text:
C 281/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.10.1999
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i denne sag, der også er sagsøger i sag T-20/98,
 Jemaa mod Rådet (1), anfægter ansættelsesmyndighedens be- Sagsøgerne, som allerede har anmodet Kommissionen om at
 slutning om afslag på sagsøgerens begæring om at afholde ændre sit stiltiende eller indirekte afslag på aktindsigt i visse
 udgifterne til en lejlighed, der opfylder hendes families behov, mødereferater fra Det Rådgivende Udvalg for Merværdiafgift
 ved en ordning, hvorefter der ydes godtgørelse af det månedlige (Momsudvalget), som er nedsat i medfør af artikel 29 i sjette
 lejebeløb. momsdirektiv (1), anfægter nu Kommissionens udtrykkelige og
 endelige afgørelse om ikke at give »aktindsigt i de omhandlede
 mødereferater«.
 Beslutningen om afslag er dels baseret på, at sagsøgeren på det
 pågældende tidspunkt havde en bolig, som tilhørte hende, og
 dels på at hun ikke af tjenstlige grunde var tvunget til at flytte
 sin bopæl uden for Genève, hvor hun gjorde tjeneste. Sagsøgerne gør gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid
 med adfærdskodeksen i bilaget til Kommissionens afgørelse
 94/90/EKSF, EF, Euratom (adfærdskodeksen) og/eller artikel
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende, at 253 EF af følgende grunde:
 artikel 71 i vedtægten og artikel 5, 18 og 23 i bilag X til
 vedtægten er overtrådt, og at omsorgspligten er tilsidesat. Det
 er i denne forbindelse gjort gældende, at ingen af de nævnte — Den anfægtede afgørelse angiver ikke de eksisterende
 bestemmelser gør godtgørelsen af lejeudgifter til en bolig for klagemuligheder og er dermed i strid med en ufravigelig
 en tjenestemand, der gør tjeneste uden for Fællesskabet, retsregel vedrørende anvendelsen af traktaten.
 betinget af, at flytningen af bopælen sker af tjenstlige grunde,
 eller af, at tjenestemanden ikke ejer fast ejendom på tjeneste-
 stedet. — Den anfægtede afgørelses tredje afsnit, hvori afslaget på
 aktindsigt gives, indeholder ingen form for begrundelse.
 Hvis den anfægtede afgørelse imidlertid skal forstås således,
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998, s. 35.
 at Kommissionen afslår at give aktindsigt i de omhandlede
 mødereferater, fordi reglen om fortrolighed også omfatter
 mødereferater, gør sagsøgerne gældende, at den anfægtede
 afgørelse af utilstrækkelig begrundet.
 — Den anfægtede afgørelse angiver ingen særlige grunde til,
 at de omhandlede mødereferater falder ind under en
 relevant undtagelse fra det generelle princip om, at offent-
 ligheden skal have størst mulig adgang til dokumenter, og
 den generelle ret hertil.
 Sag anlagt den 6. august 1999 af Sonia Marion Elder og
 Robert Dale Elder mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 For fuldstændighedens skyld gør sagsøgerne gældende, at når
 (Sag T-178/99) høring af et udvalg, der er nedsat i henhold til lovgivningen
 (såsom Momsudvalget eller et »komitologiudvalg«) — som i
 det foreliggende tilfælde — er en væsentlig formforskrift, hvis
 (1999/C 281/53) manglende iagttagelse fører til annullation af en generel retsakt,
 kan der aldrig være grundlag for at nægte at føre bevis for en
 sådan høring i form af en protokol, der er udarbejdet på det
 relevante tidspunkt (såsom mødereferater), idet den pågælden-
 (Processprog: engelsk) de retsakt i mangel af et sådant bevis


text:
må annulleres. Således er
 det ikke alene åbenbart, at den anfægtede afgørelse er ugyldig,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der men der ville endog være tvivl om gyldigheden af den
 den 6. august 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De pågældende lovgivning i Det Forenede Kongerige, såfremt
 Europæiske Fællesskaber af Sonia Marion Elder og Robert Dale Kommissionen måtte fastholde sit afslag på aktindsigt i
 Elder ved Advokat Scott Crosby, advokatfirmaet Kemmler, mødereferaterne i overensstemmelse med sagsøgernes begæ-
 Rapp, Böhlke & Crosby, 9, Rond-Point Schuman, Bruxelles. ring.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens afgørelse af 8. juni 1999 om ikke at give (1) Sag T-78/99, Elder og Elder mod Kommissionen, EFT C 174 af
 aktindsigt i Momsudvalgets mødereferater i overensstem- 19.6.1999, s. 11.
 melse med anmodningen af 6. januar 1999 om ændring af
 indstillingen til begæringen om aktindsigt annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostnin-
 ger i medfør af artikel 87 i procesreglementet for Retten i
 Første Instans.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/20
 Appel iværksat den 19. februar 2016 af Republikken Polen til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 3. december 2015 i sag T-367/13, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-105/16 P)
 (2016/C 136/26)
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellant: Republikken Polen (ved B. Majczyna)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt den 3. december 2015 af Den Europæiske Unions Ret i sag T-367/13, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen, ophæves, for så vidt som det første klagepunkt vedrørende kravet om, at mindst 50 % af den finansielle støtte skulle anvendes til omstruktureringsforanstaltninger, hvilket klagepunkt blev fremsat i forbindelse med det første anbringende vedrørende søgsmålet med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU af 2. maj 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2013) 2436) (1), i nævnte dom blev forkastet.
 —
 Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU af 2. maj 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL), annulleres for så vidt som der deri foretages en ekstrapoleret korrektion af de af Republikken Polen anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug på 11 % med beløb på 4 583 950,92 EUR og 39 583 726,30 EUR.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Republikken Polen har nedlagt påstand om ophævelse af dommen afsagt den 3. december 2015 af Den Europæiske Unions Ret i sag T-367/13, Republikken Polen mod Europa-Kommissionen, for så vidt som det første klagepunkt vedrørende kravet om, at mindst 50 % af den finansielle støtte skulle anvendes til omstruktureringsforanstaltninger, hvilket klagepunkt blev fremsat i forbindelse med det første anbringende vedrørende søgsmålet med påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU af 2. maj 2013 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (meddelt under nummer C(2013) 2436) (EUT L 123 af 4.5.2013, s. 11), i nævnte dom blev forkastet, om annullation af denne afgørelse for så vidt som der deri foretages en ekstrapoleret korrektion af de af Republikken Polen anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug på 11 % med beløb på 4 583 950,92 EUR og 39 583 726,30 EUR, og om at Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i begge instanser.
 Retten har i den appellerede dom forkastet Republikken Polens søgsmål med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, hvori det er fastsat, at der skal anvendes finansielle korrektioner på 8 292 783,94 EUR og 71 610 559,39 EUR på de udgifter, som Republikken Polen har anmeldt til støtte til


text:
delvis selvforsynende landbrug.
 Kommissionen har med hensyn til de udbetalte midler til støtte for delvis selvforsynende landbrug anført, at Republikken Polen har begået fem overtrædelser, herunder manglende opfyldelse af kravet i artikel 33b i forordning nr. 1257/1999 (2) om, at landbrugeren skal anvende mindst 50 % af støtten til omstruktureringsforanstaltninger. Denne overtrædelse er grundlaget for, at Kommissionen har foretaget en ekstrapoleret korrektion på 11 % af de anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug, hvilken procentsats svarer til procentdelen af ansøgninger, hvor en stikprøve på 100 ansøgningsakter, som Kommissionen har kontrolleret, har vist, at kravet om, at halvdelen af den finansielle støtte skal anvendes til omstrukturering, ikke er opfyldt.
 I denne sammenhæng har Republikken Polen gjort et appelanbringende mod den appellerede dom gældende om, at artikel 33b i forordning nr. 1257/1999 er anvendt urigtigt, idet det lægges til grund, at tildeling af støtte til delvis selvforsynende landbrug forudsætter, at mindst halvdelen af støtten anvendes til omstruktureringsforanstaltninger, selv om et sådant krav ikke har støtte i bestemmelser i EU-retten.
 Den urigtige anvendelse af ovennævnte bestemmelse førte til, at Retten lagde til grund, at Kommissionen i den omtvistede afgørelse med rette fastslog, at Republikken Polen kun burde have godkendt de af de oprindelige ansøgninger om finansiel støtte, hvori de støttemodtagende landbrugere navnlig havde forpligtet sig til at anvende mindst halvdelen af støtten til omstruktureringsforanstaltninger.
 Det klagepunkt, der er baseret på den manglende overholdelse af kravet om, at landbrugeren skal anvende mindst 50 % af støtten til omstruktureringsforanstaltninger, var grundlaget for anvendelsen af en ekstrapoleret korrektion på 11 % af de anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug.
 Det er Republikken Polens opfattelse, at kravet om, at landbrugeren skal anvende mindst 50 % af støtten til omstruktureringsforanstaltninger, ikke følger af EU-retten. Ingen af de bestemmelser i EU-retten, hvori betingelserne for tildeling af støtte til delvis selvforsynende landbrug konkret er fastlagt, indeholder en betingelse om, at mindst 50 % af støtten skal anvendes til omstruktureringsforanstaltninger. Artikel 33b i forordning nr. 1257/1999 indeholder ikke en sådan betingelse. Heller ikke i forordning nr. 141/2004 (3) om gennemførelsesbestemmelser til de specifikke foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne, der er fastsat i kapitel IXa i forordning nr. 1257/1999, har Kommissionen indført et sådant krav fra Kommissionens.
 De polske myndigheder har derfor ikke tilsidesat deres kontrolpligt med hensyn til ovennævnte betingelser for tildeling af støtte inden for rammerne af »støtte til delvis selvforsynende landbrug«. Anvendelsen af en finansiel korrektur med hensyn til denne overtrædelse er dermed ikke berettiget. Det følger heraf, at Retten med urette forkastede søgsmålet med påstand om annullation af gennemførelsesafgørelse 2013/214/EU, for så vidt som der deri foretages en ekstrapoleret korrektion af de af Republikken Polen anmeldte udgifter til støtte til delvis selvforsynende landbrug.
 (1) EUT L 123, s. 11.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1257/1999 af 17.5.1999 om støtte til udvikling af landdistrikterne fra Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og om ændring og ophævelse af visse forordninger (EFT L 160, s. 80).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 141/2004 af 28.1.2004 om


text:
12.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse truffet den 1. april 2004 af Conseil d'État (Belgien), Forvaltningsafdelingen, i sagen P. Housieaux mod Délégués du Conseil de la Région de Bruxelles-Capitale, støttet af Société de développement régional de Bruxelles (S.D.R.B.), S.A. Batipont Immobilier (B.P.I.) og SA Immomills L. de Waele Development (I.L.D.W.D.)
 (Sag C-186/04)
 (2004/C 156/14)
 Ved afgørelse truffet den 1. april 2004 har Conseil d'État (Belgien), Forvaltningsafdelingen, i sagen P. Housieaux mod Délégués du Conseil de la Région de Bruxelles-Capitale, støttet af Société de développement régional de Bruxelles (S.D.R.B.), S.A. Batipont Immobilier (B.P.I.) og SA Immomills L. de Waele Development (I.L.D.W.D.), forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Er fristen på to måneder i artikel 3, stk. 4, i Rådets direktiv 90/313/EØF af 7. juni 1990 om fri adgang til miljøoplysninger (1) en ordensmæssig frist, det vil sige en vejledende frist for den myndighed, som anmodningen om oplysninger indgives til, eller en præceptiv frist, som den pågældende myndighed skal overholde?
 2)
 Såfremt fristen på to måneder er en præceptiv frist, og den myndighed, som anmodningen om oplysninger er indgivet til, ikke ved udløbet af denne frist har truffet nogen afgørelse, hvilken »afgørelse« er det da, som i henhold nævnte direktivs artikel 4 in fine kan gøres til genstand for en retlig eller administrativ prøvelse »i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats retsorden«?
 3)
 Forbyder direktivets artikel 3, stk. 4, og artikel 4 at en »medlemsstats retsorden« betragter den omstændighed, at den myndighed, som anmodningen om oplysninger er indgivet til, forholder sig tavs i de to måneder, som er nævnt i direktivets artikel 3, stk. 4, som en stiltiende afvisning af anmodningen, og som af samme grund ikke er begrundet, men kan gøres til genstand for en retlig eller en administrativ prøvelse i henhold til artikel 4?
 4)
 Såfremt fristen på to måneder i direktivets artikel 3, stk. 4, er en ordensmæssig frist, er direktivets artikel 3, stk. 4, og artikel 4 da til hinder for, at der ved en »medlemsstats retsorden« gives ansøgeren mulighed for at opfordre myndigheden til at svare på anmodningen om oplysninger inden for en vis frist, og såfremt svaret udebliver, at betragte den pågældende myndigheds tavshed som en stiltiende afvisning af at udlevere oplysningerne, hvilket er en afgørelse, der kan gøres til genstand for en retlig eller administrativ prøvelse?
 (1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 56.


text:
5 . 4 . 97 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/5
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Anden Afdeling)
 af 20. februar 1997 af 20 . februar 1997
 i sag C-107/95 P, Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV i sag C-128/95 , Fontaine SA m.fl. mod Aqueducs Auto
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( ! ) mobiles SARL ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Tribunal de commerce de Lyon) (^
 (Appel — annullationssøgsmål — formaliteten — Kom (Konkurrence — salg af automobiler — parallelimport —
 missionens afslag på at indlede en traktatbrudsprocedure forordning (EØF) nr. 123/85 — påberåbelse over for tred
 — Kommissionens afslag på at indlede en procedure i hen jemand — uafhængig videreforhandler — begreberne nyt
 hold til EF-traktatens artikel 90, stk. 3) og brugt motorkøretøj)
 ( 97/C 108/07) ( 97/C 108/08
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C- 12 8/95 angående en anmodning, som Tribunal de
 commerce de Lyon ( Frankrig) i medfør af EF-traktatens
 I sag C-107/95 P, Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV, artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 Bonn (Tyskland), ved advokat Joachim Muller, München, ret verserende sag Fontaine SA, Garage Laval SA, Fahy
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Arsène SA, Renault Lyon Ouest FLB Automobiles SA, Diffusion
 Kronshagen, 12, boulevard de la Foire, angående appel af Vallis Auto SA og Horizon Sud SA mod Aqueducs Auto
 kendelse afsagt den 23 . januar 1995 af De Europæiske mobiles SARL, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde Afdeling ) i sag rende fortolkningen af Kommissionens forordning ( EØF )
 nr. 123/85 af 12 . december 1984 om anvendelse af trakta
 T-84/94, Bilanzbuchhalter mod Kommissionen ( Sml . 1995 ,
 s . 11-101 ), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af tens artikel 85 , stk. 3 , på kategorier af salgs- og serviceaf
 kendelsen, den anden part i appelsagen er Kommissionen taler vedrørende motorkøretøjer (EFT nr. L 15 af 18 . 1 .
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: Marie- 1985 , s. 16 ), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat
 José Jonczy og Norbert Lorenz), har Domstolen (Femte af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne G.
 Afdeling), sammensat af formanden for Første Afdeling, L. Hirsch og R. Schintgen ( refererende dommer); generalad
 Sevón, som fungerende formand for Femte Afdeling ( refe vokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspediti
 rerende dommer), og dommerne C. Gulmann, D. A. O. onssekretær D. Louterman-Hubeau, den 20 . februar 1997
 Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann; generaladvokat: A. La afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Pergola; justitssekretær: R. Grass, den 20 . februar 1997 af
 sagt dom, hvis konklusion lyder således :
 Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12 . decem
 ber 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk . 3, på
 kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkø
 1


text:
) Appellen forkastes. retøjer skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for,
 at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhand
 ler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt
 bilmærke, eller befuldmægtiget mellemhandler i den betyd
 ning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11 , dri
 2 ) Appellanten betaler sagens omkostninger. ver virksomhed med parallelimport og uafhængigt videre
 salg af nye køretøjer af det pågældende mærke.
 (') EFT nr. C 174 af 8 . 7 . 1995 .
 O EFT nr. C 159 af 24 . 6 . 1995 .


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Berlin (Tyskland) den 29. oktober 2007 — M.C.O. Congres mod suxess GmbH
 (Sag C-476/07)
 (2008/C 22/44)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Berlin
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: M.C.O. Congres
 Sagsøgt: suxess GmbH
 Præjudicielt
 Skal artikel 9, stk. 2, litra e), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (1), som senest ændret ved direktiv af 22. oktober 1999 (EFT L 277, s. 34), fortolkes således, at når der foreligger andre ydelser i sammenhæng med sportslige og kulturelle ydelser i henhold til artikel 259 A, stk. 4, litra a), i Code Général des Impots i form af, at det tillades ydelsesmodtageren at reklamere på flader, på steder til arrangementer og på T-shirts, da er der tale om reklamevirksomhed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 9, stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. april 1977, med det resultat, at leveringsstedet for ydelserne er det sted, hvor modtageren af nævnte ydelser har sit erhvervsmæssige hjemsted?
 (1) EFT L 145, s. 1.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Nejvyšší soud České republiky (Den Tjekkiske Republik) den 3. august 2015 — NEW WAVE CZ a.s. mod ALLTOYS spol. s r. o.
 (Sag C-427/15)
 (2015/C 371/17)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší soud České republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: NEW WAVE CZ a.s.
 Sagsøgt: ALLTOYS spol. s r. o.
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/48/EF (1) af 29. april 2004 om håndhævelsen af intellektuelle ejendomsrettigheder fortolkes således, at det er i forbindelse med sager vedrørende krænkelse af en intellektuel ejendomsrettighed, såfremt en sagsøger, efter den endelige afslutning af en sag, hvor det er blevet fastslået, at en intellektuel ejendomsrettighed er blevet krænket, i en særskilt sag søger oplysninger om oprindelsen af og distributionskanalerne for varerne eller tjenesteydelserne, der krænker den intellektuelle ejendomsrettighed (eksempelvis med henblik på at kunne foretage en præcis opgørelse af tabet og efterfølgende søge erstatning for tabet)?
 (1) EUT L 157, s. 45.


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/19
 Sag anlagt den 4. februar 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-50/09)
 (2009/C 82/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Oliver, C. Clyne og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (1), idet Irland
 —
 har undladt at gennemføre direktivets artikel 3
 —
 har undladt at sikre, at betingelserne i direktivets artikel 2, 3 og 4 vil blive opfyldt fuldstændig i de tilfælde, hvor de irske byggemyndigheder og Environmental Protection Agency begge har beslutningskompetence vedrørende et projekt
 —
 har udeladt nedrivningsarbejder fra området for den lovgivning, der gennemfører direktivet.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Manglende gennemførelse af direktivets artikel 3
 Kommissionen gør gældende, at section 173 i Planning and Development Regulations 2000, der kræver, at byggemyndighederne skal tage hensyn til erklæringen om miljøpåvirkning og oplysninger fra hørte, henhører under forpligtelsen i direktivets artikel 8 til at tage oplysninger, der er indhentet i henhold til direktivets artikel 5, 6 og 7, med i betragtning. Efter Kommissionens opfattelse svarer section 173 ikke til den videregående forpligtelse i direktivets artikel 3 til at sikre, at en vurdering af indvirkningen på miljøet påviser, beskriver og vurderer alle de forhold, der henvises til i denne bestemmelse.
 Hvad angår artikel 94, 108 og 111 og bilag 6 i Planning and Development Regulations 2001, har Kommissionen bemærket følgende: Artikel 94 sammenholdt med bilag 6.2(b) fastlægger de oplysninger, som en erklæring om miljøpåvirkning skal indeholde. Det er en henvisning til de oplysninger, som bygherren skal fremkomme med i henhold til direktivets artikel 5. Der skal derfor sondres mellem denne og vurderingen af indvirkningen på miljøet, der er den generelle vurderingsprocedure. Artikel 108 og 111 forpligter byggemyndighederne til at vurdere, om en erklæring om miljøpåvirkning er tilstrækkelig. Kommissionen er af den opfattelse, at disse bestemmelser vedrører direktivets artikel 5, men at de ikke kan træde i stedet for en gennemførelse af direktivet artikel 3. De oplysninger, som en bygherre skal fremkomme med, er kun en del af en vurdering af indvirkningen på miljøet, og bestemmelser vedrørende sådanne oplysninger kan ikke træde i stedet for forpligtelsen i artikel 3.
 Undladelse af at kræve, at myndighedernes indbyrdes koordination er passende
 Selv om Kommissionen i princippet ikke har noget imod at beslutningskompetencen ligger på flere niveauer, eller at ansvaret for at træffe beslutninger vedrørende det samme projekt opdeles mellem forskellige beslutningstagere, er den bekymret for den præcise måde, hvorpå de forskellige beslutningstageres forpligtelser fastlægges. Efter Kommissionens opfattelse indeholder den irske lovgivning ingen forpligtelse for beslutningstagere til at koordinere effektivt med hinanden, og den er derfor i strid med direktivets artikel 2, 3 og 4.
 Undladelse af at anvende direktivet på nedrivningsarbejder
 Kommissionen er af den opfattelse, at når de andre betingelser, der er fastsat i direktivet, er opfyldt,


text:
22.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 329/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 22. juli 2014 — Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.mod Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Sag C-356/14)
 2014/C 329/09
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.
 Sagsøgt: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan avlskvæg, der ligesom dets afstamning i de to foregående led af den officielle avlsorganisation i medlemsstaten er indført i stambogen for racen Holstein-Friesian, i henhold til fællesskabsretten anses for racerent kvæg, uanset graden af racerenhed for dets foregående led?
 2)
 Skal den bestemmelse i beslutning 2005/379 (1), som der henvises til, fortolkes således, at avlsdyr, som har et afstamningscertifikat, der indeholder det udtryk, der fremgår af artikel 2, stk. 1, litra a), skal anses for racerene avlsdyr og derfor giver ret til eksportstøtte ved samhandel inden for Fællesskabet?
 3)
 Er det på baggrund af det ovenstående muligt at fastslå, at et dyr — selv om det har et afstamningscertifikat udstedt af en avlsorganisation i medlemsstaten, og hvoraf nævnte udtryk fremgår — hvis det er genstand for samhandel inden for Fællesskabet, ikke giver den person, som forestår handlen, ret til eksportstøtte, fordi dyret ikke kan anses for at udgøre et racerent avlsdyr, uanset at der foreligger et officielt dokument, hvoraf nævnte udtryk fremgår?
 (1) Kommissionens beslutning af 17.5.2005 om afstamningscertifikater og oplysninger vedrørende racerent avlskvæg samt sæd, æg og embryoner heraf (EUT L 125, s. 15).


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 22. juli 2004 af Bundesfinanzhof i sagen Nowaco Germany GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-353/04)
 (2004/C 262/33)
 Ved kendelse afsagt den 22. juli 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 16. august 2004, har Bundesfinanzhof i sagen Nowaco Germany GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Kan Kommissionens forordning (EØF) nr. 1538/91 (1) af 5. juni 1991 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1906/90 om handelsnormer for fjerkrækød lægges til grund ved fastsættelsen af den sædvanlige handelskvalitet for en vare, med hensyn til hvilken der ansøges om eksportrestitution?
 2)
 Såfremt første spørgsmål besvares bekræftende:
 a)
 Finder artikel 70 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (2) af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks da anvendelse, når det drejer sig om at fastslå, om en vare, med hensyn til hvilken der ansøges om eksportrestitution, er af sædvanlig handelskvalitet?
 b)
 Anvendes beskaffenhedsforestillingen i artikel 70, stk. 1, første afsnit, i forordning (EØF) nr. 2913/92 ligeledes, når der kun er besigtiget en stikprøve af varen, til trods for at de relevante fællesskabsretlige bestemmelser accepterer mangler ved varen i et bestemt kvantitativt omfang og tilsvarende kræver og ligeledes udtrykkeligt foreskriver, at der besigtiges et bestemt mindsteantal prøver for at afgøre, om disse grænser er overholdt?
 3)
 Såfremt ligeledes spørgsmål 2 a) og b) besvares benægtende:
 Hvilken virkning har førnævnte beskaffenhedsforestilling da, når der er udtaget flere prøver af den samlet angivne eksportforsendelse, og der ved undersøgelsen af en del af prøverne er fastslået en sædvanlig handelskvalitet, hvorimod der med hensyn til en anden del af prøverne ikke er fastslået en sædvanlig handelskvalitet?
 (1) EFT L 143, s. 11.
 (2) EFT L 302, s. 1.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/27
 Sag anlagt den 25. maj 2012 — Advance Magazine Publishers mod KHIM — Eduardo López Cabré (VOGUE)
 (Sag T-229/12)
 2012/C 227/46
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, USA) (ved barrister C. Aikens)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Eduardo López Cabré (Barcelona, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. marts 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1170/2011-4) annulleres.
 —
 Subsidiært tages indsigelsen til følge for så vidt som den vedrører følgende varer paraplyer, parasoller og tilbehør til paraplyer og parasoller.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Advance Magazine Publishers, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »VOGUE« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24, 26, 28, 35, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44 og 45 — EF-varemærkeregistrering nr. 4023041
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Eduardo López Cabré
 Det påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket og det nationale ordmærke »VOGUE« samt det nationale figurmærke »VOGUE moda en lluvia« for varer i klasse 18
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/7
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. juni 2017 — Schniga GmbH mod EF-Sortsmyndigheden, Brookfield New Zealand Ltd og Elaris SNC
 (Sag C-625/15 P) (1)
 ((Appel - EF-sortsbeskyttelse - ansøgning om EF-sortbeskyttelse - æblesorten »Gala Schnitzer« - teknisk afprøvning - vejledende principper for afprøvning som administrationsrådet ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) har fastsat - forordning (EF) nr. 1239/95 - artikel 23, stk. 1 - EF-Sortsmyndighedens præsidents beføjelser - indføje forekomsten af et særligt kendetegn efter den tekniske afprøvning - stabilitet over to dyrkningscyklusser))
 (2017/C 249/09)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Schniga GmbH (ved rechtsanwälte R. Kunze og G. Würtenberger)
 De andre parter i appelsagen: EF-Sortsmyndigheden (ved M. Ekvad og F. Mattina, som befuldmægtigede), Brookfield New Zealand Ltd og Elaris SNC (ved avvocato M. Eller)
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 10. september 2015, Schniga mod CPVO — Brookfield New Zealand og Elaris (Gala Schnitzer) (T-91/14 og T-92/14, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:624), ophæves.
 2)
 Afgørelserne truffet den 20. september 2013 af appelkammeret ved EF-Sortsmyndigheden (CPVO) vedrørende meddelelse af EF-sortsbeskyttelse for æblesorten Gala Schnitzer (sagerne A 003/2007 og A 004/2007) annulleres.
 3)
 EF-Sortsmyndigheden bærer sine egne omkostninger og betaler de af Schniga GmbH afholdte omkostninger.
 4)
 Brookfield New Zealand Ltd og Elaris SNC bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 27 af 25.1.2016.


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/15
 affald (EFT L 377, s. 20) og artikel 14 i Europa-Parlamentets har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om sag, Clean Car Autoservice GmbH mod Stadt Wien, Republik
 emballage og emballageaffald (EFT L 365, s. 10), idet den ikke Österreich, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for-
 har meddelt Kommissionen oplysninger vedrørende planerne tolkningen af artikel 104, stk. 5, første afsnit, i Domstolens
 for håndtering og bortskaffelse af affald, af farligt affald, af procesreglement, kodificeret udgave af 6. marts 1999 (1999/C
 emballage og af emballageaffald, har Domstolen (Anden 65/01) (EFT C 65, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling),
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N. Colneric, og sammensat af formanden for Anden Afdeling, N. Colneric,
 dommerne R. Schintgen og V. Skouris (refererende dommer); som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: assisterende justits- C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dom-
 sekretær H. von Holstein, den 24. januar 2002 afsagt dom, mer) og V. Skouris; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekre-
 hvis konklusion lyder således: tær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 6. december 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli Artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement, kodificeret udgave
 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 6. marts 1999 (1999/C 65/01), skal fortolkes således, at
 af 18. marts 1991, artikel 6 i Rådets direktiv 91/689/EØF opgørelsen af sagsomkostninger, som er afholdt af parterne i
 af 12. december 1991 om farligt affald og artikel 14 i Europa- hovedsagen i anledning af den præjudicielle procedure, der er indført
 Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december ved artikel 234 EF, henhører under de bestemmelser i national ret,
 1994 om emballage og emballageaffald, idet den hverken har der finder anvendelse på tvisten, som verserer for den forelæggende
 meddelt Kommissionen oplysninger vedrørende planerne for ret. Disse regler må dog ikke være mindre gunstige end reglerne
 håndtering og bortskaffelse af affald og af farligt affald i vedrørende tilsvarende processuelle skridt, som kan komme på tale i
 regionerne Sicilien og Basilicata eller oplysninger vedrørende en sådan tvist i henhold til national ret.
 planer for håndtering af emballage og af emballageaffald i
 samtlige italienske regioner.
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 10. januar 2002
 af 6. december 2001
 i sag C-480/99 P, Gerry Plant m.fl. mod Kommissionen
 i sag C-472/99, Clean Car Autoservice GmbH mod Stadt for De Europæiske Fællesskaber (1)
 Wien, Republik Österreich (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen
 Wien) (1) (»Appel — annullationssøgsmål i henhold til EKSF-trakta-
 tens artikel 33 — formaliteten — kontradiktionsprincippet
 i domstolsproceduren«)
 (»Artikel 234 EF — parterne i hovedsagens sagsomkostnin-
 ger — artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement«)
 (2002/C 84/24)
 (2002/C 84/23)
 (Processprog: engelsk)


text:
(Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-472/99, angående en anmodning, som Landesgericht I sag C-480/99 P, Gerry Plant m.fl. (befuldmægtigede: barrister
 für Zivilrechtssachen Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF B. Hewson for solicitor T. Graham), angående appel af kendelse
 ---pagebreak--- C 84/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 afsagt den 29. september 1999 af De Europæiske Fællesskabers DOMSTOLENS DOM
 Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i de forenede sager
 T-148/98 og T-162/98, Evans m.fl. mod Kommissionen
 (Sml. II, s. 2837), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse
 af denne kendelse, de andre parter i appelsagen: Kommissionen (Sjette Afdeling)
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Erhart
 og B. Doherty) og South Wales Small Mines Association,
 Fochriw, Near Bargoed (Det Forenede Kongerige) (avocats: af 24. januar 2002
 T. Sharpe, QC, og barrister M. Brealey for solicitor S. Llewellyn
 Jones), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afde-
 lingsformanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann,
 J.-P. Puissochet (refererende dommer), R. Schintgen og i sag C-500/99 P, Conserve Italia Soc. Coop. arl mod
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: D. Ruı́z-Jarabo Colo- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 mer; justitssekretær: R. Grass, den 10. januar 2002 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 (»Appel — landbrug — EUGFL — ophævelse af en finansiel
 støtte — forordning (EØF) nr. 355/77 — forordning (EØF)
 nr. 4253/88 — proportionalitetsprincippet«)
 1) Kendelsen afsagt af Retten i Første Instans den 29. september
 1999, Evans m.fl. mod Kommissionen (forenede sager
 T-148/98 og T-162/98), ophæves for så vidt:
 (2002/C 84/25)
 — den afviser sag T-148/98
 (Processprog: italiensk)
 — den forener sagerne T-148/98 og T-162/98
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 — den fastslår, at det er ufornødent at tage stilling til den i
 sag T-148/98 fremsatte begæring om fri proces eller de
 af Power Gen UK plc, National Power plc og British Coal
 Corporation i samme sag fremsatte interventionsbegæ-
 ringer
 I sag C-500/99 P, Conserve Italia Soc. Coop. arl, tidligere
 Massalombarda Colombani SpA, San Lazzaro di Savena (Ita-
 lien) (avvocati: M. Averani, A. Pisaneschi, P. de Caterini og
 — den pålægger appellanterne i sag T-148/98 at bære deres S. Zunarelli), angående appel af dom afsagt den 12. oktober
 egne omkostninger og in solidum at betale Kommissionen 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 for De Europæiske Fællesskabers omkostninger i sag (Tredje Afdeling) i sag T-216/96, Conserve Italia mod Kommis-
 T-162/98 sionen (Sml. II, s. 3139), hvori der er nedlagt påstand om
 ophævelse af denne dom, den anden part i appelsagen:
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 — den pålægger appellanten i sag T-162/98 in solidum at get: F. Ruggeri Laderchi, bistået af M. Moretto), har Domstolen
 betale Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken
 omkostninger i sag T-148/98. (refererende dommer), og dommerne C. Gulmann, R. Schint-
 gen, V. Skouris og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat:
 S.


text:
Alber; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 24. januar
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Sag T-148/98 hjemvises til Retten i Første Instans med henblik
 på, at den træffer afgørelse i realiteten.
 1) Appellen forkastes.
 3) Afgørelsen om omkostningerne i sag T-148/98 udsættes.
 2) Conserve Italia Soc. Coop. arl betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 (1) EFT C 79 af 18.3.2000.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/26
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 10. marts 2008 — Piccoli mod KHIM (Form som en muslingeskal)
 (Sag T-8/08) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionalt EF-varemærke - form som en muslingeskal - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 - fornødent særpræg ikke opnået ved brug - artikel 7, stk. 3, i forordning nr. 40/94)
 2009/C 90/41
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: G.M. Piccoli Srl (Alzano Lombardo, Italien) (ved avocats S. Giudici og S. Caselli)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 28. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 530/2007-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionalt EF-varemærke med form som en muslingeskal.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 G.M. Piccoli Srl betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/16
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 17. juli 2008 — Dariusz Krawczyński mod Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku — Republikken Polen)
 (Sag C-426/07) (1)
 (Interne afgifter - afgifter på motorkøretøjer - punktafgift - brugte køretøjer - import)
 (2008/C 223/26)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dariusz Krawczyński
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Wojewódzki Sąd Administracyjny, Białystok — fortolkning af artikel 90 EF og artikel 33, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — national lovgivning, hvorefter ethvert salg af en personbil før bilens første indregistrering i landet pålægges punktafgift
 Konklusion
 1)
 Artikel 33, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 91/680/EØF af 16. december 1991, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en punktafgift som den, der i henhold til den polske lov om punktafgifter (ustawa o podatku akcyzowym) af 23. januar 2004 pålægges ethvert salg af køretøjer før deres første indregistrering i Polen.
 2)
 Artikel 90, stk. 1, EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en punktafgift som den i hovedsagen omhandlede, for så vidt som størrelsen af den afgift, der pålægges ved salg af brugte køretøjer, som er indført fra en anden medlemsstat, før deres første indregistrering i landet, overstiger det restbeløb af afgiften, som indgår i markedsværdien for tilsvarende køretøjer, der tidligere er blevet indregistreret i den medlemsstat, som indførte punktafgiften. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om den i hovedsagen omhandlede lovgivning og navnlig anvendelsen af artikel 7 i finansministerens bekendtgørelse om nedsættelse af punktafgiftssatserne (rozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) af 22. april 2004 har en sådan virkning.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
Nr. C 181 /22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 6 . 97
 Sag anlagt den 11 . april 1997 af Georgio Valero Jordana sionens afgørelse af 27. december 1996 , hvorved sag
 og Serge Vadé mod Kommissionen for De Europæiske søgerens klage over førstnævnte afgørelse blev afvist,
 Fællesskaber annulleres .
 ( Sag T-l 11/97 ) — Det fastslås, at sagsøgeren har krav på, at hans oprin
 ( 97/C 181 /45 ) delige indplacering tages op til fornyet overvejelse i
 overensstemmelse med hans skriftlige anmodning her
 (Processprog: spansk) om af 30 . april 1996 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et sym
 der den 11 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for bolsk beløb på 1 ECU i erstatning for den ikke-øko
 De Europæiske Fællesskaber af Gregorio Valero Jordana, nomiske skade, den har påført ham .
 Bruxelles, og Serge Vadé, Luxembourg, ved advokat Car — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens om
 los Amo Quinones, Madrid, og med valgt adresse i Lu kostninger.
 xembourg hos advokat Carlos Amo, 2, rue Gabriel Lipp
 mann . Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-l 6/97 (') anførte.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgø
 relse af 27. december 1996 , hvorved sagsøgernes kla ( 1 ) EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 ger af 13 . og 17. september 1996 blev afvist, annulle
 res .
 — De af Generaldirektoratet for Personale og Administra
 tion trufne afgørelser af 2 . juni 1992 ( nr. 3678 ) og Slettelse af sag T-3 12/94 ( ] )
 1 . marts 1990 ( nr. 1269 ) annulleres, dog kun for så ( 97/C 181 /47)
 vidt som sagsøgerne herved indplaceres i lønklasse 7.
 (Processprog: engelsk)
 — Subsidiært: Den retsakt, der blev offentliggjort i » Med
 delelser fra Administrationen « af 18 . og 28 . juni 1996 , Ved kendelse af 6 . marts 1997 har formanden for Tredje
 hvorved en ikke angiven administrativ enhed foretager Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 en fortolkning af Kommissionen for De Europæiske Første Instans besluttet, at sag T-3 12/94, CEPI-Carton
 Fællesskabers afgørelse af 7. februar 1996 og Kommis board mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 sionens anvendelse heraf over for Gregorio Valero ber, skal slettes af registret.
 Jordana, annulleres .
 (M EFT nr. C 380 af 31 . 12 . 1994 .
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig
 tes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Slettelse af sag T-l 3 8/96 ( ] )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til ( 97/C 181 /48 )
 de i sag T-16/97 (') anførte .
 (Processprog: italiensk)
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 Ved kendelse af 11 . marts 1997 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første In
 stans besluttet, at


text:
sag T-138/96, Giovanni Ballone Burini
 mod De Europæiske Fællesskabers Domstol , skal slettes af
 Sag anlagt den 21 . april 1997 af Miguel Diaz-Llanos registret.
 La Roche mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (*) EFT nr. C 318 af 26 . 10 . 1996 .
 ( Sag T-124/97 )
 ( 97/C 181 /46 )
 (Processprog: spansk) Slettelse af sag T-161/96 (')
 97/C 181 /49 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 21 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for (Processprog: fransk)
 De Europæiske Fællesskaber af Miguel Diaz-Llanos La
 Roche, Bruxelles, ved advokat Edmundo Angulo Rodrí Ved kendelse af 18 . marts 1997 har formanden for Første
 guez, Madrid, og med valgt adresse i Luxembourg hos Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første In
 Consuelo Perez Anaya, 24, Marguerite de Brabant. stans besluttet, at sag T-161 /96, Gundolf Bosetti mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slet
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : tes af registret.
 — Kommissionens ( ansættelsesmyndighedens ) afgørelse af (1) EFT nr. C 370 af 7. 12 . 1996 .
 14 . juni 1996 om ikke at foretage en ny indplacering i
 lønklasse for sagsøgerens vedkommende og Kommis


text:
29.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 339/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italien) den 30. juni 2014 — Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) mod Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze
 (Sag C-309/14)
 2014/C 339/02
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)
 Sagsøgte: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze
 Præjudicielt spørgsmål
 Er de principper, der er fastsat ved Rådets direktiv 2003/109/EF (1) med senere ændringer og tilføjelser, til hinder for en national lovgivning, som den i artikel 5, stk. 2b, i lovdekret nr. 286 af 25. juli 1998 fastsatte, for så vidt som den bestemmer, at »ansøgning om udstedelse og fornyelse af opholdstilladelse er undergivet betaling af et gebyr, hvis størrelse fastsættes til mindst 80 EUR og højst 200 EUR ved dekret fra Ministro dell’ economia e delle finanze i fællesskab med Ministro dell’interno, som ligeledes fastsætter betingelserne for betaling [...]«, således at der fastsættes et minimumsbeløb for gebyret, der er ca. 8 gange større end udgiften til udstedelse af et nationalt identitetskort?
 (1) Rådets direktiv 2003/109/EF af 25.11.2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (EUT L 16, s. 44).


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/46
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 19. juni 2013 — CF mod EASA
 (Sag F-40/12) (1)
 (Personalesag - tidligere midlertidigt ansat - tidsbegrænset kontrakt - afskedigelse under sygeorlov - tjenestemandsvedtægtens artikel 16 - tjenestemandsvedtægtens artikel 48, litra b) - chikane)
 2013/C 252/80
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CF (Bierges, Belgien) (ved advokat A. Schwend)
 Sagsøgt: Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (EASA) (ved F. Manuhutu, som befuldmægtiget, og bistået af advokaterne D. Waelbroeck og A. Duron)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om at afskedige sagsøgeren og påstand om erstatning for den skade, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af denne afskedigelse og som følge af den påståede chikane
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 24. maj 2011, hvorved den myndighed, der er bemyndiget til at indgå kontrakter med Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur, har opsagt CF’s kontrakt som midlertidigt ansat, annulleres.
 2)
 Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur tilpligtes at betale CF et beløb på 88 189,76 EUR som erstatning for den ikke-økonomiske skade, som sagsøgeren har lidt.
 3)
 I øvrigt frifindes Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur.
 4)
 Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur bærer sine egne omkostninger og tilpligtes at betale tre fjerdedele af CF’s omkostninger.
 5)
 CF bærer en fjerdedel af omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012, s. 24.


text:
Nr . C 333/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 DOMSTOLENS DOM 3 ) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost
 (Femte Afdeling ) ninger.
 af 26 . oktober 1995
 (') EFT nr . C 76 af 12 . 3 . 1994 .
 i sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles ( 2 ) EFT nr . L 33 af 8 . 2 . 1979 , s . 1 .
 skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland ( l )
 (Levnedsmidlers mærkning og præsentationsmåde — EF-
 traktatens artikel 30 og direktiv 79/1 12/EØF — angivelse af
 et stof i varebetegnelsen, som fremgår af ingredienslisten)
 ( 95/C 333/06 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk)
 ( Fjerde Afdeling)
 af 26 . oktober 1995
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive i sag C-143/94, Furlanis Costruzioni Generali SpA mod
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Azienda nazionale autonoma strade (ANAS ) ( anmodning
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunale amministrativo
 regionale del Lazio ) ( J )
 I sag C-51 /94, Kommissionen for De Europæiske Fælles (Rådets direktiver 71/305/EØF og 89/440/EØF — offent
 skaber ( befuldmægtigede : Hendrik van Lier og Angela lige bygge- og anlægskontrakter — unormalt lave bud i
 Bardenhewer ) mod Forbundsrepublikken Tyskland ( be forhold til ydelsen)
 fuldmægtigede : Ernst Roder og Bernd Kloke ) angående en ( 95/C 333/07)
 påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tysk
 land har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens
 artikel 30 ff. samt artikel 5 , 6 og 16 i Rådets direktiv (Processprog: italiensk)
 79/ 1 12/EØF af 18 . december 1978 — om tilnærmelse af
 medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsenta
 tionsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler ( 2 ) — offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 idet Forbundsrepublikken kræver, at levnedsmidler, som
 indeholder en ingrediens, der ikke er i overensstemmelse
 med tyske fremstillingsforskrifter, for at kunne bringes i I sag C-143/94 , angående en anmodning, som Tribunale
 handelen i Tyskland skal være forsynet med en varebeteg amministrativo regionale del Lazio i medfør af EØF-
 nelse, der er suppleret med en oplysning om, at den traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen i for den
 pågældende ingrediens er anvendt i produktet, selv om for nævnte ret verserende sag Furlanis Costruzioni Generali
 denne i forvejen fremgår af ingredienslisten, har Domstolen, SpA mod Azienda nazionale autonoma strade ( ANAS ) at
 sammensat af afdelingsformanden, D. A. O. Edward, og opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 dommerne J. C. Moitinho de Almeida ( refererende dom artikel 29 , stk . 5 , i Rådets direktiv 71 /305/EØF af 26 . juli
 mer ), C. Gulmann, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: 1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til
 F. G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 26 . oktober indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter ( 2 ), som
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således : ændret ved artikel 1 , punkt 20, i Rådets direktiv 89/
 440/EØF af 18 .


text:
juli 1989 ( 3 ), har Domstolen ( Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. N. Kakou
 ris ( refererende dommer ), og dommerne P. J. G. Kapteyn og
 1 ) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine for H. Ragnemalm; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekre
 pligtelser efter EF-traktatens artikel 30 ved at kræve, at tær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl, den 26 . oktober 19 95
 bearnaise- og hollandaisesauce, som fremstilles på afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 grundlag af plantefedt, samt visse bagværksprodukter,
 der indeholder tilsætningsmidlet »E 160 F«, for at
 kunne bringes i handelen i Tyskland skal være forsynet Det forelagte spørgsmål må følgelig besvares med, at
 med en varebetegnelse, der er suppleret med en oplys artikel 29, stk . 5, sidste afsnit, i direktiv 71 /305/EØF som
 ning om, at det pågældende middel er anvendt i ændret ved artikel 1 , punkt 20, i direktiv 89/440/EØF skal
 produktet, selv om det i forvejen fremgår af den fortolkes således, at den dér fastsatte undtagelse alene kan
 ingrediensliste, som er omhandlet i artikel 6 i Rådets gælde procedurer, i hvilke der senest den 3 1 . december 1 992
 direktiv 79/1 12/EØF af 18. december 1978 om tilnær er givet endeligt tilslag.
 melse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af
 og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til (') EFT nr. C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 den endelige forbruger samt reklame for sådanne ( 2 ) EFT nr . L 185 af 16 . 8 . 1972 , s . 5 .
 levnedsmidler.
 ( 3 ) EFT nr. L 210 af 21 . 7 . 1989 , s . 1 .
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/35
 Rettens kendelse af 24. marts 2010 — Hansen mod Kommissionen
 (Sag T-6/09) (1)
 (Erstatningssag - konsekvenser for folkesundheden af atomulykken i Thule (Grønland) - direktiv 96/29/Euratom - Kommissionens manglende vedtagelse af foranstaltninger over for en medlemsstat - søgsmålet åbenbart ugrundet)
 2010/C 134/60
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bent Hansen (Aarslev, Danmark) (advokat I. Anderson)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. White og M. Patakia, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Erstatningssag med påstand om erstatning af tab som følge af Kommissionens påståede manglende vedtagelse af nødvendige foranstaltninger med henblik på at forpligte Kongeriget Danmark til at vedtage love og administrative bestemmelser for at efterkomme Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling (EFT L 159, s. 1), og til at anvende disse bestemmelser på de arbejdstagere, der var involveret i atomulykken i Thule (Grønland)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Bent Hansen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Det Forenede Kongerige) den 13. februar 2008 — Vodafone Ltd, Telefonica O2 Europe plc, T-mobile International AG og Orange Personal Communications Services Ltd mod Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
 (Sag C-58/08)
 (2008/C 107/25)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Vodafone Ltd, Telefonica O2 Europe plc, T-mobile International AG og Orange Personal Communications Ltd
 Sagsøgt: Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory Reform
 Procesdeltagere: Office of Communications, Hutchison 3G (UK) Limited
 Intervenient: GSM Association
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er forordning (EF) nr. 717/2007 (1) helt eller delvis ugyldig grundet det utilstrækkelige retsgrundlag i artikel 95 EF?
 2)
 Er artikel 4 i forordning (EF) nr. 717/2007 (sammenholdt med artikel 2, litra a), og artikel 6, stk. 3, for så vidt som de henviser til eurotarif og forpligtelser, der vedrører eurotariffen), ugyldig, fordi fastsættelsen af et prisloft med hensyn til taksterne for detailroaming tilsidesætter proportionalitetsprincippet og/eller subsidiaritetsprincippet?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27.6.2007 om roaming på offentlige mobiltelefonnet i Fællesskabet og om ændring af direktiv 2002/21/EF (EUT L 171, s. 32).


text:
7.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 139/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 4. februar 2011 — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV mod Sonnthurn Vertriebs GmbH
 (Sag C-51/11)
 2011/C 139/21
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV
 Sagsøgt: Sonnthurn Vertriebs GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter begrebet sundhed i definitionen af udtrykket »sundhedsanprisning« i artikel 2, stk. 2, nr. 5), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (1), senest ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 116/2010 af 9. februar 2010 (2), tillige almindeligt velbefindende?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
 Sigter et udsagn i en kommerciel meddelelse i form af mærkning, præsentation eller reklame for fødevarer, der leveres i den foreliggende form til den endelige forbruger, i det mindste delvist på velvære eller alene på almindeligt velbefindende, såfremt det henviser til en af de i artikel 13, stk. 1, og artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1924/2006 nævnte funktioner på den i forordningens artikel 2, stk. 2, nr. 5), beskrevne måde?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, og et udsagn som beskrevet i spørgsmål 2 i det mindste delvist sigter på velvære:
 Er det under hensyn til ytrings- og informationsfriheden i henhold til artikel 6, stk. 3, TEU, sammenholdt med EMRK artikel 10, i overensstemmelse med det fællesskabsretlige proportionalitetsprincip, at henføre et udsagn, hvorefter en bestemt drikkevare med et alkoholindhold på over 1,2 % vol. ikke belaster eller skader kroppen og dens funktioner, under forbuddet i henhold til artikel 4, stk. 3, første punktum, i forordning (EF) nr. 1924/2006?
 (1) EUT L 404, s. 9.
 (2) EUT L 37, s. 16.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/33
 Sag anlagt den 14. december 2006 — Aalberts Industries m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-385/06)
 (2007/C 20/50)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Aalberts Industries NV (Utrecht, Nederlandene), Aquatis France (La Chapelle St. Mesmin, Frankrig), og Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Argenbühl-Eisenharz, Tyskland) (ved lawyers R. Wesseling og M. van de Woude)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, artikel 2, litra a), og artikel 3 annulleres.
 —
 Artikel 2, litra b), nr. 2, annulleres, for så vidt angår Aquatis og Simplex
 —
 Alternativt foretages en væsentlig nedsættelse af de bøder, som sagsøgerne er blevet pålagt.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning nr. K(2006) 4180 endelig udg. af 20. september 2006 i sag Comp/F-1/38.121 — Tilslutningsrør, hvorved Kommissionen lagde til grund, at sagsøgerne sammen med andre virksomheder havde overtrådt artikel 81 EF og artikel 53 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde ved at fastsætte priser, vedtage prislister, vedtage prisnedslag og rabatter, vedtage gennemførelsesmekanismer til indførelse af prisforhøjelser, tildeling af nationale markeder, tildeling af kunder og udveksling af andre handelsmæssige oplysninger.
 Sagsøgerne gør til støtte for deres søgsmål fem anbringender gældende med henblik på at godtgøre, at Kommissionens beslutning er støttet på åbenbare fejlskøn og tilsidesættelse af artikel 81 EF samt god forvaltningsskik.
 Sagsøgerne gør for det første gældende, at Alberts ikke udøvede bestemmende indflydelse over datterselskaberne Aquatis' og Simplex Armaturen + Fittings' kommercielle adfærd, og at Alberts har tilbagevist formodningen for bestemmende indflydelse. Sagsøgeren Alberts bør derfor ikke holdes ansvarlig for de overtrædelser, det hævdes, at Aquatis og Simplex Armaturen + Fittings har begået.
 Sagsøgerne gør for det andet gældende, at a) visse af de dokumenter og erklæringer, der bruges mod sagsøgerne, falder uden for den omstridte periode, for så vidt som de vedrører begivenheder efter den 1. april 2004, og b) andre beviser ikke kan bruges mod sagsøgerne, eftersom de ikke var indeholdt i den til sagsøgerne rettede meddelelse af klagepunkter. Alligevel gør sagsøgerne gældende, at disse dokumenter og erklæringer ikke enkeltvis eller samlet beviser, at de har begået en overtrædelse af artikel 81 EF.
 Sagsøgerne gør for det tredje gældende, at de elementer, som Kommissionen har støttet sig på, ikke på tilstrækkelig måde godtgør, at kartellet i almindelighed fortsatte efter kontrolundersøgelserne i april 2001. Den anfægtede beslutning indeholder ifølge sagsøgerne heller ingen begrundelse for at forbinde sagsøgernes adfærd på markedet med en sådan hævdet ordning.
 Sagsøgerne gør for det fjerde gældende, at bøden bør nedsættes, eftersom Kommissionen foretog en urigtig anvendelse af retningslinjerne for beregning af bøder og begik fejl ved beregningen af bøden, da den foretog en urigtig fastsættelse af grundbeløbet, idet a) den påståede overtrædelse ikke kan kvalificeres som »meget alvorlig«, b) overtrædelsens faktiske virkning er ikke taget korrekt i betragtning og c) det geografiske markeds størrelse er med urette blevet fastlagt til at udgøre EØS.
 Sagsøgerne gør endvidere gældende, at


text:
Kommissionen tilsidesatte artikel 253 EF, idet der i den anfægtede beslutning ikke er anført nogen begrundelse for at pålægge sagsøgerne Aquatis France og Simplex Armaturen + Fittings et yderligere bødebeløb på 2,04 mio. EUR.
 For det femte gør sagsøgerne gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 2 i forordning nr. 1/2003 (1) og princippet om parternes ligestilling ved at overvælte bevisbyrden på sagsøgerne, idet den i det hele henholdt sig til erklæringer afgivet med henblik på at opnå bødefritagelse og ved at afvise at gøre brug af sine beføjelser til at afdække de faktiske omstændigheder. Sagsøgerne gør endvidere gældende, at Kommissionen tilsidesatte artikel 11, stk. 2, i forordning nr. 773/2004, (2) idet den i den anfægtede beslutning anførte klagepunkter, der ikke var blevet rejst mod sagsøgerne i meddelelsen af klagepunkter.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 af 7.4.2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 81 og 82 (EUT 2004 L 123, s. 18).


text:
Nr . C 299/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 11 . 11 . 95
 valgt adresse i Luxembourg hos Ruggeri Montanelli Marisa , begrundede den utilstrækkelige bedømmelse, der blev givet
 6 , rue de l'Ecole, Nospelt. for sprogkundskaber . Dette udgør imidlertid en klar tilsi
 desættelse fra udvælgelseskomitéens side af ånden i medde
 lelsen om udvælgelsesprøven . For selv om kundskaber i et
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : andet fremmedsprog kunne tillægges betydning og altså føre
 til tilkendelsen af et større antal point, kan mangelen på
 — Den mundtlige prøve i forbindelse med den interne disse kundskaber ikke på nogen måde begrunde en point
 udvælgelsesprøve CJ 51 /93 » assistenter « med henblik tildeling på under .50 % af det maksimale antal points, idet
 på oprettelse af en ansættelsesreserve af assistenter det jo ikke var betingelse for adgang til udvælgelsesprøven,
 ( M/K ) i lønklasse B5-B4 , annulleres at sagsøgerne havde sådanne kundskaber.
 — ansættelsesmyndighedens efterfølgende afgørelser ved
 rørende den af udvælgelseskomitéen udfærdigede reser
 veliste annulleres
 — klageudvalgets den 26 . juni 1995 meddelte afvisning af
 sagsøgerens klage 3/93 R , der blev indgivet den Sag anlagt den 22 . september 1995 af Tidningen Journalis
 14 . marts 1995 , annulleres ten , Svenska Journalistförbundets Tidning, mod Rådet for
 Den Europæiske Union
 — sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger . ( Sag T- 174/95 )
 ( 95/C 299/31 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande henvist til de
 overtrædelser af reglerne, der blev begået i forbindelse med Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den mundtlige prøve , han deltog i . den 22 . september 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union af Tidningen Journalisten, Svenska
 Nævnte mundtlige prøve skulle efter meddelelsen om Journalistforbundets Tidning, ved advokaterne Onno W.
 udvælgelsesprøven have bestået i en samtale med udvælgel Brouwer og Frédéric P. Louis, Bruxelles, og med valgt
 seskomitéen med henblik på at vurdere a ) ansøgernes adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch , 11 , rue
 Goethe .
 kundskaber og faglige erfaring samt deres sprogkundska
 ber, b ) ansøgernes holdning og motivation samt deres evne
 til at tilpasse sig de stillinger , der skulle besættes . Disse Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 angivelser viser utvetydigt, at prøven skal forløbe som en
 egentlig samtale mellem ansøgeren og udvælgelseskomitéen , — Rådets afgørelse af 6 . juli 1995 om ikke at give
 som skal finde sted på det af ansøgerne valgte første sprog, sagsøgeren aktindsigt i de dokumenter, sagsøgeren
 bortset naturligvis fra de dele , der vedrører hans andre havde begæret indsigt i , annulleres .
 sprogkundskaber .
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger , jf.
 For så vidt angår den mundtlige prøve, som sagsøgeren artikel 87 i Rettens procesreglement, herunder even
 deltog i, oplæste medlemmerne af udvælgelseskomitéen de tuelle intervenienters omkostninger .
 spørgsmål, de formulerede, hvilket viser, enten at de ikke var
 i stand til at stille dem spontant, eller at de — da


text:
de ikke
 havde ordnet dem i forvejen — ikke kunne tilføje andre Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 spørgsmål eller bede ansøgeren om at uddybe sine svar . På
 baggrund heraf mener sagsøgeren sig foranlediget til at Sagsøgeren, Det Svenske Journalistforbunds ugeavis, har
 betvivle udvælgelseskomitéens medlemmers egnethed til at nedlagt påstand om annullation af Rådets afgørelse om ikke
 gennemføre den mundtlige prøve på italiensk samt til at at give aktindsigt i nærmere angivne dokumenter, hvilket
 fastslå , at de bedømmelser og pointtildelinger, komitéen sagsøgeren havde begæret i henhold til Rådets afgørelse
 nåede frem til , sandsynligvis kunne være faldet anderledes 93/731 /EF af 20 . december 1993 om aktindsigt i Rådets
 ud af sproglige grunde, hvortil kommer, at de i alt fald blev dokumenter .
 fremsat under forhold , der vekslede fra ansøger til ansøger,
 idet nogle ansøgere havde udtrykt sig på sprog som Sagsøgeren har forklaret, at Rådet ved skrivelse af 6 . juli
 udvalgets medlemmer beherskede fuldstændigt, hvorfor der 1995 afviste at give sagsøgeren aktindsigt i 16 ud af de 20
 kunne foregå en egentlig samtale, hvilket derimod ikke var dokumenter vedrørende Europol , som sagsøgeren havde
 muligt i sagsøgerens tilfælde . begæret indsigt i , idet Rådet anførte , at offentliggørelsen af
 sådanne dokumenter ville kunne skade beskyttelsen af
 Hvad angår vurderingen af sagsøgerens sprogkundskaber offentlighedens interesser, navnlig den offentlige sikkerhed ,
 og navnlig hans beherskelse af andre officielle unionssprog og at de pågældende dokumenter omhandlede Rådets
 end italiensk , har sagsøgeren — idet han henholder sig til forhandlinger, herunder de standpunkter, Rådets medlem
 klageudvalgets besvarelse af den af ham indgivne klage — mer havde indtaget, og derfor var omfattet af tavshedsplig
 gjort gældende, at ringe kendskab til et andet fremmedsprog ten .
 ---pagebreak--- 11 . 11 . 95 | DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 299/ 19
 Sagsøgeren har anført, at Rådets afgørelse om ikke at give Slettelse af sag T- 11 2/92 (')
 aktindsigt er en tilsidesættelse af den grundlæggende ret til ( 95 /C 299/33 )
 aktindsigt i dokumenter fra Den Europæiske Unions insti
 tutioner, af princippet om beskyttelse af den berettigede
 forventning og af artikel 4 , stk . 1 og 2 , i Rådets afgørelse (Processprog: engelsk)
 93/73 l /EF , idet Rådet har anvendt de kriterier, der skal
 lægges til grund for et eventuelt afslag, og som er opstillet i Ved kendelse af 11 . juli 1995 har formanden for Fjerde
 de nævnte bestemmelser, forkert . Sagsøgeren har endvidere Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 anført, at Rådets afslag må annulleres , fordi Rådet ikke har Instans besluttet, at sag T- 1 1 2/92 , John Cooney mod
 begrundet det. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes
 af registret.
 (') EFT nr . C 34 af 6 . 2 . 1993 .
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 28 . september 1995
 Slettelse af sag T-425/93 ( )
 i sag T-95 /94 , Chambre syndicale nationale des entreprises ( 95 /C 299/34 )
 de transport de


text:
fonds et valeurs ( Sytraval ) og Brink's France
 SARL mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber (') (Processprog: engelsk)
 (Statsstøtte — klage fra en konkurrent — manglende
 Ved kendelse af 9 . august 1995 har formanden for Første
 iværksættelse af en undersøgelsesprocedure — retten til at
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 varetage sine interesser — annullationssøgsmål)
 Første Instans besluttet, at sag T-425/93 , David Wilcox mod
 ( 95/C 299/32 ) Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr . C 238 af 2 . 9 . 1993 .
 I sag T-95/94 , Chambre syndicale nationale des entreprises
 de transport de fonds et valeurs ( Sytraval ) og Brink's France
 SARL, ved advokat Jean-Michel Payre , Paris , og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 ,
 Grand-Rue , mod Kommissionen for De Europæiske Fælles Slettelse af sag T-430/93 ( )
 skaber ( befuldmægtigede : Michel Nolin og Ben Smulders ) ( 95/C 299/35 )
 støttet af Den Franske Republik ( befuldmægtigede : Cather
 ine de Salins og Jean-Marc Belorgey ), hvori der er nedlagt
 påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af (Processprog: fransk)
 31 . december 1993 om ikke at imødekomme sagsøgernes
 anmodning om, at Kommissionen fastslår, at Den Franske Ved kendelse af 11 . august 1995 har formanden for Første
 Republik har tilsidesat traktatens artikel 92 og 93 ved at yde Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 støtte til Sécuripost SA, har Retten ( Fjerde Udvidede Første Instans besluttet, at sag T-430/93 , Jean Trelhu mod
 Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , K. Lenaerts , Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 og dommerne R. Schintgen, C. P. Briët, R. García- Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 Valdecasas og P. Lindh , justitssekretær : IT . Jung, den
 28 . september 19 95 afsagt dom, hvis konklusion lyder (') EFT nr . C 54 af 25 . 5 . 1993 .
 således :
 1 ) Kommissionens afgørelse af3 1 . december 1 993 om ikke
 at imødekomme sagsøgernes anmodning om , at Kom
 missionen fastslår, at Den Franske Republik har tilside Slettelse af de forenede sager T-436/93 — T-441 /93 ( )
 sat traktatens artikel 92 og 93 ved at yde støtte til ( 95/C 299/36 )
 Sécuripost, annulleres .
 (Processprog: engelsk)
 2 ) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler
 sagsøgernes .
 Ved kendelse af 12 . juli 1995 har formanden for Fjerde
 3 ) Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger. Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at de forenede sager T-436/93 —
 T-441 /93 , British Petroleum Company plc ., Barclays Bank
 (') EFT nr . C 103 af 11 . 4 . 1994 .
 plc ., Hanson plc ., Lucas Industries Public Limited Com
 pany, Mars UK Limited , Mars G.B. Limited , Intercon
 tinental Trading Limited, Effem Management Services


text:
18.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 15/16
 Rettens kendelse af 11. november 2013 — Mory m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-545/12) (1)
 (Annullationssøgsmål - statsstøtte - almindelig kurertransport og ekspres kurertransport - beslutning om ikke at udvide tilbagesøgningsforpligtelsen til potentielle erhververe af støttemodtageren under insolvensbehandling - manglende retlig interesse - afvisning)
 2014/C 15/23
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Mory SA (Pantin, Frankrig), Mory Team (Pantin), Superga Invest, tidligere Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Frankrig) (ved advokaterne B. Vatiert og F. Loubières)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2012) 2401 endelig af 4. april 2012 vedrørende overtagelsen af Sernam-gruppens aktiver i forbindelse med gruppens rekonstruktion
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende interventionsbegæringerne fra Den Franske Republik og Calberson.
 3)
 Mory SA, Mory Team og Superga Invest bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 4)
 Den Franske Republik og Calberson bærer som intervenienter deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/46
 Sag anlagt den 23. januar 2015 — ZZ mod EMA
 (Sag F-9/15)
 (2015/C 118/58)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke og T. Van Lysbeth)
 Sagsøgt: Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen truffet af Det Europæiske Lægemiddelagentur (EMA) om at suspendere sagsøgeren og påstand om betaling af en foreløbig erstatning på 1 EUR for det angiveligt lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af EMA’s afgørelse af 31. marts 2014 om at placere sagsøgeren i »ikke-aktiv tjeneste« i en ubestemt periode.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren en foreløbig erstatning på 1 EUR for det lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab.
 —
 EMA tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom afsagt den 7. oktober 2005 af Cour de cassation de Belgique i sagen Raffaele Talotta mod État belge
 (Sag C-383/05)
 (2006/C 10/21)
 Processprog: fransk
 Ved dom afsagt den 7. oktober 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 24. oktober 2005, har Cour de cassation de Belgique i sagen Raffaele Talotta mod État belge forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal EF-traktatens artikel 43 — tidligere artikel 52 — fortolkes således, at den er til hinder for en bestemmelse i national lovgivning, der, som artikel 182 i kongelig anordning af 27. august 1993 til gennemførelse af artikel 342, stk. 2, i code des impôts sur les revenus 1992, fastsætter et minimumsbeskatningsgrundlag, som kun gælder for ikke-hjemmehørende personer?


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/30
 Rettens kendelse af 10. december 2013 — Gobierno de Aragón m.fl. mod Rådet
 (Sag T-150/11) (1)
 (Annullationssøgsmål - statsstøtte - beslutning om støtte til fremme af lukning af ikke-konkurrencedygtige kulminer - delvis annullation - uadskillelighed - afvisning)
 2014/C 45/48
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Gobierno de Aragón (Spanien), Principado de Asturias (Spanien) og Junta de Castilla y Léon (Spanien) (ved advokaterne C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez og M. López Garrido)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Lo Monaco og F. Florindo Gijón, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier, L. Flynn og C. Urraca Caviedes, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Rådets afgørelse 2010/787/EU af 10. december 2010 om statsstøtte til fremme af lukning af miner, der ikke er konkurrencedygtige (EUT L 336, s. 24)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Gobierno de Aragón (Spanien), Principado de Asturias (Spanien) og Junta de Castilla y Léon (Spanien) bærer deres egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 130 af 30.4.2011.


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/10
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 2. december 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-378/13) (1)
 ((Traktatbrud - direktiv 75/442/EØF - håndtering af affald - Domstolens dom, der fastslår et traktatbrud - undladelse af opfyldelse - artikel 260, stk. 2, TEUF - økonomiske sanktioner - fast beløb og tvangsbøde))
 (2015/C 046/13)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. Patakia, E. Sanfrutos Cano og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik (ved E. Skandalou, af bistået af teknisk ekspert V. Liogkas)
 Konklusion
 1)
 Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet den ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at opfylde dom Kommissionen mod Grækenland (C-502/03, EU:C:2005:592).
 2)
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale Europa-Kommissionen en halvårlig tvangsbøde, der skal indbetales på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter«, regnet fra dagen for afsigelsen af nærværende dom og indtil opfyldelsen af dom Kommissionen mod Grækenland (EU:C:2005:592), for så vidt som det i domskonklusionens punkt 1 fastslåede traktatbrud fortsat består på denne dato, beregnet — for så vidt angår det første periode på seks måneder efter denne afsigelse — fra udløbet af denne periode på grundlag af et indledende beløb fastsat til 1 4 5 20 000 EUR, hvorfra der trækkes et beløb på 40 000 EUR for hvert ukontrolleret affaldsbortskaffelsesanlæg, der var omfattet af det fastslåede traktatbrud, og som enten er nedlukket eller rehabiliteret efter den 13. maj 2014, samt et beløb på 80 000 EUR for de berørte anlæg, der både er blevet nedlukket og rehabiliteret siden denne dato. Med henblik på de efterfølgende perioder på seks måneder beregnes tvangsbøden for hver periode ved denne periodes afslutning på grundlag af den tvangsbøde, der blev fastsat for den foregående periode, idet der på tilsvarende vis fratrækkes beløb svarende til de nedlukninger og rehabiliteringer, som har fundet sted i løbet af den pågældende periode på seks måneder, af anlæg, som var omfattet af det fastslåede traktatbrud.
 3)
 Den Hellenske Republik betaler til Kommissionen et fast beløb på 10 mio. EUR, der skal indbetales på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter«.
 4)
 Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.


text:
24.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/3
 Domstolens dom (Tiende Afdeling) af 4. juli 2013 — Fastweb SpA mod Azienda Sanitaria Locale di Alessandria (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Italien)
 (Sag C-100/12) (1)
 (Offentlige kontrakter - direktiv 89/665/EØF - klageprocedurer i forbindelse med offentlige kontrakter - klage over en tildelingsbeslutning indgivet af en tilbudsgiver, hvis bud ikke er blevet antaget - klage støttet på, at det valgte bud ikke opfyldte udbuddets tekniske specifikationer - særskilt sag, anlagt af den tilbudsgiver, hvis bud er blevet antaget, støttet på manglende overholdelse af visse tekniske specifikationer i udbuddet for så vidt angår det bud, der blev indgivet af den tilbudsgiver, der har iværksat klagesagen - begge bud ikke i overensstemmelse med udbuddets tekniske specifikationer - national retspraksis, hvorefter det særskilte søgsmål skal behandles først, og hvis dette kan tiltrædes, afvisning af hovedsagen fra realitetsbehandling - forenelighed med EU-retten)
 2013/C 245/05
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Fastweb SpA
 Sagsøgt: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria
 Procesdeltagere: Telecom Italia SpA og Path-Net SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italien) — fortolkning af Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33), som ændret ved direktiv 2007/66/EF (EUT L 335, s. 31) — principperne om ligebehandling, forbud mod forskelsbehandling og beskyttelse af konkurrencen — retspraksisbaseret national regel, hvorefter den nationale ret, hvorved der er anlagt annullationssøgsmål til prøvelse af en tildelingsbeslutning inden for rammerne af offentligt udbud og et modsøgsmål, hvorved deltagelsen i udbuddet for tilbudsgiver, der ikke fik kontrakten tildelt og som også er sagsøger i hovedsagen, anfægtes, kun kan træffe afgørelse om realiteten i hovedsagen, hvis modsøgsmålet forkastes — begrænset udbud med kun to tilbudsgivere, der ikke havde afgivet gyldige bud
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 89/665 af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/66/EF af 11. december 2007, skal fortolkes således, at såfremt tilbudsgiver, hvis bud er blevet antaget, og som har iværksat et særskilt søgsmål, inden for rammerne af en klageprocedure gør en formalitetsindsigelse gældende med henvisning til, at den tilbudsgiver, hvis bud ikke er blevet antaget, og som har iværksat denne klagesag, savner søgsmålskompetence, idet buddet fra denne sidstnævnte skulle have været afvist af den ordregivende myndighed, fordi det ikke var i overensstemmelse med de tekniske specifikationer som fastsat i udbudsmaterialet, er denne bestemmelse til hinder for, at klagen afvises fra realitetsbehandling, efter at denne formalitetsindsigelse er blevet vurderet forudgående, såfremt der ikke er blevet taget stilling til, om såvel buddet fra tilbudsgiver, hvis bud er blevet antaget, som buddet fra tilbudsgiver, hvis bud ikke blev antaget, og som har iværksat klagesagen,


text:
11.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 173/16
 Sag anlagt den 5. april 2011 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-37/11)
 2011/C 173/36
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne P. Nelissen Grade og G. Leblanc)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om at udelukke sagsøgeren fra den almindelige udvælgelsesprøve EPSO AD/177/10.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 13. juli 2010 om at udelukke sagsøgeren fra den almindelige udvælgelsesprøve EPSO AD/177/10 annulleres.
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelse af 5. januar 2011 om afslag på sagsøgerens klage annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger
 —
 Subsidiært fastslås det, at sagsøgeren ikke skal betale Europa-Kommissionens sagsomkostninger.


text:
4 . 5 . 96 | DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 133 /25
 tilsidesat artikel 7, stk . 3 , i Rådets afgørelse 93/73 l /EF og Flan har for det første gjort gældende, at da han er blevet
 EF-traktatens artikel 190 . tilsidesat til fordel for en ansøger, der ikke opfyldte
 mindstekravene til særlige kundskaber og erfaring, er
 udnævnelsen i strid med vedtægtens artikel 7 og er ikke sket
 i tjenestens bedste interesse . Det fremgår nødvendigvis
 heraf, at udnævnelsen er foretaget under udøvelse af
 magtfordrejning.
 Sag anlagt den 21 . februar 1996 af Antonio Giannini mod Der er endvidere sket tilsidesættelse af princippet om
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som
 beskrivelsen af den ledige stilling på et væsentligt punkt
 ( Sag T-21 /96 ) afveg i forhold til den sædvanlige fremgangsmåde i Kom
 ( 96/C 133/57 ) missionen, idet der i modsætning til de sædvanlige beskri
 velser af næsten alle de stillinger, Kommissionen offentlig
 gør, ikke var nogen omtale af de arbejdsopgaver, der skulle
 (Processprog: fransk) udføres, eller af de krævede kvalifikationer med hensyn til
 kendskab til og erfaring med disse arbejdsopgaver . Det
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der følger heraf, at Kommissionens adfærd i den foreliggende
 den 21 . februar 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De sag hverken er forenelig med formålet med en meddelelse
 Europæiske Fællesskaber af Antonio Giannini, Bruxelles, om ledig stilling, som er udførligt at oplyse de berørte om ,
 ved advokat Marc Dallemagne og advokat Carlo Locchi , hvilke krav der stilles til ansøgerne om de pågældende
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat stilling, eller med princippet om, at en tjenestemand skal
 Jeannot Biver, 7, côte d'Eich . kunne fæste lid til , at den administrative myndighed
 fortsætter sin praksis .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Endelig har sagsøgeren påberåbt sig, at der i den forelig
 gende sag er anlagt et åbenbart urigtigt skøn under
 — Kommissionens afgørelse om at afslå sagsøgerens ansøg- 1 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 4, artikel 29 , stk . 1 , og
 ning om stillingen KOM/151 /94 , som blev meddelt artikel 45 , samt af selve meddelelsen om ledig stilling .
 sagsøgeren den 28 . april 1995 , annulleres . Konkret fremgår det ved en gennemgang af kvalifikatio
 nerne hos den ansøger, der fik stillingen, at han ikke
 — Sagsøgtes afgørelse om i henhold til meddelelsen om opfyldte de mindstekrav, der i meddelelsen om ledig stilling
 ledig stilling KOM/ 15 1 /94 at udnævne en anden ansøger stilles til ansøgernes kvalifikationer . Den pågældende har
 til chef for den administrative enhed med ansvar for ingen erfaring med forhandlinger om og forvaltning af
 » forhandlinger om og forvaltning af tekstilaftalerne; internationale tekstilaftaler . Han har endvidere ikke de
 fodtøj ; diverse « ( GD I/D/l ), indplaceret i lønklasse A 3 , nødvendige kundskaber til udførelse af arbejdsopgaverne i
 der blev meddelt sagsøgeren den 3 , maj


text:
1995 , annulle denne enhed. Det følger heraf, at ansættelsesmyndigheden
 res . har overskredet de i meddelelsen fastlagte rammer .
 — Afgørelsen om at afslå sagsøgerens klage indgivet den
 25 . juli 1995 , som blev meddelt sagsøgeren den 23 . no
 vember 1995 , annulleres .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren 5 000 ECU i Sag anlagt den 27. februar 1996 af Elsa De Persio mod
 erstatning for ikke-økonomisk skade under forbehold af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forhøjelse eller nedsættelse under sagens forløb .
 ( Sag T-23/96 )
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren 15 000 ECU i ( 96/C 133/58 )
 erstatning for økonomisk skade under forbehold af
 forhøjelse eller nedsættelse under sagens forløb . (Processprog: italiensk)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagsomkostnin Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ger . den 27 . februar 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af tjenestemand ved Kommissio
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: nen for De Europæiske Fællesskaber Elsa De Persio,
 Bruxelles, ved advokaterne Giovanni Petroni og Franco
 Giampietro, Rom , og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A 4 i Kommis advokat Gilles Bounéou, 15 , avenue du Bois .
 sionen, anfægter afslaget på hans ansøgning om stillingen
 som chef for den administrative enhed med ansvar for
 » forhandlinger om og forvaltning af tekstilaftalerne; fodtøj ; Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 diverse « ( GD I/D/ l ), indplaceret i lønklasse A 3 , særligt med
 hensyn til meddelelsen om ledig stilling, i henhold til hvilken — Det fastslås, at det er ulovligt at fratage sagsøgeren
 den pågældende stilling blev besat . hendes opgaver samt at presse og true hende med


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/37
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litauen) den 28. juni 2016 — UAB »Gelvora« mod Valstybiné vartotojų teisių apsaugos tarnyba
 (Sag C-357/16)
 (2016/C 335/50)
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: UAB »Gelvora«
 Sagsøgt: Valstybiné vartotojų teisių apsaugos tarnyba
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Er retsforholdet mellem et selskab, der har erhvervet rettigheder til en gæld i henhold til en aftale om overdragelse af krav, og en fysisk person, hvis gældsbyrde er opstået i henhold til en forbrugerkreditaftale, omfattet af anvendelsesområdet for Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF (1) af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004, når selskabet foretager gældsinddrivelseshandlinger?
 2.
 Såfremt svaret på spørgsmål 1 er bekræftende, omfatter udtrykket »produkt« i direktivets artikel 2, litra c), da handlinger foretaget i forbindelse med udøvelsen af rettigheder til gæld, der er erhvervet i henhold til aftalen om overdragelse af krav, i sammenhæng med gældsinddrivelse hos en fysisk person, hvis gældsbyrde er opstået i henhold til en forbrugerkreditaftale indgået med den oprindelige kreditor?
 3.
 Er retsforholdet mellem et selskab, der har erhvervet rettigheder til en gæld i henhold til en aftale om overdragelse af krav, og en fysisk person, hvis gældsbyrde er opstået i henhold til en forbrugerkreditaftale, og hvilken gældsbyrde allerede er blevet fastslået ved en endelig retsafgørelse og overgivet til fogeden med henblik på fuldbyrdelse, omfattet af direktivets anvendelsesområde, når selskabet foretager parallelle gældsinddrivelseshandlinger?
 4.
 Såfremt svaret på spørgsmål 3 er bekræftende, omfatter udtrykket »produkt« i direktivets artikel 2, litra c), da handlinger foretaget i forbindelse med udøvelsen af rettigheder til gæld, der er erhvervet i henhold til aftalen om overdragelse af krav, i sammenhæng med gældsinddrivelse hos en fysisk person, hvis gældsbyrde er opstået i henhold til en forbrugerkreditaftale indgået med den oprindelige kreditor og er blevet fastslået ved en endelig retsafgørelse og overgivet til fogeden med henblik på fuldbyrdelse?
 (1) EUT 2005, L 149, s. 22.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/6
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 3. juli 2014 — Kamino International Logistics BV (sag C-129/13) og Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (sag C-130/13) mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Forenede sager C-129/13 og C-130/13) (1)
 ((Opkrævning af en toldskyld - princippet om overholdelse af retten til forsvar - ret til at blive hørt - adressat for en opkrævningsafgørelse, der ikke er blevet hørt af toldmyndighederne før vedtagelsen af afgørelsen, men først under den efterfølgende klagefase - tilsidesættelse af retten til forsvar - fastlæggelse af de retlige konsekvenser af den manglende overholdelse af retten til forsvar))
 2014/C 292/08
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Kamino International Logistics BV (sag C-129/13) og Datema Hellmann Worldwide Logistics BV (sag C-130/13)
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Konklusion
 1)
 Princippet om forvaltningens overholdelse af retten til forsvar og den ret til at blive hørt, inden der træffes nogen afgørelse, som kan berøre vedkommendes interesser negativt, der for enhver følger heraf, således som de finder anvendelse i forbindelse med Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2700/2000 af 16. november 2000, kan påberåbes af borgerne direkte for de nationale domstole.
 2)
 Princippet om overholdelse af retten til forsvar og navnlig retten for enhver til at blive hørt, inden der træffes en negativ individuel foranstaltning, skal fortolkes således, at når en adressat for et betalingspåkrav, der er vedtaget i henhold til forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 2700/2000, i forbindelse med en procedure for efteropkrævning af importtold ikke er blevet hørt af forvaltningen, før denne afgørelse blev truffet, er denne adressats ret til forsvar blevet tilsidesat, selv om den pågældende har haft mulighed for at gøre sit synspunkt gældende under en efterfølgende administrativ klagefase, såfremt den nationale lovgivning ikke gør det muligt for adressater for sådanne påkrav, der ikke forudgående er blevet hørt, at opnå udsættelse af betalingspåkravenes gennemførelse, indtil de eventuelt ændres. Dette er under alle omstændigheder tilfældet, såfremt den nationale administrative procedure, der gennemfører artikel 244, stk. 2, i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 2700/2000, begrænser indrømmelsen af en sådan udsættelse, når der er grund til at formode, at den anfægtede afgørelse ikke er i overensstemmelse med toldforskrifterne, eller der må frygtes uoprettelig skade for den pågældende.
 3)
 Betingelserne, hvorunder overholdelse af retten til forsvar skal sikres, og konsekvenserne af tilsidesættelsen af denne ret er omfattet af national ret, for så vidt som de foranstaltninger, der er truffet i den forbindelse, er af samme grad som dem, borgerne i lignende situationer nyder godt af i henhold til national ret (ækvivalensprincippet), og de ikke i praksis gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve rettighederne i henhold til Unionens retsorden (effektivitetsprincippet).
 De nationale domstole, som har pligt til at sikre EU-rettens fulde virkning, kan, når de vurderer konsekvenserne af en tilsidesættelse af


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/21
 Rettens dom af 13. januar 2010 — IFAW Internationaler Tierschutz Fonds mod Kommissionen
 (Sag T-362/08) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende gennemførelsen af et industriprojekt i et fredet område i henhold til direktiv 92/43/EØS - dokumenter, der hidrører fra en medlemsstat - indsigelse fremsat af en medlemsstat - delvist afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende en medlemsstats økonomiske politik - artikel 4, stk. 5-7, i forordning nr. 1049/2001)
 2011/C 55/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: IFAW Internationaler Tierschutz Fonds gGmbH (Hamburg, Tyskland) (ved solicitir S. Crosby og advokat S. Santoro)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. O’Reilly og P. Costa de Oliveira, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren: Kongeriget Danmark (ved J. Bering Liisberg og B. Weis Fogh, som befuldmægtigede), Republikken Finland (først ved J. Heliskoski, M. Pere og H. Leppo, som befuldmægtigede, derefter ved J. Heliskoski som befuldmægtiget) og Kongeriget Sverige (ved K. Petkovska, A. Falk og S. Johannesson, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 19. juni 2008 om afslag på at give sagsøgeren aktindsigt i et dokument, som de tyske myndigheder har sendt til Kommissionen i forbindelse med en sag om nedklassificering af en lokalitet beskyttet i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes
 2)
 IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Europa-Kommissionen.
 3)
 Kongeriget Danmark, Republikken Finland og Kongeriget Sverige bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/14
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 21. maj 2015 — JAS Jet Air Service France (SARL) mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-53/14 P) (1)
 ((Appel - toldunion og fælles toldtarif - EF-toldkodeks - artikel 239 - gennemførelsesforordning til toldkodeksen - artikel 905 - indførsel af jeans fra USA - indførselsafgifter - afgørelse, hvorved det fastslås, at fritagelsen for disse afgifter ikke er berettiget - ingen »særlig situation«))
 (2015/C 236/19)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: JAS Jet Air Service France (SARL) (ved avocats T. Gallois og E. Dereviankine)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Caeiros, B.-R. Killmann og C. Soulay, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 JAS Jet Air Service France SARL bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 102 af 7.4.2014.