, som regnskabet omfatter, uden hensyn til det tidspunkt hvor disse indtægter indgår eller udgifter udbetales (direktivets artikel 31, stk. 1, litra d))
 —
 aktiv- og passivposternes bestanddele skal værdiansættes hver for sig (direktivets artikel 31, stk. 1, litra e)),
 at et aktieoptionsudstedende selskab bogfører prisen for tildeling af en option som indtægt i løbet af det regnskabsår, hvor den pågældende option annulleres, eller efter udløbet af optionens varighed, for at tage hensyn til den risiko, som påhviler optionsudstederen som følge af den forpligtelse, som denne har påtaget sig, [og ikke] i løbet af det regnskabsår, hvor tildelingen af optionen finder sted, og hvor prisen for optionen endeligt indgår, idet den risiko, som påhviler optionsudstederen, værdiansættes særskilt i forbindelse med bogføringen af en hensættelse?


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. oktober 2014 — Gérard Buono m.fl. (sag C-12/13 P) og Syndicat des thoniers méditerranéens m.fl. (sag C-13/13 P) mod Europa-Kommissionen
 (Forenede sager C-12/13 P og C-13/13 P) (1)
 ((Appel - fælles fiskeripolitik - fangstkvoter - hasteforanstaltninger truffet af Kommissionen - Unionens ansvar uden for kontrakt - artikel 340, stk. 2, TEUF - betingelser - faktisk og reelt tab))
 (2014/C 462/06)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellanter: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Louis Paul Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin og Robert Marin (ved avocats A. Arnaud og P.-O. Koubi-Flotte) (sag C-12/13 P) og Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello og Serge Antoine José Perez (ved avocate C. Bonnefoi) (sag C-13/13 P)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellerne iværksat i sagerne C-12/13 P og C-13/13 P forkastes.
 2)
 Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin og Robert Marin betaler sagens omkostninger i sag C-12/13 P og Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean-Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin og Serge Antoine José Perez betaler sagens omkostninger i sag C-13/13 P.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
Avis juridique important
 |
 E1997P0001
 Anmodning fra Oslo byrett om en rådgivende udtalelse fra EFTA-domstolen i sagen Fridtjof Frank Gundersen mod Oslo kommune, Oslo byretts beslutning af 22. april 1997 (Sag E-1/97)
 EF-Tidende nr. C 282 af 18/09/1997 s. 0013 - 0013
 Anmodning fra Oslo byrett om en rådgivende udtalelse fra EFTA-domstolen i sagen Fridtjof Frank Gundersen mod Oslo kommune, Oslo byretts beslutning af 22. april 1997 (Sag E-1/97) (97/C 282/10)Oslo byrett, Norge, har i sin beslutning af 22. april 1997, som indgik til EFTA-Domstolens justitskontor den 19. april 1997, anmodet denne om at afgive en rådgivende udtalelse i sagen Fridtjof Frank Gundersen mod Oslo kommune om følgende spørgsmål:1) Er der tale om »forskelsbehandling mellem statsborgere fra EF-medlemsstater og EFTA-stater« i strid med EØS-aftalens artikel 16, hvis en statsborger nægtes ret til at afsætte rødvin, hvidvin og rosévin i detailleddet med den begrundelse, at vin kun må sælges i detailleddet af et statsligt handelsmonopol, når øl med et alkoholindhold på under 4,75 volumenprocent (mellemstærkt øl) må sælges uden for handelsmonopolet af selskaber, som har fået en bevilling hertil fra kommunen?2) Hvis spørgsmål 1 besvares bekræftende, kan alkoholpolitik og/eller sundhedshensyn - først og fremmest ønsket om at begrænse adgangen til alkohol og alkoholforbruget - så lægges til grund for, at forskelsbehandlingen i afsætningen af vine og mellemstærkt øl som anført i spørgsmål 1 falder uden for anvendelsesområdet af EØS-aftalens artikel 16?3) a) Finder artikel 4 og/eller artikel 11 anvendelse på detailsalg af vin?b) Hvis spørgsmål 3, litra a), besvares bekræftende helt eller delvis, er forskelsbehandlingen i markedsføringen som omtalt i spørgsmål 1 så en overtrædelse af artikel 4 og/eller artikel 11?c) Hvis spørgsmål 3, litra b), besvares bekræftende helt eller delvis, kan alkoholpolitik og/eller helbredshensyn som omtalt i spørgsmål 2 så lægges til grund for anvendelse af den i EØS-aftalens artikel 13 nævnte undtagelsesregel?


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/37
 Sag anlagt den 28. maj 2012 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-57/12)
 2012/C 227/63
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat G. Cipresa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at nedsætte sagsøgerens invaliditetsydelse i månederne juni til september 2011
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse, i det omfang den måtte foreligge, om afslag på anmodningen af 19. oktober 2011.
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse, i det omfang den måtte foreligge, om afslag på klagen af 20. oktober 2011.
 —
 Annullation af de afgørelser, i det omfang de måtte foreligge, på grundlag af hvilke Kommissionen retsstridigt fra hver månedlig udbetaling af sagsøgerens invaliditetsydelse fra juni til september 2011 fratrak et beløb på i alt 1 661 EUR og annullation af de afgørelser, såfremt de måtte foreligge, om at foretage disse fradrag.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 1 661 EUR med tillæg af renter på 15 % årligt og med årlig opskrivning med virkning fra den 27. oktober 2011 og indtil det tidspunkt, hvor effektiv betaling af ovennævnte beløb sker.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/16
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. december 2007 — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé) og Wolu TV ASBL mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État (Belgien))
 (Sag C-250/06) (1)
 (Artikel 49 EF - fri udveksling af tjenesteydelser - national lovgivning, hvorefter kabeldistributører pålægges at udsende programmer, som udsendes af visse private radio- og tv-foretagender (»must carry«) - restriktion - tvingende alment hensyn - bevarelse af pluralisme i en tosproget region)
 (2008/C 51/26)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d'État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé) og Wolu TV ASBL
 Sagsøgt: État belge
 Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: BeTV SA, Tvi SA, Télé Bruxelles ASBL, Belgian Business Television SA, Media ad Infinitum SA og TV5-Monde
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d'État — fortolkning af EF-taktatens artikel 49 og 86 — begrebet »særlig rettighed« — forpligtigelse, som er pålagt en kabeldistributionsvirksomhed, til at udsende fjernsynsprogrammer, der udsendes af visse radio- og tv-foretagender, som hovedsageligt er hjemmehørende på det nationale territorium
 Konklusion
 Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som pålægger kabeldistributører, der virker på det pågældende område i en medlemsstat, i medfør af en såkaldt »must carry«-forpligtelse at udsende fjernsynsprogrammer, der er udsendt af private radio- og tv-foretagender, som henhører under de offentlige myndigheder i denne stat, idet de er blevet udpeget af disse offentlige myndigheder, når denne lovgivning:
 —
 varetager et mål af almen interesse såsom bevarelse, i medfør af samme stats kulturpolitik, af den pluralistiske karakter af udbuddet af fjernsynsprogrammer på dette område, og
 —
 ikke er uforholdsmæssig i forhold til dette mål, hvilket indebærer, at den skal anvendes efter en gennemsigtig procedure, der er baseret på objektive, ikke-diskriminerende kriterier, som kendes på forhånd.
 Det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve, om disse betingelser er opfyldt.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/50
 Personalerettens kendelse (enedommer) af 18. juni 2013 Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-143/11) (1)
 (Personalesag - ansættelsesmyndighedens afslag på en anmodning om godtgørelse af sagsomkostninger afholdt i forbindelse med sagen - annullationssøgsmål med samme genstand som en begæring om fastsættelse af sagsomkostninger - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2013/C 252/91
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens stiltiende afgørelse om ikke at godtgøre en fjerdedel af de sagsomkostninger, som sagsøgeren har afholdt i forbindelse med sag F-81/09, Marcuccio mod Kommissionen, og som Kommissionen blev pålagt at betale ved dom af 15. februar 2011
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012, s. 26.


text:
15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/31
 at omfatte adgang til at flytte køretøjer i kategori D med Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union af Forbunds-
 et kørekort for kategori C, er klart i modstrid med republikken Tyskland ved Ministerialrat Wolf-Dieter Plessing
 ordlyden af direktivets artikel 3, stk. 1, femte led. og Regierungsdirektor Moritz Lumma, Bundesministerium der
 Finanzen, samt Rechtsanwalt Jochim Sedemund, og med valgt
 — Minimumsalderen for adgang til kategori C1 og C1E. adresse i Bundesministerium der Finanzen, Berlin.
 FeV’s § 10, stk. 2, første punktum, tillader personer på
 17 år at føre køretøjer i kategorierne C1 og C1E, for så
 vidt som der er tale om personer, der er i gang med en
 uddannelse som erhvervschauffør. Denne bestemmelse er Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 i strid med bestemmelserne i direktivets artikel 6, stk. 1,
 litra b), tredje led, sammenholdt med — for så vidt angår
 adgangen til at føre køretøjer i kategori C1 og C1E, hvis 1. Artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 vægt overstiger 7,5 tons — artikel 5, stk. 1, litra b), andet 2003/33/EF af 26. maj 2003 om indbyrdes tilnærmelse
 led, i forordning (EØF) nr. 3820/85. af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser
 om reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for
 — Registrering af kørekort udstedt i en anden medlemsstat. disse (1), annulleres.
 Den systematiske registreringsprocedure, der er fastsat i
 FeV’s § 29, stk. 1, såvel som de strafferetlige bestemmelser 2. Europa-Parlamentet og Rådet betaler sagens omkost-
 i FeV’s § 75, stk. 11, er grundlæggende i strid med ninger.
 princippet om gensidig anerkendelse i direktivets arti-
 kel 1, stk. 2.
 — Ombytning af kørekort udstedt i andre medlemsstater
 Ombytning af kørekort som omhandlet i FeV’s § 29,
 stk. 3, på grund af påtegninger om en eventuelt kortere Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 national gyldighedsperiode er i strid med gældende
 fællesskabsret. Hvad angår ombytning af kørekort i
 medfør af FeV’s § 47, stk. 2, når påtegninger om
 begrænsninger eller forpligtelser ikke er mulig på grund
 af kørekortets art, er ombytning af de grunde, der er Den tyske regering har gjort gældende, at Parlamentet og Rådet
 opregnet i direktivets artikel 8, stk. 2, (som ligeledes med vedtagelsen af de anfægtede direktivbestemmelser har
 omfatter angivelser af medicinske begrænsninger) ganske overskredet de grænser for fællesskabslovgivers kompetence,
 vist lovlig. Påtegninger om andre administrative bemærk- som Domstolen har fastlagt ved dom af 5.10.2000 i sag
 ninger (eksempelvis anvendelse af bestemmelser om C-376/98 (Sml. I, s. 8419), ligesom de ikke har taget hensyn
 foreløbige kørekort) er imidlertid ikke omfattet af direkti- til de af Domstolen fastlagte faktiske forudsætninger for
 vets artikel 8, stk. 2, således at hverken påtegninger af Fællesskabets kompetence. De anfægtede bestemmelser regule-
 denne art eller ombytningen efter Kommissionens me- rer næsten udelukkende faktiske omstændigheder uden græn-
 ning er i overensstemmelse med fællesskabsretten. seoverskridende virkning. Der består således hverken faktiske
 handelshindringer eller mærkbare konkurrencefordrejninger,
 hvis ophævelse i henhold til Domstolens dom i sag C-376/
 (1) EFT 1991 L 237, s. 1. 98 er en nødvendig faktisk


text:
forudsætning for Fællesskabets
 kompetence i henhold til artikel 95 EF. Af disse grunde er der
 således ikke i artikel 95 EF hjemmel til, at fællesskabslovgiver
 vedtager de anfægtede bestemmelser. Da det med de anfægtede
 bestemmelser — idet der ikke foreligger handelshindringer
 eller mærkbare konkurrencefordrejninger — ikke tilsigtes at
 forbedre det indre marked, men snarere tilsigtes at beskytte
 sundheden, er harmoniseringsforbuddet i artikel 152, stk. 4,
 Sag anlagt den 10. september 2003 (telefax af 9.9.2003) af litra c), EF også tilsidesat.
 Forbundsrepublikken Tyskland mod Europa-Parlamentet
 og Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-380/03) Den tyske regering har subsidiært påberåbt sig manglende
 begrundelse. Fællesskabslovgiver har ikke givet en tilstrækkelig
 begrundelse for, at de faktiske kompetencebegrundende forud-
 (2003/C 275/46) sætninger i henhold til artikel 95 EF er opfyldt, herunder
 navnlig, at der består en faktisk handelshindring, og har end
 ikke i betragtningerne henvist til mærkbare konkurrencefor-
 drejninger med hensyn til den skrevne presse og radioprogram-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 10. sep- mer, således at direktivet under alle omstændigheder ikke på
 tember 2003 (telefax af 9.9.2003) anlagt sag mod Europa- dette punkt opfylder begrundelseskravet i artikel 253 EF.
 ---pagebreak--- C 275/32 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 Desuden giver de materielle ændringer af direktivet, som Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 Rådet foretog efter Parlamentets beslutning, anledning til det se afsagt den 30. juli 2003 af Bundesfinanzhof i sagen
 supplerende anbringende om, at Parlamentets rettigheder i Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Käserei Champignon
 henhold til proceduren i artikel 251 EF således er blevet Hofmeister GmbH & Co. KG
 tilsidesat.
 (Sag C-385/03)
 Endelig har den tyske regering subsidiært gjort gældende, at
 proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat, da det fuldstæn-
 dige forbud i artikel 3 og 4 mod reklame i pressen og i trykte (2003/C 275/48)
 publikationer, samt i radioudsendelser og på internettet,
 bevidst og målrettet næsten udelukkende vedrører lokale eller
 regionale situationer uden et grænseoverskridende element,
 således at de omfattende forbudsbestemmelser ikke i henhold
 til artikel 14, stk. 1, EF er nødvendige med henblik på at Ved kendelse afsagt den 30. juli 2003, indgået til Domstolens
 forbedre det indre marked og derfor er uforholdsmæssige. Justitskontor den 12. september 2003, har Bundesfinanzhof i
 Tilsidesættelsen af proportionalitetsprincippet er så meget sagen Hauptzollamt Hamburg-Jonas mod Käserei Champignon
 desto mere alvorlig som forbuddene, der bygger på en Hofmeister GmbH & Co. KG forelagt De Europæiske Fællesska-
 meget bred og ubestemt definition af begreberne »reklame« i bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 direktivets artikel 2, litra b), og »presse og andre trykte følgende spørgsmål:
 publikationer« i artikel 1, litra a), og artikel 3, indebærer et
 væsentligt indgreb i grundlæggende rettigheder som ytrings-
 og pressefriheden. Skal artikel 11, stk. 1, første og andet afsnit, i forordning (EØF)
 nr. 3665/87 (1), som ændret ved forordning (EØF) nr. 2945/
 94 (2) — under skyldig hensyntagen til proportionalitetsprin-
 (1) EUT L 152, s. 16. cippet — fortolkes således, at den blotte omstændighed, at
 der er afgivet urigtige oplysninger med hensyn til enkelte
 varepositioner i udførselsangivelsen, som kan føre til en


text:
eksportrestitution, der er større end den, eksportøren har ret
 til, medfører en nedsættelse af eksportrestitutionen med det i
 bestemmelsen fastsatte beløb, selv om det i forbindelse med
 den betalingsansøgning, som skal indgives i henhold til
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- national ret, udtrykkeligt erklæres, at der ikke ansøges om
 se afsagt den 2. april 2003 af Supreme Court, Irland, i udbetaling af eksportrestitution for de pågældende varepositio-
 sagen Ryanair Ltd mod Aer Rianta cpt ner i angivelsen?
 (Sag C-382/03) (1) EFT L 351 af 14.12.1987, s. 1.
 (2) EFT L 310 af 3.12.1994, s. 57.
 (2003/C 275/47)
 Ved kendelse afsagt den 2. april 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 10. september 2003, har Supreme Court,
 Irland, i sagen Ryanair Ltd mod Aer Rianta cpt forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Sag anlagt den 5. september 2003 af Kongeriget Nederlan-
 dene mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 A. Er en betjeningsskranke i en lufthavn et »lufthavnsanlæg«
 som omhandlet i direktivets (1) artikel 16, stk. 3?
 (Sag C-388/03)
 B. Hvis spørgsmål a) besvares bekræftende, er en leje,
 der opkræves for eneretten til at benytte en bestemt
 betjeningsskranke i en periode på et år eller derover, da (2003/C 275/49)
 en betaling for adgang til lufthavnsanlæg som omhandlet
 i direktivets artikel 16, stk. 3?
 (1) Rådets direktiv 96/67/EF af 15.10.1996 om adgang til ground Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. sep-
 handling-markedet i Fællesskabets lufthavne (EFT L 272 af tember 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæi-
 25.10.1996, s. 36). ske Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved H.G. Seven-
 ster, chef for Afdelingen for Europaret, ved Udenrigsministe-
 riet, Haag.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. juli 2014 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-126/13 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 7, stk. 1, litra c) - beskrivende karakter - afslag på registrering af ordmærket ecoDoor - kendetegnet ved en del af en vare))
 2014/C 315/14
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (ved Rechtsanwalt S. Biagosch)
 Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 164 af 8.6.2013.


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Polymeles Protodikeio Athinon (Grækenland) den 6. august 2013 — Warner-Lambert Company LLC og Pfizer Ellas AE mod Minerva Farmakeftiki AE
 (Sag C-462/13)
 2014/C 78/03
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Polymeles Protodikeio Athinon (Grækenland)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Warner-Lambert Company LLC og Pfizer Ellas AE
 Sagsøgt: Minerva Farmakeftiki AE
 Domstolen (Tredje Afdeling) har truffet afgørelse ved begrundet kendelse af 30. januar 2014.


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. maj 2008 — Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG mod College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nederlandene)
 (Sag C-361/06) (1)
 (Plantebeskyttelsesmidler - markedsføringstilladelse - ethofumesat - direktiv 91/414/EØF og 2002/37/EF - forordning (EØF) nr. 3600/92 - begæring om genåbning af den mundtlige forhandling)
 (2008/C 171/08)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG
 Sagsøgt: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
 Procesdeltager: Agrichem BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het bedrijfsleven — fortolkning artikel 4, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2002/37/EF af 3. maj 2002 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF med henblik på optagelse af ethofumesat som aktivt stof (EFT L 117, s. 10) — medlemsstaternes forpligtelse til inden den 1. september 2003 at tilbagekalde godkendelsen af et middel, der indeholder ethofumesat, hvis indehaveren af godkendelsen ikke er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler (EFT L 230, s. 1).
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2002/37/EF af 3. maj 2002 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF med henblik på optagelse af ethofumesat som aktivt stof skal fortolkes således, at den ikke forpligter medlemsstaterne til, inden den 1. september 2003, at bringe en godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder ethofumesat, til ophør, såfremt indehaveren af godkendelsen ikke er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler.
 (1) EUT C 294 af 2.12.2006.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/21
 Sag anlagt den 12. december 2012 — Wedi mod KHIM — Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)
 (Sag T-541/12)
 2013/C 46/37
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Wedi GmbH (Emsdetten, Tyskland) (ved advokat O. Bischof)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG (Herford, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 25. september 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2255/2011-4) annulleres.
 —
 Subsidiært udsættes behandlingen af sag R 2255/2011-4 indtil sagsøgerens begæring af 15. november 2012 om, at den anden parts EF-varemærke nr. 006095889, Balkogrün, Harmoniseringskontorets sagsnummer 000007267, erklæres ugyldigt, er blevet genstand for en endelig afgørelse.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærke: Wedi GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BALCO« for varer i klasse 19 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 023 771
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Ordmærkerne »Balkogrün«, »Balkoplan« og »Balkotop« for varer i klasse 19, 21 og 27
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
C 134/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.5.2001
 sagen 1) Consorzio del Prosciutto di Parma og 2) Salumificio 2. Er det ved bedømmelsen af, om der er fremsat »krav, der
 S. Rita SpA mod 1) Asda Stores Limited og 2) Hygrade Foods har samme genstand og hviler på samme grundlag«, kun
 Limited forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en afgørende, hvad sagsøgeren har gjort gældende under en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: senere anlagt retssag, og skal der derfor ikke lægges vægt
 på sagsøgtes indsigelser og krav, herunder særlig en
 indsigelse om modregning under sagen for så vidt angår
 Skaber Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 (1), sammenholdt en fordring, der er genstand for en retstvist mellem de
 med Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 (2) og vare- samme parter i henhold til en sag, der allerede tidligere er
 specifikationen for (BOB) (3)»prosciutto di Parma« efter fælles- anlagt i en anden kontraherende stat?
 skabsretten en gyldig ret, som kan håndhæves direkte ved en
 domstol i en medlemsstat, til at begrænse detailsalget af
 skiveskåret skinke i pakker som »Parma-skinke«, når den 3. Træffes der under et fuldbyrdelsessøgsmål, hvori der er
 hidrører fra skinker, som lovligt er eksporteret fra Parma nedlagt påstand om erstatning på grund af retsstridig
 i overensstemmelse med betingelserne for den beskyttede ophævelse at et løbende forretningsforhold også —
 oprindelsesbetegnelse, men som ikke derefter er skåret i skiver, med bindende virkning for en efterfølgende retssag —
 pakket og mærket i overensstemmelse med varespecifika- afgørelse om, hvorvidt der overhovedet bestod et sådant
 tionen? løbende forretningsforhold?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14.7.1992 om beskyttelse
 af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for land-
 brugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 208 af 24.7.1996, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 af 12.6.1996 om
 registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser
 efter proceduren i artikel 17 i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92
 (EFT L 148 af 21.6.1996, s. 1).
 (3) (beskyttet oprindelsesbetegnelse).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 9. marts 2001 af Vestre Landsret i sagen
 ApS SPKR 4 nr. 3482 mod 1. Skatteministeriet, Told- og
 Skattestyrelsen, 2. Aktieselskabet af 11.9.1996 og 3. A.T.S.
 I/S Arden Transport & Spedition ved Søren Lauritsen og
 Lene Lauritsen
 (Sag C-112/01)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- (2001/C 134/16)
 se afsagt den 22. februar 2001 af Oberster Gerichtshof
 der Republik Österreich i sagen Gantner Electronic GmbH
 mod Basch Exploitatie Maatschappij BV Ved kendelse afsagt den 9. marts 2001, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 12. marts 2001, har Vestre Landsret i sagen
 ApS SPKR 4 nr. 3482 mod 1. Skatteministeriet, Told- og
 (Sag C-111/01) Skattestyrelsen, 2. Aktieselskabet af 11.9.1996 og 3. A.T.S. I/S
 Arden Transport & Spedition ved Søren Lauritsen og Lene
 Lauritsen forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 (2001/C 134/15) anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Ved kendelse afsagt den 22. februar 2001, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 12. marts 2001, har Oberster Gerichtshof
 Spørgsmål 1
 der Republik Österreich i sagen Gantner Electronic GmbH mod
 Basch Exploitatie Maatschappij BV forelagt De Europæiske


text:
Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål: Skal bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) 2913/92 (1)
 (toldkodeksen) og i kommissionens forordning (EØF)
 2454/93 (2) (gennemførelsesforordningen)i, navnlig gennem-
 1. Omfatter begrebet »krav, der har samme genstand og førelsesforordningens artikel 379, stk. 1, fortolkes således,
 hviler på samme grundlag« i domskonventionens arti- at en toldskyld, der er opstået ved en overtrædelse eller
 kel 21 også en indsigelse fra sagsøgte om, at han allerede uregelmæssighed i forbindelse med en ekstern fællesskabsfor-
 har erlagt en del af den indtalte fordring ved udenretlig sendelse, ikke kan opkræves af afgangstoldstedet hos den
 modregning, når den del af modfordringen, der ifølge hovedforpligtede, såfremt denne ikke inden udløbet at den
 anbringendet endnu ikke er erlagt, er genstand for en ellevte måned efter datoen for registreringen af angivelsen til
 retstvist mellem de samme parter i henhold til en sag, der fællesskabsforsendelse har modtaget den underretning der er
 allerede tidligere er anlagt i en anden kontraherende stat? nævnt i gennemførelsesforordningens artikel 379?
 ---pagebreak--- 5.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 134/11
 Spørgsmål 2 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Har det nogen betydning for besvarelsen af spørgsmål 1, at Den bindende karakter af artikel 10 og artikel 249 EF pålægger
 afgangstoldstedet ikke har fulgt en administrativ ordning for medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger med
 fremsendelse af oplysninger fastlagt i Toldkodeksudvalget henblik på at gennemføre de direktiver, som er rettet til dem, i
 (early warning systemet), eller om det kan bebrejdes afgangs- deres nationale retsordener inden udløbet af de herfor fastsatte
 toldstedet myndigheder, at en rettidig underretning ikke har frister. Disse frister, som er fastsat i artikel 5 i direktiv 99/20/EF
 fundet sted? og i artikel 2 i direktiv 96/51/EF, udløb henholdsvis den
 30. september og den 1. oktober 1999.
 (1) af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, EFT
 L 302, s. 1. (1) EFT L 80 af 25.3.1999, s. 20.
 (2) af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets (2) EFT L 235 af 17.9.1996, s. 39.
 forordning (EØF) nr. 2913/93, EFT L 253, s. 1.
 Sag anlagt den 19. marts 2001 af Kommissionen for De
 Sag anlagt den 16. marts 2001 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-119/01)
 (Sag C-118/01)
 (2001/C 134/18)
 (2001/C 134/17)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. marts 2001 anlagt sag mod Republikken Finland af Kommissionen
 2001 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Lena Ström, som befuld-
 for De Europæiske Fællesskaber ved A. Bordes, som befuld- mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg. Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Finland har tilsidesat sine forpligtelser
 1) Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine i henhold til Rådets direktiv 96/61/EF om integreret
 forpligtelser i henhold


text:
til: forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1) for så
 vidt angår Ålandsøerne, idet det ikke har udstedt de
 nødvendige love og administrative bestemmelser for at
 — Rådets direktiv 1999/20/EF af 22. marts 1999 om
 efterkomme direktivet eller i hvert fald ikke har underret-
 ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstof-
 tet Kommissionen herom.
 fer til foderstoffer, direktiv 82/471/EØF om visse
 produkter, der anvendes i foderstoffer, direktiv
 95/53/EF om principperne for tilrettelæggelse af — Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkost-
 offentlig kontrol på foderstofområdet og direktiv ninger.
 95/69/EF om betingelser og bestemmelser for god-
 kendelse og registrering af visse foderstofvirksom-
 heder og mellemhandlere (1) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Rådets direktiv 96/51/EF af 23. juli 1996 om Fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 30. oktober
 ændring af direktiv 70/524/EØF om tilsætningsstof- 1999. Hvad angår Ålandsøerne er Kommissionen blevet
 fer til foderstoffer (2) underrettet om, at lagtinget i januar 2001 har vedtaget en lov
 om miljøbeskyttelse og miljøtilladelse, men at gennemførelsen
 og EF-traktatens artikel 249, stk. 3, og artikel 10, stk. 1, heraf er afhængig af den finske præsidents godkendelse.
 idet den ikke inden for de fastsatte frister har vedtaget de
 love og administrative bestemmelser, som er nødvendige
 for at efterkomme disse direktiver. (1) af 24.9.1996 (EFT L 257 af 10.10.1996, s. 26).
 2) Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/27
 Sag anlagt den 17. oktober 2005 — Pickering mod Kommissionen
 (Sag T-393/05)
 (2006/C 10/53)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Stephen Pickering (La Hulpe, Belgien) [ved: avocat N. Lhoëst]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af sagsøgerens lønsedler for december 2004, januar 2005 og februar 2005, og af alle efterfølgende lønsedler, idet der heri anvendes ulovlige bestemmelser i forordning nr. 723/2004 af 22. marts 2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt i forordning nr. 856/2004 om fastsættelse af de nye justeringskoefficienter og i forordning nr. 31/2005 om tilpasning heraf.
 —
 Om fornødent: Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 4. juli 2005 om afvisning af sagsøgerens klage (R/299/05).
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, er statsborger i Det Forenede Kongerige. Før ikrafttrædelsen af forordning nr. 723/2004 (1) om ændring af vedtægten benyttede sagsøgeren sig regelmæssigt af muligheden for at overføre en del af sin løn til sit hjemland. I overensstemmelse med gældende regler blev den overførte del forhøjet med det beløb, der fulgte af anvendelsen af en »justeringskoefficient«, som skulle afspejle forskellen i leveomkostninger mellem det land, hvor tjenestemanden gør tjeneste, og hjemlandet.
 Den nye vedtægt fastsætter i modsætning til tidligere strenge betingelser for sådanne overførsler. Endvidere svarer den anvendelige »justeringskoefficient« ikke længere til den justeringskoefficient, der gælder for lønnen til de tjenestemænd, der gør tjeneste i overførselslandet. For disse tjenestemænd gælder en koefficient, der er beregnet på grundlag af leveomkostningerne i landets hovedstad, mens den koefficient, der finder anvendelse på overførsler, er beregnet på grundlag af de gennemsnitlige leveomkostninger i overførselslandet. Endelig ophæver de nye bestemmelser anvendelsen af en justeringskoefficient på pensioner.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet, for så vidt som dette vedrører ordningen om overførsel af lønnen til hjemlandet, fremsat en ulovlighedsindsigelse med hensyn til forordning nr. 723/2004, idet han har for det første har anført, at forordningens begrundelse er fejlagtig. Sagsøgeren har dernæst anført, at ligebehandlingsprincippet er tilsidesat derved, at det nye system fastsætter anvendelse af en forskellig koefficient på tjenestemænd, der gør tjeneste i overførselslandet. Sagsøgeren har ligeledes anført, at der er sket tilsidesættelse af den berettigede forventning, af de velerhvervede rettigheder og af retssikkerheden, samt af omsorgspligten.
 Hvad angår pensionsordningen har sagsøgeren ud over de tre førnævnte anbringender anført, at de forhenværende tjenestemænds etableringsfrihed er tilsidesat, for så vidt som denne befordrer, at de efter deres udtræden af tjenesten etablerer sig i et land, hvor leveomkostningerne er lavere.
 (1) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22.3.2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (EUT L 124 af 27.4.2004, s. 1).


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 20. oktober 2005 af Bundesfinanzhof i sagen Werner Haderer mod Finanzamt Wilmersdorf
 (Sag C-445/05)
 (2006/C 60/37)
 Processprog: tysk
 Ved kendelse afsagt den 20. oktober 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 14. december 2005, har Bundesfinanzhof i sagen Werner Haderer mod Finanzamt Wilmersdorf forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er privattimer på skole- eller universitetsniveau, som gives af en underviser, kun afgiftsfritaget i medfør af artikel 13, punkt A, stk. 1, litra j), i direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (1), såfremt underviseren tilbyder sine undervisningstjenester direkte til eleven/den studerende som modtager af tjenesten, dvs. at tjenesten betales af sidstnævnte person, eller er det tilstrækkeligt, at det er en skole eller videregående uddannelsesinstitution/universitet, som er modtager af underviserens tjenester?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
25.1.2003 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 19/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM idet konventionens artikel 7, 14, artikel 16, stk. 1 og 3, såvel
 som dens artikel 17-19 ikke er nævnt heri.
 af 10. december 2002
 2) I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 i sag C-29/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles- 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskabet og Rådet for
 skaber mod Rådet for Den Europæiske Union ( 1) Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.
 (»Internationale aftaler — konventionen om nuklear sikker- (1 ) EFT C 100 af 10.4.1999.
 hed — afgørelse om tiltrædelse — forenelighed med Eura-
 tom-traktaten — Fællesskabets eksterne kompetence —
 Euratom-traktatens artikel 30 til 39«)
 (2003/C 19/01) DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: engelsk) (Sjette Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- af 12. december 2002
 gjort i Samling af Afgørelser)
 i sag C-470/99, Universale-Bau AG, Bietergemeinschaft:
 1) Hinteregger & Söhne Bauges.mbH Salzburg, 2) ÖSTÜ-
 STETTIN Hoch- und Tiefbau GmbH, mod Entsorgungsbe-
 I sag C-29/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 triebe Simmering GmbH (anmodning om præjudiciel
 (befuldmægtigede: T.F. Cusack og L. Ström) mod Rådet
 afgørelse indgivet af Vergabekontrollsenat des Landes
 for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: S. Marquardt,
 Wien) (1)
 F. Anton og A.P. Feeney), angående en påstand om delvis
 annullation af Rådets afgørelse af 7. december 1998 om
 (»Direktiv 93/37/EØF — offentlige bygge- og anlægskon-
 godkendelse af Det Europæiske Atomenergifællesskabs tiltræ- trakter — begrebet »ordregivende myndighed« — offentlig-
 delse af konventionen om nuklear sikkerhed, har Domstolen, retligt organ — begrænset udbud — regler for afvejning af
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodríguez Iglesias, afdelings-
 kriterierne for udvælgelse af de ansøgere, der vil blive
 formændene J.-P. Puissochet, R. Schintgen og C.W.A. Timmer- opfordret til at afgive bud — offentliggørelse — direktiv 89/
 mans samt dommerne C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La 665/EØF — klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af
 Pergola, P. Jann, V. Skouris, F. Macken, N. Colneric (refererende offentlige kontrakter — klagefrister«)
 dommer), S. von Bahr og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvo-
 kat: F.G. Jacobs; justitssekretær: afdelingschef D. Louterman- (2003/C 19/02)
 Hubeau, den 10. december 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således: (Processprog: tysk)
 1) Stk. 3 i den erklæring, der er afgivet af Det Europæiske (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Atomenergifællesskab i overensstemmelse med artikel 30, gjort i Samling af Afgørelser)
 stk. 4, nr. iii), i konventionen om nuklear sikkerhed, og som er
 knyttet som bilag til Rådets afgørelse af 7. december 1998
 om godkendelse af Det Europæiske Atomenergifællesskabs I sag C-470/99, angående en anmodning, som Vergabekon-
 tiltrædelse af konventionen om nuklear sikkerhed, annulleres, trollsenat des Landes Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/23
 Sag anlagt den 13. april 2012 — Brauerei Beck mod KHIM — Aldi (Be Light)
 (Sag T-172/12)
 2012/C 194/40
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Brauerei Beck GmbH & Co. KG (Bremen, Tyskland) (ved advokaterne G. Hasselblatt og V. Töbelmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. januar 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2258/2010-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale sagsøgerens omkostninger.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at bære sine egne omkostninger, for så vidt som selskabet intervenerer i sagen for Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Aldi GmbH & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Be Light« for varer i klasse 29, 30 og 32 — EF-varemærkeansøgning nr. 7165351
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Brauerei Beck GmbH & Co. KG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke: EF-varemærkeansøgning nr. 135285 for ordmærket »BECK’s« for varer i klasse 32
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge for alle de anfægtede varer i klasse 32 og ansøgningen om det anfægtede varemærke tilladt fremmet for de øvrige varer
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingen afgørelse annulleret
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/7
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 8. februar 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Slovakiske Republik
 (Sag C-114/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 96/48/EF - transeuropæiske netværk - interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog - manglende gennemførelse)
 (2007/C 82/12)
 Processprog: slovakisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Zavvos og T. Kukal, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Slovakiske Republik (ved R. Procházka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist af Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog (EFT L 235, s. 6)
 Konklusion
 1)
 Den Slovakiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog, idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2)
 Den Slovakiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 96 af 22.4.2006.


text:
13 . 4 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/7
 Sag anlagt den 26. februar 1996 af Kongeriget Belgien mod Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag C-58/96 ) Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 dem, der er gjort gældende i sag C-407/95 ( 2 ).
 ( 96/C 108/12 )
 C ) EFT 1996 nr. L 20 , s . 17.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ( 2 ) EFT 1996 nr . C 46 , s . 11 .
 26. februar 1 996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Belgien ved be
 stuursdirecteur J. Devadder, Ministeriet for Udenrigsanlig
 gender, Udenrigshandel og Udviklingssamarbejde, og med
 valgt adresse i Luxembourg på Kongeriget Belgiens Ambas
 sade , 4 , rue des Girondins . Slettelse af sag C-390/93 ()
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : ( 96/C 108/ 13 )
 Kommissionens forordning (EF ) nr. 127/96 (') af 25 . januar Ved kendelse af 17. januar 1996 har præsidenten for
 1996 om ekstraordinær tildeling af en supplerende mængde De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 til importtoldkontingentet for bananer for første kvartal C-390/93 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 1 996 som følge af stormene Iris, Luis og Marilyn annulleres, mod Kongeriget Spanien, skal slettes af registeret.
 og Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger . (M EFT nr . C 261 af 25 . 9 . 1993 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger, herunder
 den 27. februar 1996 omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige
 forholdsregler.
 i sag T-235/94 , Roberto Galtieri mod
 Europa-Parlamentet ( 1 ) (M EFT nr . C 202 af 23 . 7 . 1994 .
 (Tjenestemænd — husstandstillæg — tilbagesøgning af
 fejlagtigt udbetalt beløb — myndighedsmisbrug — beretti
 get forventning — erstatning)
 ( 96/C 108/ 14 )
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: fransk) den 28 . februar 1996
 i sag T-294/94 , Konstantinos Dimitriadis
 mod Revisionsretten for De Europæiske
 I sag T-235/94 , Roberto Galtieri, midlertidigt ansat ved Fællesskaber f 1 )
 Europa-Parlamentet, Bruxelles, ved advokat Harold Wou (Tjenestemænd — bistandspligt — vedtægtens artikel 24)
 ters og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 Bertrand Assoignons, 8 , rue de Girondins mod Europa ( 96/C 108/ 15 )
 Parlamentet ( befuldmægtigede : Manfred Peter og Kieran
 Bradley), hvori der er nedlagt påstand om for det første, at (Processprog: græsk)
 Europa-Parlamentets afgørelse, meddelt ved skrivelse af
 19. januar 1994, om tilbagesøgning af det beløb, som I sag T-294/94, Konstantinos Dimitriadis, tidligere tjene
 sagsøgeren uberettiget har modtaget som husstandstillæg, stemand ved Revisionsretten for De Europæiske Fællesska
 annulleres, for det andet at Europa-Parlamentet dømmes til ber, med bopæl i Luxembourg, ved advokat Markos
 at tilbagebetale de beløb, der er indeholdt i hans månedlige Papazissis, Thessaloniki, og med valgt adresse i Luxem
 lønudbetalinger, og for det tredje, at Europa-Parlamentet bourg hos sagsøgeren, 4 A, boulevard Grande-Duchesse
 dømmes til at


text:
betale såvel erstatning som morarenter, har Charlotte, mod Revisionsretten for De Europæiske Fælles
 Retten ( Første Afdeling), sammensat af afdelingsforman skaber ( befuldmægtigede : Jean-Marie Stenier, Christos
 den, A. Saggio, og dommerne V. Tiili og R. M. Moura Komninos og Paolo Giusta ), hvori der for det første er
 Ramos; justitssekretær: B. Pastor, den 27. februar 1 996 nedlagt påstand om annullation af Revisionsrettens afgørel
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : ser nr. 8543 og 8912 af 8 , marts og 1 , juli 1994 om afvisning
 af henholdsvis sagsøgerens anmodning om bistand i hen
 hold til artikel 24, stk . 1 , i vedtægten for tjenestemænd i De
 1 ) Europa-Parlamentet frifindes. Europæiske Fællesskaber og af hans klage, og for det andet


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/34
 Sag anlagt den 22. marts 2010 — Saupiquet mod Kommissionen
 (Sag T-131/10)
 2010/C 148/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Saupiquet (Courbevoie Cedex, Frankrig) (ved avocat R. Ledru)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens beslutning nr. REM 07/08 af 16. december 2009 i annulleres i sin helhed.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren nedlægger med dette søgsmål påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 10005 endelig af 16. december 2009, hvorved de franske myndigheder meddeles, at godtgørelse til sagsøgeren af importtold på tunkonserves med oprindelse i Thailand ikke er begrundet (sag REM 07/08).
 Sagsøgeren gør til støtte for sit søgsmål gældende, at Kommissionen tilsidesatte sine forpligtelser med henblik på at sikre, at de importører, der er etableret i Frankrig eller andre medlemsstater, hvor toldkontorerne i henhold til lovbestemmelser holder lukket om søndagen, og som indgav deres tolderklæringer mandag den 2. juli 2007, havde lige og ikke-diskriminerende adgang til kontingent nr. 09.2005 for perioden 2007/2008,
 —
 ved ikke under omstændighederne i nærværende sag, hvor kontingentet blev åbnet søndag den 1. juli 2007, at træffe reguleringsforanstaltninger, der havde gjort det muligt at behandle de nævnte importører på en lige og ikke-diskriminerende måde, og
 —
 ved ikke at udskyde åbningsdatoen for kontingentet til mandag den 2. juli 2007, på trods af at det omhandlede kontingent var af afgørende betydning.


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/36
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 14. november 2008 — GEMA mod Kommissionen
 (Sag T-410/08 R)
 (Særlige rettergangsformer - kommissionsbeslutning, hvorved det påbydes, at en samordnet praksis vedrørende forvaltning af ophavsrettigheder bringes til ophør - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed)
 (2009/C 32/69)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlin, Tyskland) (ved avocats R. Bechtold og I. Brinker, bistået af professor J. Schwarze)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre, O. Weber og A. Antoniadis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af artikel 3 og artikel 4, stk. 2 og 3, i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig udg. af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC), for så vidt den angår sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 24. juli 2013 — Art & Allposters International BV mod Stichting Pictoright
 (Sag C-419/13)
 2013/C 325/18
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Art & Allposters International BV
 Sagsøgt: Stichting Pictoright
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Regulerer ophavsretsdirektivets (1) artikel 4 spørgsmålet, om rettighedshaveren kan udøve sin spredningsret med hensyn til en reproduktion af et ophavsretligt beskyttet værk, som er solgt og leveret inden for EØS af rettighedshaveren eller med dennes samtykke, såfremt denne reproduktion efter at have fået sin form ændret på ny bringes i omsætning i denne form?
 2)
 a)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, har den omstændighed, at der er sket en ændring som nævnt i spørgsmål 1, betydning for besvarelsen af spørgsmålet, om udtømningen som omhandlet i ophavsretsdirektivets artikel 4, stk. 2, forhindres eller afbrydes?
 b)
 Såfremt spørgsmål 2(a) besvares bekræftende, hvilke kriterier skal lægges til grund for afgørelsen af, om der er tale om en ændring af reproduktionens form, der forhindrer eller afbryder udtømning som omhandlet i ophavsretsdirektivets artikel 4, stk. 2?
 c)
 Er disse kriterier tilstrækkeligt rummelige til at omfatte det i national nederlandsk ret udviklede kriterium, hvorefter der ikke længere kan tales om udtømning af den simple grund, at videresælgeren har givet reproduktionen en anden form og spredt den til almenheden i denne form (Hoge Raads dom af 19. januar 1979, NJ 1979/412, Poortvliet)?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10).


text:
C 44/14 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.2.2003
 1. Kan en unionsborger, når denne befinder sig i en situation, Skal værtslandet iagttage andre regler, således at retten til
 som beskrevet i denne afgørelse, hvor den pågældende: ophold ikke mister ethvert indhold, f.eks. ved at det
 vurderes, om der i den pågældende situation kunne være
 tale om, at anmodningen om minimex eller socialhjælp
 — har midlertidigt lovligt ophold er af midlertidig karakter, og f.eks. ved at iagttage
 proportionalitetsprincipppet (vil byrden for den pågæl-
 dende stat være urimelig?)
 — ikke råder over tilstrækkelige midler
 (1 ) Rådets forordning nr. 1612/68/EØF af 15.10.1968 om arbejds-
 — udfører arbejde på et herberg i omkring 30 timer pr. kraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II,
 uge, som led i en individuel jobtræningsordning s. 467).
 (2 ) Rådets direktiv 90/364/EØF af 28.6.1990 om opholdsret (EFT
 L 180 af 13.7.1990, s. 26).
 — til gengæld herfor modtager naturalieydelser til
 dækning af sine basale behov i herberget
 påberåbe sig en ret til ophold:
 — som arbejdstager i den forstand, hvori udtrykket er Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 anvendt i EØF-traktatens artikel 39 eller i artikel 7, afsagt den 14. november 2002 af Cour de cassation du
 stk. 1, i forordning nr. 1612/68 ( 1), eller Grand-duché de Luxembourg i sagen Willy Gerekens og
 landbrugssammenslutningen Procola mod État du Grand-
 Duché de Luxembourg
 — som en person, der udøver selvstændig erhvervsvirk-
 somhed i EF-traktatens artikel 43’s forstand, eller
 (Sag C-459/02)
 — som tjenesteyder, når henses til dennes virke i
 (2003/C 44/27)
 herberget, eller som modtager af tjenesteydelser, når
 henses til de naturalieydelser, herberget yder, jf. EF-
 traktatens artikel 49, eller
 Ved dom afsagt den 14. november 2002, indgået til Domsto-
 — alene med henvisning til, at han deltager i et projekt lens Justitskontor den 19. december 2002, har Cour de
 for social og erhvervsmæssig integrering? cassation du Grand-duché de Luxembourg i sagen Willy
 Gerekens og landbrugssammenslutningen Procola mod État
 du Grand-Duché de Luxembourg forelagt De Europæiske
 2. Hvis dette spørgsmål besvares benægtende, kan han da Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 alene i sin egenskab af unionsborger støtte ret direkte på af følgende spørgsmål:
 traktatens artikel 18, som giver enhver ret til at færdes og
 opholde sig frit på en anden medlemsstats område?
 Er de generelle fællesskabsretlige principper om retssikkerhed
 Hvordan forholder det sig i så fald med de betingelser, og om forbud mod retsakters tilbagevirkende gyldighed til
 der er fastsat i direktiv 90/364/EØF (2) og/eller »de hinder for, at en medlemsstat med henblik på anvendelsen af
 begrænsninger og [...] de betingelser«, der er fastsat i EF- fællesskabsbestemmelser, hvorved der pålægges produktions-
 traktaten, og navnlig kravet om at råde over et minimum kvoter som dem, der er indført ved Rådets forordning (EØF)
 af midler, som, hvis dette krav skal være opfyldt ved nr. 856/94 af 31. marts 1984 om ændring af forordning (EØF)
 indrejsen til værtslandet, fratager retten til ophold sit nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk og
 reelle indhold? mejeriprodukter og


text:
ved Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af
 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i
 forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og
 Hvis der derimod automatisk opnås ret til ophold på mejeriprodukter, i stedet for en tidligere lovgivning, der
 grundlag af unionsborgerskabet, kan værtsstaten da sene- ifølge De Europæiske Fællesskabers Domstol er udtryk for
 re afslå en anmodning om minimex eller socialhjælp forskelsbehandling, udsteder en ny lovgivning, hvorefter der
 (ikke-bidragsbetingede ydelser), således at den pågælden- for overtrædelser af produktionskvoter, der har fundet sted,
 des opholdsret begrænses som følge af, at denne ikke efter at fællesskabsbestemmelserne trådte i kraft, men under
 råder over tilstrækkelige midler, selv om sådanne ydelser den erstattede nationale lovgivnings gyldighedsperiode, kan
 tildeles de statsborgere i værtslandet, som opfylder de pålægges sanktioner med tilbagevirkende kraft?
 samme betingelser som belgiere (bevis for at de står til
 rådighed for arbejdsmarkedet — dokumentation for deres
 behov)?


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/22
 Sag anlagt den 11. november 2013 — Cosmowell mod KHIM — Haw Par (GELENKGOLD)
 (Sag T-599/13)
 2014/C 39/38
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Østrig) (ved advokat J. Sachs)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Haw Par Corp. Ltd (Singapore, Singapore)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 5. september 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2013/2012-4) annulleres.
 —
 Intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er påløbet under klagesagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Cosmowell GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke, der indeholder en tegning af en tiger og ordbestanddelen »GELENKGOLD«, for varer i klasse 5, 29 og 30 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 957 978
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Haw Par Corp. Ltd
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærker, der indeholder en tegning af en tiger, for varer i klasse 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009.


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/32
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 25. oktober 2012 — Juvelta UAB mod Lietuvos prabavimo rūmai
 (Sag C-481/12)
 2013/C 9/53
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Juvelta UAB
 Sagsøgt: Lietuvos prabavimo rūmai
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 34 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at den er til hinder for nationale retsregler, i henhold til hvilke der, når der på markedet i en af Den Europæiske Unions medlemsstater skal sælges genstande af guld, som er importeret fra en anden medlemsstat, og som er godkendt til markedsføring i den (eksporterende) medlemsstat, skal ske stempling af disse genstande foretaget af en uafhængig stemplingskontrol, som er godkendt af en medlemsstat, og som bekræfter, at den genstand, der er stemplet, er blevet analyseret af denne myndighed, og hvis oplysninger kan forstås af forbrugerne i den importerende medlemsstat, således at genstandens standard for holdighed er specificeret, under omstændigheder, hvor sådanne oplysninger vedrørende standarden for holdighed gives i et særskilt og yderligere mærke eller mærkning, der stemples på den samme genstand af guld?
 2)
 Er det for svaret på det første spørgsmål af betydning, at den yderligere mærkning vedrørende standarden for holdighed i genstandene af guld, som gives på disse genstande, og som forstås af forbrugerne i den importerende medlemsstat (f.eks. mærkning med de tre arabertal »585«), i denne sag ikke er blevet foretaget af en uafhængig stemplingskontrol i en af Den Europæiske Unions medlemsstater, men de oplysninger, der er givet i mærkningen, har samme betydning som de oplysninger, der er specificeret i det mærke, som er stemplet på den samme genstand af en uafhængig stemplingskontrol i den eksporterende medlemsstat (f.eks. den eksporterende stats mærkning med arabertallet »3«, som specifikt i henhold til den stats retlige foranstaltninger betegner en standard for holdighed på 585)?


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/3
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. februar 2010 — X Holding B.V. mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene))
 (Sag C-337/08) (1)
 (Artikel 43 EF og 48 EF - skattelovgivning - selskabsskat - skattemæssig enhed bestående af et hjemmehørende moderselskab og af et eller flere hjemmehørende datterselskaber - beskatning af enhedens overskud hos moderselskabet - udelukkelse af ikke-hjemmehørende datterselskaber)
 2010/C 100/04
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X Holding B.V.
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 43 EF og 48 EF — lovgivning, der gør det muligt for hjemmehørende moderselskaber at oprette en skattemæssig enhed med et eller flere af deres hjemmehørende datterselskaber med det resultat, at enhedens overskud beskattes hos moderselskabet — udelukkelse af ikke-hjemmehørende datterselskaber fra denne ordning
 Konklusion
 Artikel 43 EF og 48 EF er ikke til hinder for en medlemsstats nationale bestemmelser, hvorefter et moderselskab har mulighed for at udgøre en skattemæssig enhed med sit hjemmehørende datterselskab, men som forbyder oprettelsen af en sådan enhed med et ikke-hjemmehørende datterselskab, såfremt dette datterselskabs overskud ikke er underlagt medlemsstatens skattelovgivning.
 (1) EUT C 272 af 25.10.2008.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. september 2015 — Alpha Bank Cyprus Ltd mod Dau Si Senh m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Anotato Dikastirio Kyprou — Cypern)
 (Sag C-519/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - samarbejde på det civil- og handelsretlige område - forkyndelse af retslige og udenretslige dokumenter - forordning (EF) nr. 1393/2007 - artikel 8 - nægtelse af at modtage dokumentet - manglende oversættelse af et af de fremsendte dokumenter - manglende vedlæggelse af standardformularen i bilag II til forordningen - virkninger))
 (2015/C 371/04)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alpha Bank Cyprus Ltd
 Sagsøgte: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani og Richard Simpson
 Konklusion
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (»forkyndelse af dokumenter«) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 skal fortolkes således, at:
 —
 den modtagende enhed under alle omstændigheder, og uden at den har en skønsmargin i denne henseende, er forpligtet til at underrette et dokuments adressat om hans ret til at nægte at modtage dette dokument, ved konsekvent at anvende standardformularen i bilag II til denne forordning til dette formål, og
 —
 den omstændighed, at denne instans, når den foretager forkyndelsen af et dokument til dets adressat, ikke har vedlagt standardformularen i bilag II til forordning nr. 1393/2007, ikke udgør en grund til at erklære proceduren ugyldig, men er en undladelse, der skal afhjælpes i henhold til bestemmelserne i denne forordning.
 (1) EUT C 377 af 21.12.2013.