text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/13
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 7. marts 2017 — X og X mod État belge (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil du Contentieux des Étrangers — Belgien)
 (Sag C-638/16 PPU) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 810/2009 - artikel 25, stk.1, litra a) - visum med begrænset territorial gyldighed - udstedelse af et visum af humanitære hensyn eller på grund af internationale forpligtelser - begrebet »internationale forpligtelser« - Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder - Genèvekonventionen - udstedelse af et visum i tilfælde, hvor der er påvist en risiko for tilsidesættelse af artikel 4 og/eller artikel 18 i chartret om grundlæggende rettigheder - ingen forpligtelse))
 (2017/C 144/18)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil du Contentieux des Étrangers
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X og X
 Sagsøgt: État belge
 Konklusion
 Artikel 1 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 610/2013 af 26. juni 2013, skal fortolkes således, at en ansøgning om visum med begrænset territorial gyldighed, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger af humanitære hensyn på grundlag af visumkodeksens artikel 25 ved bestemmelsesmedlemsstatens repræsentation i et tredjeland med den hensigt ved ankomsten til denne medlemsstat at indgive en ansøgning om international beskyttelse og dernæst opholde sig i nævnte medlemsstat længere end 90 dage inden for en periode på 180 dage, ikke på EU-rettens nuværende udviklingstrin er omfattet af anvendelsesområdet for visumkodeksen, men alene af anvendelsesområdet for national ret.
 (1) EUT C 38 af 6.2.2017.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/9
 Sag anlagt den 17. september 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-401/08)
 (2008/C 327/15)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima og A. Sipos, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 11, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer (1), idet de kompetente østrigske myndigheder ikke i forhold til alle virksomheder omfattet af dette direktivs artikel 9 har udarbejdet eksterne beredskabsplaner.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ifølge artikel 11, stk. 1, litra c), i direktiv 96/82/EF skal medlemsstaterne i forhold til alle de af dette direktivs artikel 9 omfattede virksomheder sikre, at de hertil udpegede myndigheder udarbejder en ekstern beredskabsplan for foranstaltninger, der skal gennemføres uden for virksomheden. Disse eksterne beredskabsplaner skal ikke kun indeholde oplysninger om afhjælpende foranstaltninger på og uden for virksomhedens område, men også underrette offentligheden om uheldet og den hensigtsmæssige adfærd. Ydermere skal også eksempelvis oplysninger til andre medlemsstaters beredskabs- og redningstjenester i tilfælde af et større uheld, der kan få følger på tværs af grænserne, optages i de eksterne beredskabsplaner.
 Med nærværende søgsmål nedlægges der påstand om, at det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat artikel 11, stk. 1, litra c), i direktiv 96/82/EF, idet den ikke i forhold til alle virksomheder omfattet af dette direktivs artikel 9 har udarbejdet eksterne beredskabsplaner.
 (1) EFT 1997 L 10, s. 13.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/24
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. september 2007 — Koninklijke Friesland Foods mod Kommissionen
 (Sag T-348/03) (1)
 (Statsstøtte - nederlandsk skattestøtteordning - koncernselskabers internationale finansieringsaktiviteter - beslutning, hvorefter støtteordningen erklæres uforenelig med fællesmarkedet - overgangsbestemmelse - beskyttelse af den berettigede forventning - ligebehandlingsprincippet - formaliteten - søgsmålskompetence)
 (2007/C 247/35)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Koninklijke Friesland Foods NV, tidligere Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV (Meppel, Nederlandene) (ved advokaterne E. Pijnacker Hordijk og W. Geursen)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet, V. Di Bucci og S. Noë, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af artikel 2 i Kommissionens beslutning 2003/515/EF af 17. februar 2003 om Kongeriget Nederlandenes støtte til fordel for internationale finansieringsaktiviteter (EUT L 180, s. 52), for så vidt som overgangsordningen ikke gælder for erhvervsdrivende, som den 11. juli 2001 allerede havde indgivet en ansøgning til den nederlandske skatteforvaltning om at blive omfattet af den omhandlede støtteordning, hvilke ansøgninger der samme dato endnu ikke var taget stilling til.
 Konklusion
 1)
 Artikel 2 i Kommissionens beslutning af 17. februar 2003 om Kongeriget Nederlandenes støtte til fordel for internationale finansieringsaktiviteter annulleres, for så vidt som overgangsordningen ikke gælder for erhvervsdrivende, som den 11. juli 2001 allerede havde indgivet en ansøgning til den nederlandske skatteforvaltning om at blive omfattet af den omhandlede støtteordning, hvilke ansøgninger der samme dato endnu ikke var taget stilling til.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler alle sagens omkostninger.
 (1) EUT C 21 af 24.1.2004.


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/23
 Sag anlagt den 19. marts 2012 — ActionSportGames mod KHIM — FN Herstal (SCAR)
 (Sag T-122/12)
 2012/C 165/39
 Stævningen er affattet på dansk
 Parter
 Sagsøger: ActionSportGames A/S (Humlebæk, Danmark) (ved advokat W. Rebernik)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: FN Herstal SA (Herstal, Belgien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgtes afgørelse af 12. januar 2012 i sagen R 2096/2010-1 annulleres.
 —
 Afgørelsen truffet af indsigelsesafdelingen den 24. september 2010 (sagsnummer B 1 344 904) stadfæstes.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: ActionSportGames A/S
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »SCAR« for varer i klasse 28 — EF-varemærkeansøgning nr. 5 750 054
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: FN Herstal SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det ikke-registrerede belgiske ordmærke »SCAR« for varer i klasse 13 og 28
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Ophævelse af indsigelsesafdelingens afgørelse og hjemvisning af sagen hertil
 Søgsmålsgrunde: Sagsøger gør gældende, at der ikke er risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker, da de omhandlede varer er grundlæggende forskellige, idet FN Herstals varer udgøres af rigtige våben til militær brug, hvorimod sagsøgers varer er replikavåben og legetøj til sport og leg.


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/29
 Sag anlagt den 1. oktober 2004 af Sumittomo Chemical (UK) PLC mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-403/04)
 (2005/C 19/61)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 1. oktober 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Sumittomo Chemical (UK) PLC, London (Det Forenede Kongerige) ved lawyers K. Van Maldegem og C. Mereu, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionen pålægges at imødekomme sagsøgerens anmodning.
 —
 Subsidiært, Kommissionens beslutning D 341571(04) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning, der foreløbig kan opgøres til 1 EUR, for det tab, sagsøgeren har lidt som følge af, at Kommissionen har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til fællesskabsretten, idet den ikke imødekom sagsøgerens anmodning, eller, subsidiært, som følge af Kommissionens beslutning D 341571(04), med tillæg af renter, indtil den nøjagtige beregning og fastlæggelse af beløbet foreligger.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som i sag T-400/04, Arch Chemicals and Arch Timber Protection mod Kommissionen.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/37
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 28. april 2004
 i forenede sager T-124/02 og T-156/02, The Sunrider Corp. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (1)
 (EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 og nr. 2868/95 - omkostninger i forbindelse med indsigelsessag - delvis tilbagekaldelse af varemærkeansøgning - tilbagekaldelse af indsigelse - tilbagebetaling af klagegebyr - begrundelsespligt)
 (2004/C 118/78)
 Processprog: tysk
 I forenede sager T-124/02 og T-156/02, The Sunrider Corp., Torrance, Californien (USA), ved A. Kockläuner, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (befuldmægtigede: G. Schneider), de andre parter i sagen for appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) var Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn, Bremen (Tyskland), i sag T-124/02, og Friesland Brands BV, Leeuwarden (Nederlandene), i sag T-156/02, angående en påstand i sag T-124/02 om annullation af afgørelse truffet den 17. januar 2002 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R-386/2002-2) i en indsigelsessag mellem Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn og The Sunrider Corp., og i sag T-156/02 en påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. februar 2002 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i en indsigelsessag mellem Friesland Brands BV og The Sunrider Corp., har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N.J. Forwood, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij; justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den 28. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagsomkostningerne.
 (1) EFT C 156 af 29.06.2002.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 29. februar 2012 — Staat der Nederlanden mod Essent NV og Essent Nederland BV
 (Sag C-105/12)
 2012/C 151/26
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staat der Nederlanden
 Sagsøgte: Essent NV og Essent Nederland BV
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 345 TEUF fortolkes således, at udtrykket »de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne« også omfatter det i denne sag omhandlede absolutte privatiseringsforbud, således som det fremgår af bekendtgørelsen om andele i systemoperatører sammenholdt med artikel 93 i elektricitetsloven af 1998 og gaslovens artikel 85, og hvorefter andele i en systemoperatør udelukkende må overdrages til offentlige parter?
 2)
 Har en bekræftende besvarelse af spørgsmål 1 til følge, at reglerne om de frie kapitalbevægelser ikke finder anvendelse på koncernforbuddet og forbuddet mod biaktiviteter, eller i det mindste, at koncernforbuddet og forbuddet mod biaktiviteter ikke skal efterprøves i forhold til reglerne om de frie kapitalbevægelser?
 3)
 Udgør de også til grund for Won [Wet onafhankelijk netbeheer, lov om uafhængig netdrift] liggende målsætninger om ved forebyggelse af krydssubsidiering i vid forstand (herunder også strategisk udveksling af oplysninger) at skabe gennemsigtighed på energimarkedet og forhindre konkurrencefordrejning udelukkende økonomiske hensyn, eller kan de også anses for ikke-økonomiske hensyn i den forstand, at de som tvingende almene hensyn efter omstændighederne kan begrunde en restriktion for de frie kapitalbevægelser?


text:
22.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/11
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 9. juli 2007 — De Smedt mod Kommissionen
 (Sag T-415/06 P) (1)
 (Appel - personalesag - kontraktansatte - tidligere hjælpeansat - ansøgning om ændring af den ved ansættelsen foretagne indplacering - åbenbart, at appellen skal forkastes)
 (2007/C 223/15)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Belgien) (ved avocats L. Vogel og R. Kechiche)
 De andre parter i sagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede) og Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Arpio Santacruz og I. Sulce, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 19. oktober 2006 i sag F-59/05, De Smedt mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Elisabeth De Smedt bærer sine egne omkostninger og betaler de af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber afholdte omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sin egne omkostninger.
 (1) EUT C 42 af 24.2.2007.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/15
 Appel iværksat den 23. november 2005 af Alcon, INC til prøvelse af dom afsagt den 22. september 2005 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-130/03, Alcon, INC mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 (Sag C-412/05 P)
 (2006/C 60/32)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. november 2005 iværksat appel af Alcon, INC, Hünenberg (Schweiz), ved solicitor Garrett Breen, Landwell Solicitors, til prøvelse af dom afsagt den 22. september 2005 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-130/03, Alcon, INC mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Den anfægtede afgørelse ophæves.
 2.
 Om nødvendigt hjemvises sagen til Retten i Første Instans.
 3.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og/eller intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans har gjort sig skyldig i en urigtig retsanvendelse og i tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning nr. 40/94 (1) med følgende begrundelse:
 1.
 Retten i Første Instans fastslog urigtigt, at sagsøgerens anbringende om tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning nr. 40/94 vedrørende opfyldelse af betingelserne om intervenientens reelle brug af det ældre varemærke ikke kunne antages til realitetsbehandling, da det udgjorde et nyt anbringende som omhandlet i artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement. Appellanten har hele tiden anfægtet intervenientens tidligere brug af varemærket, og der er ikke forskel på sondringen mellem brugens sammenhæng og den reelle brug. Der var derfor ikke tale om et nyt anbringende.
 2.
 Hvis det i modsætning til ovenstående fastslås, at der er tale om et nyt anbringende, var dette berettiget, da det er baseret på retlige omstændigheder, der kom frem under retsforhandlingerne som omhandlet i procesreglementets artikel 48, stk. 2, første afsnit.
 3.
 Retten i Første Instans gjorde sig endvidere skyldig i en urigtig retsanvendelse, da den fastslog, at selv hvis anbringendet antoges til realitetsbehandling, er Rettens prøvelse begrænset til lovligheden af den afgørelse, der blev truffet af appelkammeret ved Harmoniseringskontoret på grundlag af den faktiske og retlige situation, som den forelå for appelkammeret. Sagsøgeren har gjort gældende, at dette er en ukorrekt anvendelse af gældende ret, og at Retten i Første Instans reelt har afvist at anvende dens egen praksis vedrørende reel brug.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker, EFT L 11, s. 1.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/36
 Sag anlagt den 25. marts 2011 — PASP m.fl. mod Rådet
 (Sag T-177/11)
 2011/C 145/60
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Port autonome de San Pedro (PASP) (San Pedro, Côte d’Ivoire), Port autonome d’Abidjan (Abidjan, Côte d’Ivoire) og Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Abidjan) (ved advokat M. Ceccaldi)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/18/FUSP og Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 om indførelse af restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder og bl.a. vedrørende de sagsøgende selskaber, dvs. PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN og Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité SOGEPE, annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter, som sagsøgerne gør gældende, er i det væsentlige identiske med eller svarer til dem, der er fremsat i sag T-142/11, SIR mod Rådet.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/30
 Sag anlagt den 24. januar 2006 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-39/06)
 (2006/C 60/58)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. januar 2006 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Kilian Gross og Tibor Scharf, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til 249 EF samt artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning af 30. oktober 2002 vedrørende støtteforanstaltning C 62/00 (ex NN 142/99), i dens ændrede affattelse af 13. maj 2003 (2003/643/EF) (1) om Tysklands statsstøtte til fordel for Kahla Porzellan GmbH og Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, idet den ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger for at kræve den ydede støtte tilbagebetalt.
 2)
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ifølge Kommissionen har den tyske regering ikke på tilstrækkelig vis gennemført Kommissionens beslutning af 30. oktober 2002 vedrørende støtteforanstaltning C 62/00 (ex NN 142/99), i dens ændrede affattelse af 13. maj 2003 (2003/643/EF).
 Ved denne beslutning blev flere støtteforanstaltninger, som Tyskland havde gennemført i årene 1991 til 1993 til fordel for Kahla Porzellan GmbH og i årene 1993 til 1999 til fordel for Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, erklæret uforenelige med fællesmarkedet. Samtidig blev Tyskland pålagt at tilbagesøge støtten med renter.
 Den omstændighed, at beslutning 2003/463/EF er anfægtet som led i sag T-20/03, har for Kommissionen ingen indflydelse på forpligtelsen til at gennemføre beslutningen, eftersom søgsmålet ikke har opsættende virkning.
 Eftersom Forbundsrepublikken Tyskland på trods af flere skriftlige påbud fra Kommissionens side endnu ikke fuldstændigt har gennemført beslutning 2003/643/EF, har Kommission indbragt sagen for Domstolen i henhold til artikel 88, stk. 2, andet afsnit, EF.
 (1) EUT L 227, s. 12.


text:
8.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/31
 Sag anlagt den 21. juni 2016 — Moravia Consulting mod EUIPO — Citizen Systems Europe (SDC-444S)
 (Sag T-318/16)
 (2016/C 287/38)
 Stævningen affattet på tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Moravia Consulting spol. s.r.o. (Brno, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat M. Kyjovský)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Citizen Systems Europe GmbH (Stuttgart, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Citizen Systems Europe GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »SDC-444S« — registreringsansøgning nr. 12 780 061
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 1. april 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1573/2015-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af regel 50, stk. 1, i forordning nr. 2868/95.


text:
C 202/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.8.2002
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 10. juni 2002 af Uni-Pharma — Kléon
 Tsetis Pharmakeutika Ergastiria Anonimos Viomihaniki
 kai Emboriki Eteria mod Kontoret for Harmonisering i
 det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Ved den anfægtede beslutning har Kommissionen pålagt
 Forbundsrepublikken Tyskland at kræve støtte på i alt
 7,834 mio. EUR tilbage fra en koncern, som angiveligt består (Sag T-182/02)
 af »Erba Lautex GmbH in Gesamtvollstreckung« (konkursboet
 efter Erba Lautex GmbH) og Neue Erba Lautex GmbH. (2002/C 202/53)
 (Processprog: fransk)
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen fejlagtigt har
 fastslået, at sagsøgeren og Erba Lautex GmbH udgør en enhed
 af virksomheder eller en koncern — hvorfor det kun er muligt
 at efterprøve, om rednings- og omstruktureringsforanstalt- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ninger til gunst for koncernen kan godkendes — at »Deggen- den 10. juni 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 dorf-princippet« skal anvendes, og at støtten skal kræves i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Uni-Pharma —
 tilbage fra begge medlemmer af koncernen. Efter sagsøgerens Kléon Tsetis Pharmakeutika Ergastiria Anonimos Viomihaniki
 opfattelse beror Kommissionens beslutning på den urigtige kai Emboriki Eteria, Kato Kifissia, Attiki (Grækenland), ved
 konstatering, at der ikke i sagsøgerens tilfælde foreligger en advokaterne Eleni Gioti-Manthou og Maria Bra, og med valgt
 »redningsløsning« efter undtagelsesbestemmelserne i fodno- adresse i Luxembourg.
 te 10 til Fællesskabets rammebestemmelser (1). Kommissionen
 har tilsidesat ligebehandlingsprincippet ved ikke at anvende
 disse undtagelsesbestemmelser, og den har ikke anført nogen Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 saglig grund til den ulige behandling.
 — Det fastslås, at der ikke er nogen forvekslingsrisiko
 mellem de omtvistede varemærker.
 Sagsøgeren anfører, at Kommissionens konstatering af, at — Afgørelse af 27. februar 2002 fra Fjerde Appelkammer
 sagsøgeren og Erba Lautex GmbH skal anses for en koncern, annulleres.
 er fejlagtig, da sagsøgeren ikke kontrolleres af Erba Lautex
 GmbH, men af kuratoren i konkursboet. Som følge af Kommis- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 sionens fejlagtige antagelse må den anfægtede beslutning anses kostninger for alle instanser, herunder salæret til sagsøge-
 for retsstridig allerede på grund af sin modstrid med artikel 87, rens rådgivere.
 stk. 3, litra c), EF, sammenholdt med rammebestemmelserne,
 og bør annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Subsidiært anfører sagsøgeren, at Kommissionen fejlagtigt har
 anset den pågældende foranstaltning for en støtte og, mere
 subsidiært, vurderet støtteintensiteten for højt. Desuden har EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 Kommissionen foretaget en åbenbar fejlagtig faktisk konstate- ger:
 ring ved at fastslå, at betingelserne i beslutningen vedrørende
 Erba Lautex GmbH fra 1999 om tilbagesøgning af støtte ikke Det omhandlede EF-va- Ordmærket »Apotel« for visse
 var opfyldt. remærke: varer i klasse 5 (smerte- og feber-
 stillende midler) — ansøgning
 nr. 613554
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har begået Indehaveren af under Biofarma (tidligere Orsem)
 et fejlskøn og tilsidesat væsentlige formforskrifter. Den har indsigelsessagen påbe-
 tilsidesat begrundelsespligten og forbundsregeringens ret til råbte varemærke:
 kontradiktion. Endelig har Kommissionen begået magtfordrej-
 ning med vedtagelsen af den anfægtede beslutning og tilsidesat Det påberåbte varemær- Det nationale og internationale
 princippet om


text:
god forvaltning. ke: ordmærke »Aportex« for visse
 varer i klasse 5 (farmaceutiske
 præparater til forebyggelse af og/
 eller behandling af problemer i
 (1) Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og
 menopausen)
 omstrukturering af kriseramte virksomheder (EFT C 288 af
 9.10.1999, s. 2).
 Indsigelsesafdelingens Afvisning af indsigelsen i sin
 afgørelse: helhed
 Appelkammerets afgø- Ophævelse af indsigelsesafdelin-
 relse: gens afgørelse
 ---pagebreak--- 24.8.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 202/33
 Søgsmålsgrunde: — mangler ved proceduren, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 idet klagesagen blev overført
 til et andet appelkammer, og
 idet sagsøgeren ikke fik med-
 delelse om, at modparten EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 havde skiftet navn ger:
 — manglende begrundelse af Det omhandlede EF-va- Ordmærket MUNDICOR (ansøg-
 appelkammerets afgørelse remærke: ning offentliggjort i EF-varemær-
 ketidende 27/98, s. 600, af
 — urigtig anvendelse af begre- 14.4.1998) for varer i alle 42 klas-
 bet »forvekslingsrisiko« ser i nomenklaturen
 — modpartens rettighedsmis-
 brug, da virksomheden ikke Indehaveren af det under González Cabello S.A.
 har gjort brug af det påberå- indsigelsessagen påbe-
 be varemærke. råbte varemærke:
 Det påberåbte varemær- Det spanske varemærke MUNDI-
 ke: COR for varer i klasse 2 (maling,
 fernis, lak, malervarer, rustbeskyt-
 telsesmidler og træimprægne-
 ringsmidler, farvestoffer, bejds-
 emidler, naturlig harpiks i rå til-
 stand, bladmetaller og metalpul-
 ver til brug for malere,
 dekoratører, bogtrykkere og
 kunstnere)
 Sag anlagt den 11. juni 2002 af El Corte Inglés S.A.
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked Indsigelsesafdelingens Antagelse af indsigelsen
 (Varemærker og Design) afgørelse:
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen fra CORTE
 (Sag T-183/02) relse: INGLES S.A.
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt anvendelse af artikel 8,
 (2002/C 202/54) stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94 (forvekslingsrisiko)
 (Processprog: spansk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. juni 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af El Corte Sag anlagt den 11. juni 2002 af El Corte Inglés S.A.
 Inglés S.A., Madrid, ved advokat Juan Luis Rivas Zurdo. mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: (Sag T-184/02)
 — Afgørelse af 22. marts 2002 fra Første Appelkammer ved (2002/C 202/55)
 Harmoniseringskontoret og afgørelse af 17. september
 1999 fra indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskonto-
 ret annulleres. (Processprog: spansk)
 — Det fastslås, at EF-varemærke nr. 557108 »mundicor«
 registreres for alle varer i klasse 2.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. juni 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering
 — Modparten eller modparterne tilpligtes at betale sagens i det Indre Marked (Varemærker og Design) af El Corte
 omkostninger. Inglés S.A., Madrid, ved advokat Juan Luis Rivas Zurdo.


text:
C 184/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 2.8.2003
 DOMSTOLENS DOM setz) 1997 (østrigsk forbundslov af 1997 om indgåelse af offentlige
 kontrakter).
 (Sjette Afdeling)
 (1) EFT C 31 af 2.2.2002.
 af 19. juni 2003
 i sag C-410/01, Fritsch, Chiari & Partner, Ziviltechniker
 GmbH m.fl. mod Autobahnen- und Schnellstraßen-Finan-
 zierungs-AG (Asfinag) (anmodning om præjudiciel afgø-
 relse indgivet af Bundesvergabeamt) (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Offentlige kontrakter — direktiv 89/665/EØF — klagepro- (Tredje Afdeling)
 cedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter
 — artikel 1, stk. 3 — personer, som skal have adgang til
 klageprocedurerne — begrebet interesse i at opnå en offentlig af 19. juni 2003
 indkøbs-, bygge- eller anlægskontrakt«)
 i sag C-420/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 (2003/C 184/21) skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (»Traktatbrud — frie varebevægelser — artikel 28 EF og 30
 (Processprog: tysk) EF — forbud mod salg af energiholdige drikkevarer, hvis
 koffeinindhold overstiger en bestemt grænse — folkesundhed
 — opretholdelse af en national bestemmelse, der er uforenelig
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- med fællesskabsretten«)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (2003/C 184/22)
 I sag C-410/01, angående en anmodning, som Bundesverga- (Processprog: italiensk)
 beamt (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Fritsch,
 Chiari & Partner, Ziviltechniker GmbH m.fl. mod Autobahnen- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 und Schnellstraßen-Finanzierungs-AG (Asfinag), at opnå en gjort i Samling af Afgørelser)
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1,
 stk. 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989
 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrø-
 rende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med I sag C-420/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskon- (befuldmægtiget: H. van Lier og R. Amorosi) mod Den
 trakter (EFT L 395, s. 33), som ændret ved Rådets direktiv Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangs- Fiorilli), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 måderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 L 209, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af artikel 28 EF og 30 EF, idet den anvender en ordning på
 afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dommerne drikkevarer fremstillet og bragt i omsætning i andre medlems-
 R. Schintgen (refererende dommer), V. Skouris, F. Macken og stater, der forbyder salg i Italien af energiholdige drikkevarer
 J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: med et koffeinindhold over en bestemt grænse, uden at have
 ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 19. juni 2003 afsagt godtgjort, at denne grænse er nødvendig og forholdsmæssig af
 dom, hvis konklusion lyder således: hensyn til beskyttelsen af folkesundheden, har Domstolen
 (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 J.-P. Puissochet, og dommerne F. Macken (refererende dommer)
 Artikel 1, stk. 3, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: J. Mischo; justitsse-
 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrø- kretær: R. Grass, den 19. juni 2003 afsagt dom, hvis konklu-
 rende anvendelsen af klageprocedurerne


text:
i forbindelse med indgåelse af sion lyder således:
 offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved
 Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af
 fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, er 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 til hinder for, at en erhvervsdrivende, som har deltaget i en procedure henhold til artikel 28 EF og 30 EF, idet den anvender en
 for tildeling af en offentlig kontrakt, anses for at have fortabt sin ordning på drikkevarer fremstillet og bragt i omsætning i andre
 interesse i opnåelse af denne kontrakt, hvis han, før han iværksatte en medlemsstater, der forbyder salg i Italien af energiholdige drikke-
 klageprocedure som fastsat i direktivet, undlod at inddrage et varer med et koffeinindhold over en bestemt grænse, uden at
 mæglingsorgan som Bundes-Vergabekontrollkommission, der er oprettet have godtgjort, at denne grænse er nødvendig og forholdsmæssig
 ved Bundesgesetz über die Vergabe von Aufträgen (Bundesvergabege- af hensyn til beskyttelsen af folkesundheden.


text:
7.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 17. juni 2004
 i sag C-30/02, Recheio-Cash & Carry SA mod Fazenda Pública/Registo Nacional de pessoas Colectivas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Tributário de Primeira Instância de Lisboa) (1)
 (Tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld - frist på 90 dage for anlæggelse af søgsmål - effektivitetsprincippet)
 (2004/C 201/02)
 Processprog: portugisisk
 I sag C-30/02, angående en anmodning, som Tribunal Tributário de Primeira Instância de Lisboa (Portugal) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Recheio-Cash & Carry SA mod Fazenda Pública/Registo Nacional de pessoas Colectivas, Ministério Pùblico, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af de fællesskabsretlige bestemmelser om tilbagesøgning af beløb erlagt i urigtig formening om skyld, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne A. La Pergola, S. von Bahr (refererende dommer), R. Silva de Lapuerta og K. Lenaerts; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Múgica Arzamendi, den 17. juni 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Fællesskabsrettens effektivitetsprincip er ikke til hinder for, at der for tilbagesøgning af en afgift, som er opkrævet i strid med fællesskabsretten, fastsættes en forældelsesfrist på 90 dage, som beregnes fra dagen for udløbet af fristen for frivillig betaling af afgiften.
 (1) EFT C 97 af 20.4.2002.


text:
27.7.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 180/29
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Det omhandlede EF-va- Et tredimensionalt varemærke i — Afgørelse nr. R 747/1999-2 af 28. februar 2002 fra
 remærke: form af en stående pose — ansøg- Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i
 ning nr. 573 154 det Indre Marked (Varemærker og Design) vedrørende EF-
 varemærkeansøgning nr. 573 360 annulleres, for så vidt
 Varer eller tjenesteydel- Efter begrænsning af fortegnelsen som den vedrører varer i klasse 32 i Nice-arrangementet,
 ser: over varer og tjenesteydelser: der svarer til følgende beskrivelse: Frugtdrikke og frugt-
 Varer i klasse 32 (frugtdrikke og saft.
 frugtsaft)
 Indsigelsesafdelingens Undersøgerens afslag på registre- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 afgørelse: ring kostninger.
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7,
 stk. 1, litra c), i forordning
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (EF) nr. 40/94 (1)
 — ingen grund til at udelukke
 det anmeldte mærke fra regi-
 Det omhandlede EF-va- Et tredimensionalt varemærke i
 strering
 remærke: form af en stående pose — ansøg-
 — tilsidesættelse af artikel 7, ning nr. 573 360
 stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94
 Varer eller tjenesteydel- Efter begrænsning af fortegnelsen
 — tysk varemærkeregistrering ser: over varer og tjenesteydelser:
 af stående poser. Varer i klasse 32 (frugtdrikke og
 frugtsaft)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 11, s. 1). Indsigelsesafdelingens Undersøgerens afslag på registre-
 afgørelse: ring
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage
 relse:
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7,
 Sag anlagt den 8. maj 2002 af Deutsche SiSi-Werke GmbH stk. 1, litra c), i forordning
 & Co. Betriebs KG mod Kontoret for Harmonisering i det (EF) nr. 40/94 (1)
 Indre Marked (Varemærker og Design) — ingen grund til at udelukke
 det anmeldte mærke fra regi-
 (Sag T-153/02) strering
 — tilsidesættelse af artikel 7,
 (2002/C 180/50) stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94
 (Processprog: tysk) — tysk varemærkeregistrering
 af stående poser.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 8. maj 2002 anlagt sag mod Kontoret for Harmonisering (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 i det Indre Marked (Varemærker og Design) af Deutsche SiSi- ker (EFT L 11, s. 1).
 Werke GmbH & Co. Betriebs KG, Eppelheim (Tyskland),
 ved Rechtsanwälte H. Eichmann, G. Barth, U. Blumenröder,
 C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke, U. Stepha-
 ni, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner og B. Ertle.


text:
22.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/35
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 6. november 2007 — Omega mod KHIM — Omega Engineering (Ω OMEGA)
 (Sag T-90/05) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om Ω OMEGA som EF-figur- og -ordmærke - det ældre nationale ordmærke OMEGA - relativ registreringshindring - EF-varemærkeansøgerens påberåbelse af et nationalt varemærke, der er identisk med det ansøgte varemærke og ældre end det til støtte for indsigelsen påberåbte nationale varemærke - risiko for forveksling)
 (2007/C 315/65)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Omega SA (Bienne, Schweiz) (først ved avocats P. González-Bueno Catalán de Ocón og E. Armijo Chávarri, dernæst ved P. González-Bueno Catalán de Ocón)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Omega Engineering, Inc. (Stamford, Connecticut, De Forenede Stater) (ved solicitor C. Algar)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. december 2004 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 330/2002-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Omega Engineering, Inc. og Omega SA.
 Konklusion
 1.
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2.
 Omega SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 115 af 14.5.2005.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/42
 Sag anlagt den 25. marts 2010 — Hynix Semiconductor mod Kommissionen
 (Sag T-149/10)
 2010/C 148/70
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Korea) (ved solicitors A. Woodgate og O. Heinisch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2010) 150 af 15. januar 2010 annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Retten træffer enhver anden foranstaltning, den finder passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i den foreliggende sag nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 105, som på grund af manglende fællesskabsinteresse afviser sagsøgerens klage angående Rambus’ påstående tilsidesættelser af artikel 102 TEUF i forbindelse med opkrævning af ulovlige royalties, der potentielt har karrakter af misbrug, for anvendelse af visse patenter for »Dynamic Random Access Memory« (DRAM) (sag COMP/38.636 — Rambus) som følge af Kommissionens beslutning af 9. december 2009, ved hvilken Kommissionen gjorde visse af Rambus afgivne tilsagn bindende i overensstemmelse med artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 (1) og besluttede, at der ikke længere var grund til at gribe ind.
 Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål fremsat fem anbringender.
 Sagsøgeren har for det første gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte væsentlige formkrav ved ikke at give sagsøgeren tilstrækkelig indsigt i relevante dokumenter.
 Sagsøgeren har for det andet anført, at der fortsat er en stærk fællesskabsinteresse i at forfølge selskabets klage. Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen alene baserede sit afslag på den omstændighed, at der ikke længere er en fællesskabsinteresse, idet den har vedtaget artikel 9-beslutningen. Efter sagsøgerens opfattelse forbinder Kommissionens afgørelse og begrundelse i denne sag spørgsmålet om fællesskabsinteresse og afvisningsbeslutningens gyldighed tæt med gyldigheden af artikel 9-beslutningen, som bestrides af sagsøgeren i sag T-148/10.
 Det tredje, fjerde og femte anbringende, der er fremført af sagsøgeren, er identiske med det første, andet og tredje anbringende, som selskabet har gjort gældende i sagen T-148/10 og omhandler de påstående tilsidesættelser, som Kommissionen begik, da den vedtog artikel 9-beslutningen, som gør visse tilsagn bindende for Rambus.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, EFT 2003 L 1, s. 1.


text:
26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/31
 Slettelse af sag C-331/02 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (2003/C 101/53)
 (1 ) EFT C 305 af 7.12.2002.
 Ved kendelse af 31. januar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-331/02,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 af registeret.
 Slettelse af sag C-344/02 ( 1)
 ( 1) EFT C 274 af 9.11.2002.
 (2003/C 101/55)
 Slettelse af sag C-339/02 (1) Ved kendelse af 6. februar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-344/02,
 (2003/C 101/54) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Franske Republik, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 13. februar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-339/02, (1 ) EFT C 261 af 26.10.2002.


text:
29.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. juni 2016 — Odvolací finanční ředitelství mod Český rozhlas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-11/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - sjette direktiv 77/388/EØF - merværdiafgift - artikel 2, nr. 1) - levering af tjenesteydelser, som foretages mod vederlag - begreb - offentlig radio- og tv-virksomhed - finansiering med en obligatorisk lovpligtig licensafgift))
 (2016/C 314/04)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Odvolací finanční ředitelství
 Sagsøgt: Český rozhlas
 Konklusion
 Artikel 2, nr. 1), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at offentlig radiovirksomhed som den i hovedsagen omhandlede, der finansieres af en obligatorisk lovpligtig licensafgift, som betales af personer, der ejer eller er i besiddelse af en radiomodtager, og udøves af et ved lov oprettet radioselskab, ikke udgør levering af tjenesteydelser, som »foretages mod vederlag« som omhandlet i denne bestemmelse, og derfor ikke er omfattet af direktivets anvendelsesområde.
 (1) EUT C 138 af 27.4.2015.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy w Jaworznie (Republikken Polen) den 7. marts 2007 — Piotr Kawala mod Gmina Miasta Jaworzna
 (Sag C-134/07)
 (2007/C 95/63)
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Rejonowy w Jaworznie
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Piotr Kawala
 Sagsøgt: Gmina Miasta Jaworzna
 Præjudicielle spørgsmål
 Er artikel 90 EF til hinder for anvendelsen af § 1 i ministeriet for infrastrukturs forordning af 28. juli 2003 vedrørende størrelsen af gebyret for køretøjsattest, i det omfang registreringen af et køretøj indført fra en anden medlemsstat afhænger af betalingen af 500 PLZ i gebyr for udstedelse af denne køretøjsattest?


text:
20.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 236/41
 Rettens dom af 9. juni 2015 — Navarro mod Kommissionen
 (Sag T-556/14 P) (1)
 ((Appel - personalesag - kontraktansat - ansættelse - indkaldelse af interessetilkendegivelser - krævede minimumskvalifikationer - afslag på ansættelse - tilsidesættelse af artikel 116, stk. 2, i Personalerettens procesreglement - retlig fejl - urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder))
 (2015/C 236/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Blot)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af EU-Personaleretten (Tredje Afdeling) den 21. maj 2014, Navarro mod Kommissionen (F-46/13, Sml. Pers, EU:F:2014:104), med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Victor Navarro betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/23
 Rettens dom af 30. november 2016 — Rotenberg mod Rådet
 (Sag T-720/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraine - indefrysning af midler - restriktioner med hensyn til indrejse på medlemsstaternes område - fysisk person, som aktivt støtter eller gennemfører tiltag, der underminerer eller truer Ukraine - fysisk person, som drager fordel af russiske beslutningstagere, der er ansvarlige for indlemmelsen af Krim - ret til forsvar - begrundelsespligt - åbenbart urigtige skøn - ejendomsret - frihed til at oprette og drive egen virksomhed - ret til respekt for privatlivet - proportionalitet))
 (2017/C 022/29)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Arkady Romanovich Rotenberg (Skt. Petersborg, Rusland) (først ved D. Pannick, QC, barrister M. Lester og solicitor M. O’Kane, derefter ved D. Pannick, M. Lester, solicitors S. Hey og H. Brunskill og barrister Z. Al-Rikabi og endelig ved D. Pannick, M. Lester og Z. Al-Rikabi)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og B. Driessen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt i henhold til artikel 263 TEUF med påstand om delvis annullation af dels Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2014, L 78, s. 16), som ændret ved for det første Rådets afgørelse 2014/508/FUSP af 30. juli 2014 (EUT 2014, L 226, s. 23), for det andet Rådets afgørelse (FUSP) 2015/432 af 13. marts 2015 (EUT 2015, L 70, s. 47), for det tredje Rådets afgørelse (FUSP) 2015/1524 af 14. september 2015 (EUT 2015, L 239, s. 157) og for det fjerde Rådets afgørelse (FUSP) 2016/359 af 10. marts 2016 (EUT 2016, L 67, s. 37), dels Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed (EUT 2014, L 78, s. 6), som gennemført ved for det første Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 826/2014 af 30. juli 2014 (EUT 2014, L 226, s. 16), for det andet Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/427 af 13. marts 2015 (EUT 2015, L 70, s. 1), for det tredje Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2015/1514 af 14. september 2015 (EUT 2015, L 239, s. 30) og for det fjerde Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2016/353 af 10. marts 2016 (EUT 2016, L 67, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren
 Konklusion
 1)
 Rådets afgørelse 2014/145/FUSP af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, som ændret ved Rådets afgørelse 2014/508/FUSP af 30. juli 2014 og Rådets forordning (EU) nr. 269/2014 af 17. marts 2014 om restriktive foranstaltninger over for tiltag, der underminerer eller truer Ukraines territoriale integritet, suverænitet og uafhængighed, som gennemført ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 826/2014 af 30. juli 2014, annulleres, for så vidt som de angår Arkady Romanovich Rotenberg.
 2)
 I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 3)
 Hver part bærer sine egne


text:
18.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 314/26
 Sag anlagt den 20. oktober 2004 af Tramarin s.n.c. di Tramarin Andrea e Sergio mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-426/04)
 (2004/C 314/60)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 20. oktober 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Tramarin s.n.c. di Tramarin Andrea e Sergio ved avvocato Michele Arcangelo Calabrese.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens skrivelse af 29. maj 2000. D/53186, S/(00)PI D/672 annulleres, for så vidt angår den i nærværende stævning beskrevne del
 —
 Kommissionens beslutning af 12. juli 2000, som uden at rejse indsigelser tillader den statslige støtteordning n. N. 715/99 – Italien – foranstaltninger til fordel for produktionsvirksomhed i Italiens ugunstigt stillede områder
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i denne sag, den samme som i sag T-98/04, S.I.M.S.A. m.fl. mod Kommissionen (1), anfægter, ud over Kommissionens beslutning om at tillade statsstøtteordning n. N. 715/99, som også anfægtes i den førnævnte sag, den beslutning, som ifølge sagsøgeren er indeholdt i sagsøgtes skrivelse af 29. maj 2000, for så vidt som Kommissionen i denne - som svar på et forslag, som de italienske myndigheder fremsatte over for dens tjenestegrene på et møde, der blev afholdt i Bruxelles den 16. maj 2000, og som havde til formål i den statsstøtteordning, der blev indført ved den italienske lov nr. 488/92 og gennemførelsesbestemmelserne hertil, at indsætte en overgangsbestemmelse for at undgå brud på kontinuiteten mellem den tidligere ordning og den nye, fordi man afventede initiativer fra den gruppe virksomheder, der endnu ikke havde indgivet ansøgning som omtalt i den første bekendtgørelse om indførelse af den nye støtteordning, men som allerede havde indledt gennemførelsen af investeringsprojekter – har opfordret de samme italienske myndigheder til at trække dette forslag tilbage.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort gældende, at der foreligger tilsidesættelse af:
 —
 væsentlige formkrav, ved at den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 88, stk. 2 EF ikke er indledt;
 —
 tilsidesættelse af artikel 4, stk. 4, artikel 7, stk. 5, og artikel 26, stk. 2 og 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (2);
 —
 processuelle garantier til fordel for personer, der er interesseret i statsstøtte.
 Navnlig har sagsøgeren anført, at opfordringen til at trække et forslag eller en del af et forslag vedrørende en statsstøtteordning tilbage, såfremt den efterkommes af medlemsstaten, har samme retsvirkning som den negative beslutning i henhold til artikel 7, stk. 5 i forordning (EF) nr. 659/99, med den væsentlige forskel, at mens en negativ beslutning træffes som afslutning på en procedure, der omfatter processuelle garantier for de berørte, giver en opfordring til tilbagetrækning, efterfulgt af medlemsstatens samtykke, Kommissionen mulighed for at træffe beslutninger om ikke at rejse indsigelser, der i virkeligheden har samme indhold som negative beslutninger, men uden at have negative beslutningers særlige form. Desuden giver det Kommissionen mulighed for at behandle disse


text:
beslutninger efter den fremgangsmåde for offentliggørelse, der er fastsat for beslutninger om ikke at rejse indsigelser, således at det anses for tilstrækkeligt at offentliggøre på internettet, hvad der tværtimod, som beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, skulle have været genstand for fuldstændig offentliggørelse i EUT, nemlig opfordringen til at fremsætte bemærkninger og forpligtelsen til at tage disse bemærkninger i betragtning, før der træffes en negativ beslutning.
 Hvad angår beslutningen af 12. juli 2000, er den ulovlig på samme måde som skrivelsen af 29. maj 2000, da den er den beslutning, hvorved tilsidesættelsen af de ovennævnte garantier konkret materialiserer sig, når skrivelsen er annulleret.
 (1) EFT C 106 af 30.4.2004, s. 83.
 (2) EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1.


text:
C 1/10 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.1.1999
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse linger inden for en myndighed eller de hùjeste slutstil-
 afsagt den 14. oktober 1998 af Överklagandenämnden för linger inden for myndigheden?
 högskolan i sagen 1. Katarina Abrahamsson og 2. Leif
 Anderson mod Elisabet Fogelqvist
 (1) EFT L 39 af 14.2.1976, s. 40.
 (Sag C-407/98)
 (1999/C 1/18)
 Ved kendelse afsagt den 14. oktober 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26. oktober 1998, har Över- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 klagandenämden för högskolan i sagen 1. Katarina Abra- afsagt den 2. november 1998 af High Court of Justice
 hamsson og 2. Leif Anderson mod Elisabet Fogelqvist (England & Wales), Queen's Bench Division, Divisional
 forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod- Court, i sagen Abbey National plc mod Commissioners of
 ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: Customs and Excise
 (Sag C-408/98)
 1) Er artikel 2, stk. 1, og artikel 2, stk. 4, i Rådet for De (1999/C 1/19)
 Europñiske Fñllesskabers direktiv af 9. februar 1976
 om gennemfùrelse af princippet om ligebehandling af
 mñnd og kvinder for så vidt angår adgang til beskñfti- Ved kendelse afsagt den 2. november 1998, indgået til
 gelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejds- Domstolens Justitskontor den 17. november 1998, har
 vilkår (76/207/EéF) (1) til hinder for en national lov- High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench
 givning, hvorefter en ansùger af et underreprñsenteret Division, Divisional Court, i sagen Abbey National plc
 kùn med tilstrñkkelige kvalifikationer til en stilling mod Commissioners of Customs and Excise forelagt De
 inden for staten skal udvñlges frem for en ansùger af Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 det modsatte kùn, som ellers skulle vñre udvalgt (»po- prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 sitiv sñrbehandling«), såfremt det er nùdvendigt for, at
 en ansùger af det underreprñsenterede kùn bliver
 udvalgt, og hvorefter positiv sñrbehandling kun skal
 1) På baggrund af bestemmelserne i artikel 17, stk. 2, i
 undlades, såfremt forskellen mellem ansùgernes kvalifi-
 det sjette momsdirektiv (1) betyder ordene »modtageren
 kationer er så stor, at en positiv sñrbehandling ville
 trñder i overdragerens sted« i direktivets artikel 5,
 vñre i strid med kravet om objektivitet ved udnñvnel-
 stk. 8, da, at modtagerens leveringer skal anses for at
 sen?
 vñre foretaget af overdrageren med henblik på bereg-
 ningen af overdragerens fradrag af indgående moms?
 2) Såfremt spùrgsmål 1) besvares bekrñftende: Er positiv
 sñrbehandling forbudt, selv om den nationale lovgiv- 2) Skal artikel 5, stk. 8, og artikel 17, stk. 2, fortolkes
 ning er begrñnset til at gñlde besñttelsen af enten et således, at en afgiftspligtig person ved »hel eller delvis
 på forhånd bestemt, begrñnset antal stillinger (som i overdragelse af en samlet formuemasse« i det sjette
 henhold til förordningen 1995:936) eller stillinger, der momsdirektivs artikel 5, stk. 8's forstand kan fradrage
 oprettes som led i en plan, som en enkelt hùjere hele den indgående moms for omkostninger i forbin-
 uddannelsesinstitution sñrskilt har besluttet at gen- delse med overdragelsen, når medlemsstaten i medfùr
 nemfùre, hvorefter der skal ske positiv sñrbehandling af


text:
nationale bestemmelser, der er vedtaget med hjem-
 (som i henhold til kapitel 4, § 15 a, i högskoleförord- mel i denne artikel, anlñgger den betragtning, at der
 ningen)? ikke er sket levering af goder eller tjenesteydelser,
 mens den afgiftspligtige i tilfñlde af, at artikel 5, stk. 8,
 ikke blev bragt i anvendelse, ville vñre forpligtet til at
 3) Såfremt besvarelsen af spùrgsmål 2) i nogen henseende betale moms af overdragelsen?
 indebñrer, at en sådan positiv sñrbehandling er for-
 budt, kan den på svensk administrativ praksis og
 kapitel 4, § 15, stk. 2, i högskoleförordningen base- 3) Når overdragerens erhvervsvirksomhed forud for
 rede Ð og af Överklagandenämnden godkendte Ð transaktionen, der omfattes af artikel 5, stk. 8, har
 regel om, at en ansùger, der tilhùrer et underreprñsen- vñret fuldt afgiftspligtig, kan der da ske fradrag af
 teret kùn, skal foretrñkkes frem for en medansùger af indgående moms af en betaling, der er foretaget i for-
 det modsatte kùn, forudsat at ansùgerne med hensyn bindelse med ophùret med denne virksomhed?
 til kvalifikationer kan anses for jñvnbyrdige eller til-
 nñrmelsesvis jñvnbyrdige, da i nogen henseende anses
 for at vñre i strid med det i spùrgsmål 1) nñvnte (1) Rådets direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmonise-
 direktiv? ring af medlemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter Ð
 Det fñlles mervñrdisystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT
 L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 4) Har det nogen betydning for besvarelsen af ovenstå-
 ende spùrgsmål, om lovgivningen vedrùrer lavere stil-


text:
26.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/21
 Appel iværksat den 2. december 2010 af Den Italienske Republik til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 13. september 2010 i de forenede sager T-166/07 og T-285/07, Den Italienske Republik mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-566/10 P)
 2011/C 63/38
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Den Italienske Republik (ved G. Palmieri, som befuldmægtiget, og kammeradvokat P. Gentili)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Republikken Litauen og Den Hellenske Republik
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Ophævelse i medfør af artikel 56, 58 og 61 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol af den dom, som Retten for Den Europæiske Union afsagde den 13. september 2010 i de forenede sager T-166/07 og T-285/07 vedrørende de sager, som Den Italienske Republik havde anlagt med påstand om annullation af
 1)
 meddelelsen om generel udvælgelsesprøve EPSO/AD/94/07 med henblik på oprettelse af en reserveliste for at besætte 125 stillinger som fuldmægtig (AD5) inden for information, kommunikation og medier,
 2)
 meddelelsen om generel udvælgelsesprøve EPSO/AST/37/07 med henblik på oprettelse af en reserveliste for at besætte 110 stillinger som assistent (AST3) inden for kommunikation og information,
 der begge blev offentliggjort på engelsk, fransk og tysk i Den Europæiske Unions Tidende den 28. februar 2007 (EUT C 45 A),
 3)
 meddelelsen om generel udvælgelsesprøve EPSO/AD/95/07 med henblik på at oprette en reserveliste for at besætte 20 fuldmægtigstillinger (AD 5) på området for information (biblioteker/dokumentation),
 der kun blev offentliggjort på engelsk, fransk og tysk i Den Europæiske Unions Tidende den 8. maj 2007 (EUT C 103)
 —
 Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen, idet de ovennævnte meddelelser annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har fremsat syv anbringender til støtte for appellen.
 Med det første anbringende har appellanten gjort gældende, at den appellerede dom er udtryk for en tilsidesættelse af kompetencereglerne med hensyn til den sprogordning, der følger af artikel 342 TEUF og artikel 6 i Rådets forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område (1). Det er korrekt, at Rådet med artikel 6 i forordning nr. 1/58 har tillagt institutionerne kompetence til i deres interne forskrifter at fastsætte de nærmere regler for anvendelsen af sprogordningen, men Retten lagde urigtigt til grund, at Kommissionen kan regulere aspekter vedrørende sprogordningen også i meddelelser om udvælgelsesprøver.
 Det andet anbringende vedrører den argumentation, som Retten benyttede sig af for at afvise, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 1, 4 og 5 i forordning nr. 1/58. Appellanten bestrider af forskellige årsager Rettens antagelse om, at meddelelserne om udvælgelsesprøver ikke udgør dokumenter, der er almengyldige som omhandlet i forordningens artikel 4, og dermed undtaget fra den almindelige ordning, der er fastsat i ovennævnte forordning. Efter appellantens opfattelse svækkes Rettens antagelse ligeledes af flere elementer i tjenestemandsvedtægten.
 Med det tredje anbringende bestrider appellanten den appellerede dom for så vidt angår den del, hvor Retten med hensyn til den omstændighed, at meddelelsen om de omhandlede udvælgelsesprøver kun blev offentliggjort fuldt ud på


text:
tre sprog, afviste, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling i artikel 12 EF (nu artikel 18 TEUF) samt af princippet om flersprogethed som fastsat i artikel 22 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, artikel 6, stk. 3, EU, artikel 5 i forordning nr. 1/58 samt i artikel 1, stk. 2 og 3, i bilag III til tjenestemandsvedtægten. Efter appellantens opfattelse var den efterfølgende offentliggørelse på alle sprog af kortfattede meddelelser, der henviser til den fuldstændige offentliggørelse på fransk, tysk og engelsk, i modsætning til det af Retten hævdede ikke egnet til at undgå en situation med forskelsbehandling til skade for ansøgere med andre modersmål end de nævnte. Ved denne efterfølgende offentliggørelse af meddelelserne tilsidesatte Retten i sidste ende artikel 263 TEUF, for så vidt som lovligheden af en retsakt, som den har fået forelagt, udelukkende bør bedømmes på grundlag af aktens ordlyd på tidspunktet for dens udstedelse, uden at efterfølgende elementer kan tillægges betydning.
 Appellantens fjerde anbringende vedrører lovligheden af valget af kun tre sprog som »andet sprog« til udvælgelsesprøven. De betragtninger, som Retten lagde til grund for sin afvisning af, at Kommissionens valg var udtryk for forskelsbehandling og i øvrigt urimeligt, har navnlig karakter af en tilsidesættelse af en række bestemmelser [artikel 1 og 6 i forordning nr. 1/58 samt tjenestemandsvedtægtens artikel 1d, stk. 1 og 6, artikel 27, stk. 2, og artikel 28, litra f)], der knæsætter princippet om flersprogethed, også inden for Unionens institutioner. Det påhviler ikke appellanten, således som Retten lagde til grund, at godtgøre, at eventuelle undtagelser ikke finder anvendelse, tværtimod påhviler det Kommissionen at begrunde sit valg i så henseende.
 Med det femte anbringende foreholder sagsøgeren Retten, at den urigtigt afviste, at der forelå en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, idet den afviste, at Kommissionens langvarige praksis på området for udvælgelsesprøver kan have fremkaldt en berettiget forventning hos mulige ansøgere med hensyn til visse omstændigheder ved prøven.
 Med det sjette anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Retten tilsidesatte artikel 296, stk. 2, TEUF, hvorefter alle retsakter skal være begrundede, idet den fandt, at administrationen ikke var forpligtet til i de omtvistede meddelelser om udvælgelsesprøve at begrunde valget af de tre sprog, der skulle finde anvendelse.
 Det syvende anbringende vedrører endelig en tilsidesættelse af væsentlige retsgrundsætninger, der er snævert forbundet med karakteren af og formålet med meddelelserne om udvælgelsesprøver, navnlig af tjenestemandsvedtægtens artikel 1d, stk. 1 og 6, artikel 27, stk. 2, og artikel 28, litra f). Retten begik en retlig fejl ved at lægge til grund, at det ikke kun tilkommer Kommissionen at vurdere ansøgernes sprogkundskaber, da den myndighed, der udfærdiger meddelelsen, i forbebyggelsesøjemed kan foretage en indledende udvælgelse af ansøgerne på et rent sprogligt grundlag.
 (1) EØF Rådet: Forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det europæiske økonomiske Fællesskab på det sproglige område, EFT 1952-1958, s. 59.


text:
7.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/50
 Sag anlagt den 22. juli 2013 — Innovation First mod KHIM (NANO)
 (Sag T-379/13)
 2013/C 260/89
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Innovation First, Inc. (Greenville, De Forenede Stater) (ved advokat J. Zecher)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 19. april 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (R 1271/2012-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskonteret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostninger i sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »NANO« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 28 og 41 — EF-varemærkeansøgning nr. 9 157 421
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 75 og artikel 37, stk. 3, i Rådets forordning nr. 207/2009, regel 50, stk. 2, litra h), i forordning nr. 2868/95 og artikel 76, samt artikel 7 stk. 1, litra b), og c), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/28
 Rettens dom af 5. oktober 2012 — Evropaïki Dynamiki mod Kommissionen
 (Sag T-591/08) (1)
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler - udbudsprocedure - levering af edb-tjenesteydelser - indplacering af en tilbudsgiver som næstbedste bud i flerledsproceduren - annullationssøgsmål - klausuler om udelukkelse fra udbudsproceduren - interessekonflikt - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn - ligebehandling - ansvar uden for kontraktforhold)
 2012/C 366/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved advokaterne N. Korogiannakis og P. Katsimani)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Simon og E. Manhaeve, som befuldmægtigede, bistået af advokat P. Wytinck, derefter ved E. Manhaeve, bistået af advokaterne P. Wytinck og B. Hoorelbeke)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 17. oktober 2008 om at vælge sagsøgeren — med hensyn til bud afgivet inden for rammerne af en udbudsprocedure med overskriften »Statistical Information Technologies« om rådgivnings- og udviklingstjenesteydelser vedrørende formatet for udveksling af statistiske data og metadata (SDMX) (EUT 2008/S 120-159017) — som den anden kontrahent i rækkefølgen for så vidt angår del 2 og 3 samt alle de efterfølgende beslutninger, som er forbundne hermed, herunder beslutningerne om at tildele kontrakten til andre tilbudsgivere, indplaceret som nr. 1 i rækkefølgen for disse dele, dels påstand om erstatning
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 4.4.2009.


text:
15.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 198/30
 Rettens dom af 30. april 2015 — VTZ m.fl. mod Rådet
 (Sag T-432/12) (1)
 ((Dumping - import af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Rusland og Ukraine - endelig antidumpingtold - udløbsundersøgelse - sandsynligheden for fornyet skade - Unionens interesse - åbenbart urigtigt skøn - begrundelsespligt))
 (2015/C 198/39)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volzhsky, Rusland), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Rusland), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk-Ouralski, Rusland) og Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Rusland) (ved advokaterne J. F. Bellis, F. Di Gianni, G. Coppo og C. Van Hemelrijck)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved S. Boelaert, som befuldmægtiget, bistået først af advokaterne G. Berrisch og A. Polcyn, derefter af advokaterne A. Polcyn og D. Geradin)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved M. França og A. Stobiecka-Kuik, som befuldmætigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 585/2012 af 26. juni 2012 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Rusland og Ukraine efter en udløbsundersøgelse i henhold til artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1225/2009, og om afslutning af udløbsundersøgelsesproceduren vedrørende importen af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien (EUT L 175, s. 5), for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) og Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) bærer deres egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 366 af 24.11.2012.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/35
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 4. december 2008 — Staatssecretaris van Financiën mod fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV
 (Sag C-539/08)
 (2009/C 44/57)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staatssecretaris van Financiën
 Sagsøgt: Fiscale eenheid Facet BV/Facet Trading BV
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal sjette direktivs (1) artikel 17, stk. 2 og 3, samt artikel 28b, punkt A, stk. 2, fortolkes således, at når stedet for en erhvervelse inden for Fællesskabet i henhold til artikel 28b, punkt A, stk. 1, anses for at ligge på den medlemsstats område, som har tildelt det momsregistreringsnummer, hvorunder erhververen har foretaget erhvervelsen, har førnævnte erhverver umiddelbar ret til fradrag for den således i denne medlemsstat skyldige moms?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/50
 Sag anlagt den 23. december 2015 — Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-760/15)
 (2016/C 059/58)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved M. Bulterman, B. Koopman og M. de Ree, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 21. oktober 2015 C (2015) 7143 om Nederlandenes statsstøtte SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) til fordel for Starbucks annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har fastslået, at »Advanced Pricing Agreement« (»APA«) har en selektiv karakter.
 —
 For det første har Kommissionen ikke i tilstrækkelig grad godtgjort, at kriteriet om selektivitet er opfyldt.
 —
 For det andet har Kommissionen med urette henvist til den almindelige nederlandske selskabsbeskatningsordning som referenceramme. Den for APA relevante referenceramme er artikel 8b, stk. 1, i lov om selskabsskat (Wet op de vennootschapsbelasting) og bekendtgørelsen om transfer pricing (Verrekenprijsbesluit). APA burde ganske enkelt have anvendt denne referenceramme.
 2.
 Andet anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har undersøgt, om der er tale om en fordel, ved at basere sig på det EU-retlige armslængdeprincip. Sagsøgeren har anført, at der i EU-retten ikke gælder noget armslængdeprincip, og at dette princip ikke er relevant for bedømmelsen af statsstøtte.
 3.
 Tredje anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har lagt til grund, at APA giver Starbucks Manufacturing EMEA BV en fordel som følge af valget af »Transactional Net Margin Method« som prisberegningsmetode.
 Kommissionen har med urette anført, at den metode, som er aftalt i APA, ikke udgør noget pålideligt udgangspunkt for markedsresultaterne. Kommissionen har heller ikke godtgjort, at vederlaget betalt til Alki og tillægget til kostprisen på grønne bønner ikke havde nogen reel værdi.
 4.
 Fjerde anbringende om en ukorrekt anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har anført, at APA giver Starbucks Manufacturing EMEA BV en fordel som følge af fremgangsmåderne for anvendelse af »Transactional Net Margin Method«.
 Kommissionen har med urette lagt til grund, at den i AP aftalte »Transactional Net Margin Method« anvendes forkert og resulterer i en fordel for Starbucks Manufacturing EMEA BV. Kommissionen har på ingen måde godtgjort, at den efter dennes opfattelse mere hensigtsmæssige anvendelse af »Transactional Net Margin Method« resulterer i en højere skattepligtig fortjeneste og i en manglende fordel.
 5.
 Femte anbringende om en tilsidesættelse af pligten til at udvise omhu, idet Kommissionen ikke har bedømt og medtaget alle relevante oplysninger i afgørelsen og endvidere har baseret sig på anonyme oplysninger eller i det mindste på oplysninger, som aldrig er blevet meddelt den nederlandske regering.


text:
7.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 72/5
 DOMSTOLENS KENDELSE nus Hendrikus Albers, Martinus Johannes Maria Van den
 (Tredje Afdeling) Berkmortel og Leon Victor Pierre Maria Nuchelmans fore-
 lagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning
 af 18. december 1997 om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 i sag C-409/96 P, Sveriges Betodlares Centralförening og
 Sven ke Henrikson mod Kommissionen for De Euro-
 Indeholder den nederlandske bekendtgùrelse om stoffer
 pñiske Fñllesskaber (1)
 med sympatomimetisk virkning af 1991, nñrmere bestemt
 (Fñlles landbrugspolitik Ð landbrugsomregningskurs denne bekendtgùrelses artikel 3, stk. 1, tekniske forskrifter,
 inden for sukkersektoren Ð åbenbart at appellen skal der ifùlge artikel 8 i direktiv 83/189/EéF (1), således som
 forkastes) dette direktiv var affattet på tidspunktet for bekendtgùrel-
 sens ikrafttrñden, forud skulle anmeldes til Kommis-
 (98/C 72/08)
 sionen?
 (Processprog: engelsk) (1) EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-409/96 P, Sveriges Betodlares Centralförening,
 Malmù (Sverige), og Sven ke Henrikson, Lund (Sverige), Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ved advokat Otfried Lieberknecht, Düsseldorf, advokat afsagt den 16. december 1997 af Forvaltningsdomstolen,
 Michael Schütte, Berlin, og solicitor Vanessa Turner, og Den Selvstñndige Afdeling for Provinsen Bolzano, i sagen
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Bonn & World Wildlife Fund (WWF), Italia Nostra-Associaz. Naz.,
 Schmitt, 62, avenue Guillaume, angående appel af ken- Günther Bachmann, m.fl. mod Den Selvstñndige Provins
 delse afsagt den 4. oktober 1996 af De Europñiske Fñlles- Bolzano, Transportministeriet, Kommunen Bolzano, Kom-
 skabers Ret i Fùrste Instans (Fùrste Afdeling) i sagen Sveri- munen Leifers, Südtiroler Transportstrukturen AG og
 ges Betodlares Centralförening og Sven ke Henrikson Airport Bolzano-Bozen AG
 mod Kommissionen (sag T-197/95, Sml. II, s. 1283), hvori
 (Sag C-435/97)
 der er nedlagt påstand om ophñvelse af kendelsen Ð den
 anden part i appelsagen er Kommissionen for De Europñ- (98/C 72/10)
 iske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: James Macdonald
 Flett) Ð har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J. C.
 Ved kendelse afsagt den 16. december 1997, indgået til
 Moitinho de Almeida og J.-P. Puissochet (refererende dom-
 Domstolens Justitskontor den 24. december 1997, har For-
 mer); generaladvokat: M. B. Elmer; justitssekretñr: R.
 valtningsdomstolen, Den Selvstñndige Afdeling for Provin-
 Grass, den 18. december 1997 afsagt kendelse, hvis kon-
 sen Bolzano, i sagen World Wildlife Fund (WWF), Italia
 klusion lyder således:
 Nostra-Associaz. Naz., Günther Bachmann, m.fl. mod
 Den Selvstñndige Provins Bolzano, Transportministeriet,
 1) Appellen forkastes. Kommunen Bolzano, Kommunen Leifers, Südtiroler Trans-
 portstrukturen AG og Airport Bolzano-Bozen AG, forelagt
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 2) Appellanterne betaler sagens omkostninger. prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 (1) EFT C 74 af 8.3.1997.
 1) Skal artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EéF (1) fortol-
 kes således,
 a) at medlemsstaterne efter deres eget skùn på for-
 hånd generelt kan undtage bestemte grupper af de
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved mellem- projekter, der er nñvnt i bilag II, fra pligten til at
 domme afsagt den 11. november 1997 af Gerechtshof, undergive dem en vurdering af projekternes ind-
 Hertogenbosch, i straffesagerne mod Adrianus


text:
Hendrikus virkning på miljùet,
 Albers, Martinus Johannes Maria Van den Berkmortel og
 Leon Victor Pierre Maria Nuchelmans eller
 (Sagerne C-425/97, C-426/97 og C-427/97)
 (98/C 72/09) b) at medlemsstaternes skùn er begrñnset af forplig-
 telsen efter direktivets artikel 2, stk. 1, til i hvert
 fald at lade projekter, der bl.a. på grund af deres
 Ved mellemdomme afsagt den 11. november 1997, indgået art, dimensioner eller placering kan få vñsentlig
 til Domstolens Justitskontor den 16. december 1997, har indvirkning på miljùet, undergive en vurdering af
 Gerechtshof, Hertogenbosch, i straffesagerne mod Adria- denne indvirkning på miljùet?
 ---pagebreak--- C 72/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 7.3.98
 c) Er det lovligt efter direktivets artikel 4, stk. 2, jf. 6) For det tilfñlde, at direktivet ikke er korrekt gennem-
 artikel 2, stk. 1, at en medlemsstat fastsñtter visse fùrt, har direktivets artikel 4, stk. 2, jf. artikel 2, stk. 1,
 typer projekter eller fastsñtter kriterier og/eller da direkte, vertikal virkning (self executing), således at
 grñnsevñrdier på en sådan måde (eller undlader at forstå, at myndighederne i en medlemsstat er forpligtet
 fastsñtte dem), at omstruktureringen af en luft- til at undergive de omhandlede projekter en vurdering
 havn, hvis landingsbane er under 2 100 m, på for- af deres indvirkning på miljùet?
 hånd undtages fra pligten til at undergive projektet
 en miljùvurdering, selv om det kan have en vñsent-
 lig indvirkning på miljùet? Overskrider en med- (1) EFT L 175 af 5.7.1985, s. 40.
 lemsstat derved det skùn, som den råder over efter
 direktivets artikel 4, stk. 2 (forudsat spùrgsmål b)
 besvares bekrñftende)?
 2) Skal direktivets artikel 4, stk. 2, jf. artikel 2, stk. 1,
 fortolkes således, at pligten til at foretage en vurdering
 af projektets indvirkning på miljùet også gñlder for
 udvidelser og ombygninger af projekter, der er omfat-
 tet af bilag II, når de kan have en vñsentlig indvirk- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ning på miljùet, og er det lovligt efter direktivets afsagt den 18. december 1997 af Verwaltungsgerichtshof,
 artikel 4, stk. 2, jf. artikel 2, stk. 1, at omstrukture- éstrig, i sagerne 1) Evangelischer Krankenhausverein
 ringsprojekter, som kan indvirke på miljùet, på for- Wien mod Abgabenberufungskommission Wien og 2) Ikera
 hånd udtrykkeligt eller stiltiende er undtaget fra en Warenhandelsgesellschaft mbH mod Oberösterreichische
 miljùvurdering (f.eks. i kraft af en ordning, som ikke Landesregierung
 finder anvendelse på lufthavne)?
 (Sag C-437/97)
 3) Er det lovligt efter direktivets artikel 2, stk. 1 Ð når (98/C 72/11)
 denne bestemmelse tillige sammenholdes med artikel 2,
 stk. 2 Ð at medlemsstaterne indfùrer alternative (i for-
 hold til den normale miljùvurdering) vurderingsproce-
 durer (eller benytter sig af sådanne procedurer)?
 Såfremt dette spùrgsmål besvares bekrñftende, ùnskes Ved kendelse afsagt den 18. december 1997, indgået til
 det oplyst: Domstolens Justitskontor den 24. december 1997, har Ver-
 waltunsgerichtshof, éstrig, i sagerne 1) Evangelischer
 a) hvilke vñsentlige krav, eventuelt mindstekrav, Krankenhausverein Wien mod Abgabenberufungskommis-
 denne vurdering skal opfylde for at vñre i overens- sion Wien og 2) Ikera Warenhandelsgesellschaft mbH mod
 stemmelse med direktivets mål, og navnlig Oberösterreichische Landesregierung forelagt De Europñ-
 iske Fñllesskabers


text:
Domstol en anmodning om prñjudiciel
 b) om det er en vñsentlig betingelse ved vurderingen afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 af et projekts indvirkning på miljùet, at offentlig-
 heden har haft lejlighed til at deltage i proceduren,
 jf. direktivets artikel 6.
 1) Er artikel 33, stk. 1, i Rådets sjette direktiv af 17. maj
 4) Kan artikel 1, stk. 5, i direktiv 85/337/EéF fortolkes 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 således, at denne bestemmelse også omfatter projekter, ning om omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mervñrdiaf-
 selv om disses gennemfùrelse på den ene side er fore- giftssystem: ensartet beregningsgrundlag (77/388/
 skrevet i en plan, der er godkendt ved lov, men projek- EéF) (1) til hinder for at opretholde en afgift, som
 terne på den anden side godkendes under en sñrskilt opkrñves ved levering mod vederlag af konsumis, der
 forvaltningsprocedure? indeholder frugter eller serveres med frugter, og af
 drikkevarer, i begge tilfñlde inklusive medfùlgende
 emballage og tilbehùr, nemlig med 10 % af vederlaget
 Hvilke mindstekrav i henseende til miljùvurderingen ved konsumis og alkoholholdige drikkevarer og 5 % af
 skal en procedure for vedtagelsen af en »national lov« vederlaget ved alkoholfri drikkevarer, hvorved vederla-
 opfylde for at nå »de mål, der forfùlges ved dette get skal beregnes i overensstemmelse med de relevante
 direktiv, herunder at stille oplysninger til rådighed«? bestemmelser om omsñtningsafgifter, men omsñt-
 ningsafgiften, drikkepenge og afgiften af drikkevarer
 5) Skal undtagelsen i direktivets artikel 1, stk. 4, bringes i ikke medregnes til vederlaget?
 anvendelse, når lufthavnen benyttes såvel til civile som
 militñre formål?
 Gñlder der i den forbindelse et kriterium om, at luft- 2) Er artikel 3, stk. 2, henholdsvis artikel 3, stk. 3, andet
 havnen overvejende benyttes til det ene eller andet for- punktum, i Rådets direktiv 92/12/EéF af 25. februar
 mål, eller er det tilstrñkkeligt for at gùre undtagelse, 1992 (2) (punktafgiftsdirektivet) til hinder for at opret-
 at lufthavnen også benyttes til militñre formål? holde en afgift som den ovenfor under 1) beskrevne?


text:
7.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 41/21
 sammensat af prñsidenten, A. Saggio, og dommerne 2. Kommissionen betaler sagsùgeren bosñttelsespenge i
 V. Tiili og Moura Ramos; justitssekretñr: fuldmñgtig A. henhold til artikel 5, stk. 3, i bilag VII til vedtñgten,
 Mair, den 18. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion med renter på 8 % p.a. fra kravets fremsñttelse.
 lyder således:
 3. I ùvrigt frifindes Kommissionen.
 1) Kommissionens afgùrelse, som meddelt ved memoran-
 dum af 17. maj 1995, om afslag på betaling af bosñt-
 telsespenge, annulleres. 4. Kommissionen betaler sine egne omkostninger og halv-
 delen af sagsùgerens omkostninger. Sagsùgeren betaler
 halvdelen af sine egne omkostninger.
 2) Kommissionen betaler sagsùgeren det belùb, som fùl-
 ger af bestemmelsen i artikel 5, stk. 3, i bilag VII til (1) EFT C 180 af 22.6.1996
 vedtñgten med tillñg af rente 8 % p.a. fra ansùgnings-
 tidspunktet.
 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 26. november 1997 af Alitalia mod
 (1) EFT C 64 af 2.3.1996.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-296/97)
 (98/C 41/45)
 (Processprog: italiensk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 18. december 1997
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 i sag T-57/96, Livio Costantini mod Kommissionen for De der den 26. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 Europñiske Fñllesskaber (1) for De Europñiske Fñllesskaber af Alitalia, ved advoka-
 terne Antonio Tizzano og Gian Michele Roberti, Napoli,
 (Tjenestemñnd Ð ñndring af tjenestestedet Ð tilbageven-
 Mario Siragusa, Rom, Giuseppe Scassellati Sforzolini,
 den til det oprindelige tjenestested Ð bosñttelsespenge Ð
 Bologna, Matteo Bay, Milano, og Matteo Beretta, Ber-
 dagpenge)
 gamo, og med valgt adresse i Luxembourg hos advoka-
 (98/C 41/44) terne Elvinger Hoss & Prussen, 2, place Winston Chur-
 chill.
 (Processprog: italiensk)
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 I sag T-57/96, Livio Costantini, der er tjenestemand i Ð Kommissionens beslutning af 15. juli 1997 om Alita-
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Det lias rekapitalisering annulleres i sin helhed.
 Fñlles Forskningscenter i Ispra, ved advokat med mùderet
 for Den Italienske Republiks Corte di Cassazione Giu-
 seppe Marchesini, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Ernest Arendt, 8-10 rue Mathias Hardt, mod Subsidiñrt:
 Kommissionen for de Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtiget: Gianluigi Valsesia), angående en påstand om
 annullation af Kommissionens afvisning af at udbetale Ð annulleres betingelserne for godkendelse af stùtten i
 bosñttelsespenge og dagpenge ved hans tilbagevenden til beslutningens artikel 1, stk. 2-8
 det oprindelige tjenestested efter en periode, hvor han
 gjorde tjeneste uden for institutionen, har Retten (Fùrste
 Afdeling), sammensat af prñsidenten, A. Saggio, og dom- Ð ligeledes annulleres den betingelse, der består i, at det
 merne V. Tiili og R. M. Moura Ramos; justitssekretñr: pålñgges Alitalia selv at påtage sig forpligtelserne i for-
 fuldmñgtig A. Mair, den 18. december 1997 afsagt dom, bindelse med fùrtidspensioneringsordningen i henhold
 hvis konklusion lyder således: til lovdekret nr. 546/1996
 1. Kommissionens afvisning af at udbetale bosñttelses- Ð Europa-Kommissionen tilpligtes at erstatte de udgifter,
 penge til sagsùgeren annulleres. Alitalia har afholdt under nñrvñrende sag.


text:
10.5.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 112/19
 Kommissionen er følgelig af den opfattelse, at artikel R. 5142- Anbringender og væsentligste argumenter
 15 i den franske Code de la santé publique direkte eller
 indirekte, øjeblikkeligt eller potentielt, kan hindre samhandelen
 i Fællesskabet, og at den således er en foranstaltning med I august 1997 opfyldte Irish Sugar sine forpligtelser i medfør
 tilsvarende virkning, der er forbudt i artikel 28 EF. af Kommissionens beslutning 97/624/EF af 14. maj 1997 og
 betalte den bøde, selskabet var blevet pålagt. Retten i Første
 Instans nedsatte siden bøden ved dom af 7. oktober 1999. Da
 Den franske lovgivning er diskriminerende og kan således kun Greencore (Irish Sugars moderselskab) fremsendte oplysninger
 begrundes af et af de hensyn af almen interesse, der er anført i om sin bankkonto med henblik på, at den del af bøden, der
 artikel 30 EF. var opkrævet med urette, kunne blive tilbagebetalt, anmodede
 Greencore samtidig om bekræftelse af, at der ville blive udbetalt
 renter heraf. Den 4. januar 2000 tilbagebetalte Kommissionen
 Det bemærkes imidlertid, at selv om der ses bort fra den hovedstolen uden renter og afslog dermed efter sin egen
 diskriminerende karakter, er den omtvistede foranstaltning opfattelse at opfylde rentekravet.
 ikke begrundet. I det indre marked kan den blotte fremmede
 oprindelse af et fællesskabsprodukt nemlig ikke give anledning
 til en mistanke om, at det ikke er i overensstemmelse med
 reglerne. Greencore reagerede ikke før efter dommen i sag T-171/
 99 »Corus« af 10. oktober 2001, hvori Retten fastslog, at
 Kommissionen skulle betale renter af en bøde, der var opkrævet
 Selv hvis det formodes, at denne foranstaltning er tilskyndet af med urette. Den 1. november 2001, næsten to år efter
 beskyttelsen af menneskers liv og sundhed, kan kontrol af, at tilbagebetaling af den del af bøden, der var opkrævet med
 der findes en markedsføringstilladelse, opnås lige så effektivt urette, anmodede Greencore under henvisning til Corus-
 ved en ordning, der viser sig mindre hindrende for samhande- dommen om betaling af renter af det bødebeløb, der var
 len i Fællesskabet — f.eks. ved en ordning, der er baseret på tilbagebetalt. Ved skrivelse af 11. februar 2002 meddelte
 kontrol af markedsføringstilladelsernes numre, som står på Kommissionen Greencore, at Kommissionen, da Greencore
 lægemidlernes ydre pakning. den 27. oktober 1999 anmodede om betaling af renter af den
 del af bøden, der var opkrævet med urette, kun tilbagebetalte
 hovedstolen og derfor allerede havde afslået at betale renter
 den pågældende dato.
 Ved Retten rejste Kommissionen formalitetsindsigelse, idet den
 gjorde gældende, at skrivelsen af 11. februar 2002 på ingen
 måde havde ændret sagsøgerens retsstilling. Kommissionen
 Appel iværksat den 19. marts 2003 af Kommissionen for
 anførte, at skrivelsen kun informerede sagsøgeren om, at
 De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af kendelse afsagt
 denne havde undladt at anfægte Kommissionens beslutning af
 den 7. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 4. januar 2000 om ikke at betale renter, og at sagsøgeren
 Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-135/02 (1), Green-
 derfor var afskåret fra at anfægte afgørelsen nu ved hjælp af en
 core


text:
Group plc mod Kommissionen for De Europæiske
 dom, som en anden virksomhed havde opnået under en anden
 Fællesskaber
 sag for Retten.
 (Sag C-123/03 P)
 Kommissionen har gjort gældende, at Retten gjorde sig skyldig
 (2003/C 112/33) i urigtig retsanvendelse, da den forkastede formalitetsindsigel-
 sen. Efter Kommissionens opfattelse tilsidesatte Retten arti-
 kel 230 EF ved at antage en sag angående påstand om
 annullation af en retsakt, der ikke kan anfægtes, til realitetsbe-
 handling, fordi den ikke indebærer en klar ændring i sagsøge-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts rens retsstilling. Ifølge Kommissionen er skrivelsen af 11. fe-
 2003 iværksat appel af Kommissionen for De Europæiske bruar 2002 kun en meddelelse til sagsøgeren om, at denne
 Fællesskaber ved K. Wiedner, som befuldmægtiget, og med burde have anfægtet beslutningen af 4. januar 2000 om at
 valgt adresse i Luxembourg, til prøvelse af kendelse afsagt den afslå at betale renter. Dette ændrer på ingen måde sagsøgerens
 7. januar 2003 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første stilling, eftersom Kommissionen ikke derved har taget stilling
 Instans (Anden Afdeling) i sag T-135/02, Greencore Group plc til eller taget fornyet stilling til sagsøgerens ret til at få godtgjort
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. renter. Endvidere er der ingen væsentlige nye oplysninger, der
 skulle have medført, at Kommissionen genovervejede sin
 oprindelige stilling.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 — Kendelsen af 7. januar 2003 annulleres, og sagen afvises. (1 ) EFT C 169 af 13.7.2002, s. 38.
 — Sagsøgeren tilpligtes at betale sagsomkostningerne både
 ved Retten i Første Instans og Domstolen.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/51
 Sag anlagt den 27. marts 2009 — B mod Parlamentet
 (Sag F-26/09)
 2009/C 153/98
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: B (Bruxelles, Belgien) (ved avocat E. Boigelot)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren 12 000 EUR for den skade, som hun har lidt dels som følge af psykisk og faglig chikane, dels fordi der ikke er foretaget nogen intern administrativ undersøgelse ved et uafhængigt organ.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Parlamentet tilpligtes at betale sagsøgeren 12 000 EUR for den skade (ikke-økonomisk skade, skade på hendes politiske omdømme og karrieremuligheder, skade på hendes værdighed og helbred), som hun har lidt dels som følge af psykisk og faglig chikane i ansættelsesperioden, dels fordi der ikke er foretaget nogen intern administrativ undersøgelse ved et uafhængigt organ.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/33
 Rettens kendelse af 26. oktober 2016 — Vitra Collections mod EUIPO — Consorzio Origini (formen på en stol)
 (Sag T-455/15) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - tilbagetagelse af ugyldighedsbegæringen - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 014/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Vitra Collections AG (Muttenz, Schweiz) (ved advokaterne V. von Bomhard og J. Fuhrmann)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (først ved P. Bullock, derefter ved D. Hanf, og endelig ved D. Hanf og S. Bonne, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Consorzio Origini per l’Internazionalizzazione (Firenze, Italien) (ved advokat S. Rizzo)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. marts 2015 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 664/2011-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Consorzio Origini og Vitra Collections AG.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Vitra Collections AG og Consorzio Origini per I’Internazionalizzazione bærer hver deres egne omkostninger og betaler hver halvdelen af de af Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 320 af 28.9.2015.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/32
 Rettens dom af 9. september 2011 — Deltafina mod Kommissionen
 (Sag T-12/06) (1)
 (Konkurrence - aftaler - det italienske marked for køb og første forarbejdning af råtobak - beslutning, der fastslår en tilsidesættelse af artikel 81 EF - fastsættelse af priser og opdeling af markedet - bødefritagelse - samarbejde - bøder - proportionalitet - overtrædelsens grovhed - formildende omstændigheder)
 2011/C 311/53
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Deltafina SpA (Orvieto, Italien) (ved advokaterne R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael, J.-F. Bellis og F. Di Gianni)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Whelan og F. Amato, dernæst ved A. Whelan og V. Di Bucci, og endelig ved É. Gippini Fournier og L. Malferrari, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller, subsidiært, nedsættelse af den bøde, som Deltafina er blevet pålagt ved artikel 2 i Kommissionens beslutning K(2005) 4012 endelig af 20. oktober 2005, om en procedure efter artikel 81, stk. 1, (EF) (sag COMP/C.38.281/B.2 — Råtobak — Italien).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Deltafina SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006.


text:
15.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 59/20
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 17. december 2015 — Lysoform Dr. Hans Rosemann m.fl. mod ECHA
 (Sag T-669/15 R)
 ((Særlige rettergangsformer - REACH - tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter - optagelse af en virksomhed som leverandør af aktivstoffer på listen i henhold til artikel 95, stk. 1, i forordning (EU) nr. 528/2012 - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed))
 (2016/C 059/22)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlin, Tyskland) Ecolab Deutschland GmbH (Monheim am Rhein, Tyskland), Shülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Tyskland) og Diversey Europe Operations BV (Utrecht, Nederlandene) (ved advokaterne K. Van Maldegem, M. Grunchard og P. Sellar)
 Sagsøgt: Det Europæiske kemikalieagentur (ECHA) (ved C. Buchanan og W. Broere, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af ECHA’s afgørelse af 16. juli 2015 om at optage virksomheden B som leverandør af aktivstoffer på listen i henhold til artikel 95, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 528/2012 af 22. maj 2012 om tilgængeliggørelse på markedet og anvendelse af biocidholdige produkter (EUT L 167, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
31.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. juli 2013 — Gosselin Group NV mod Europa-Kommissionen og Stichting Administratiekantoor Portielje
 (Sag C-429/11 P) (1)
 (Appel - konkurrence - karteller - artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - det belgiske marked for internationale flyttetjenester - direkte og indirekte prisfastsættelse, opdeling af markedet og manipulation med udbudsprocedurerne - kvalificering - konkurrencebegrænsende formål - begrundelsespligt - retningslinjerne vedrørende påvirkning af handelen mellem medlemsstaterne - retlig værdi - forpligtelse til at afgrænse det relevante marked - rækkevidde - retningslinjerne for beregning af bøder (2006) - procentsats af afsætningens værdi - overtrædelsens grovhed - formildende omstændigheder - begrundelsespligt - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 25 - forældelse - gentagen overtrædelse)
 2013/C 252/11
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Gosselin Group NV (ved avocaten F. Wijckmans, H. Burez og S. De Keer)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede) og Stichting Administratiekantoor Portielje)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 16. juni 2011, forenede sager T-208/08 og T-209/08, Gosselin Group og Stichting Administratiekantoor Portielje mod Kommissionen, hvorved Retten i sag T-208/08 annullerede Kommissionens beslutning K(2008) 926 endelig af 11. marts 2008 om en procedure vedrørende anvendelse af artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/38.543 — Internationale flyttetjenesteydelser), for så vidt som den fastslog, at Gosselin Group NV deltog i en overtrædelse af artikel 81, stk. 1, EF i perioden fra den 30. oktober 1993 til den 14. november 1996, og i sag T-209/08 annullerede beslutning K(2008) 926, som ændret ved beslutning K(2009) 5810, for så vidt angår Stichting Administratiekantoor Portielje
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Gosselin Group NV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 331 af 12.11.2011.