text:
C 55/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 EéF, skal fortolkes således, at den ikke forbyder en afgift ten, der for bestemte dispositioner med henblik på
 som den regionale registreringsafgift på motorkùretùjer. omstrukturering af selskaber er fastsat i artikel 7,
 stk. 1, litra b), i direktivet om kapitaltilfùrselsafgifter,
 Rådets direktiv 73/80/EéF af 9. april 1973 om fast-
 (1) EFT C 64 af 2.3.1996.
 sñttelse af fñlles satser for kapitaltilfùrselsafgiften,
 Rådets direktiv 74/553/EéF af 7. november 1974 om
 ñndring af artikel 5, stk. 2, i direktiv 69/335/EéF, og
 Rådets direktiv 85/303/EéF af 10. juni 1985 om
 ñndring af direktiv 69/335/EéF, skal fortolkes således,
 at det ikke finder anvendelse på en national afgift, der
 skal svares af en eventuel mervñrdi af en fast ejendom,
 DOMSTOLENS DOM der fastslås på det tidspunkt, hvor ejendommen ind-
 (Sjette Afdeling) skydes i et kapitalselskab. Derimod finder direktiv 69/
 335/EéF, med senere ñndringer, anvendelse på en
 af 11. december 1997 registreringsafgift, en tinglysningsafgift og en matrikel-
 afgift.
 i sag C-42/96, SocietaÁ Immobiliare SIF SpA mod Ammini-
 strazione delle Finanze dello Stato (anmodning om prñju-
 diciel afgùrelse fra Tribunale civile e penale di Venezia
 2) Artikel 12 i direktiv 69/335/EéF, med senere ñndrin-
 (Italien)) (1)
 ger, skal fortolkes således, at en medlemsstat, uanset
 (Direktiv 69/335/EéF Ð apportindskud i form af fast forbuddet i direktivets artikel 10, i forbindelse med en
 ejendom) kapitalforhùjelse i et kapitalselskab, der gennemfùres
 som et apportindskud i form af fast ejendom, kan
 (98/C 55/09) opkrñve afgifter som f.eks. en registreringsafgift, en
 tinglysningsafgift og en matrikelafgift, idet de nñvnte
 afgifter dog ikke må vñre hùjere end dem, der i den
 (Processprog: italiensk) opkrñvende medlemsstat opkrñves i forbindelse med
 lignende dispositioner.
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive (1) EFT C 108 af 13.4.1996.
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-42/96, angående en anmodning, som Tribunale
 civile e penale di Venezia (Italien) i medfùr af EF-trakta-
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 nñvnte ret verserende sag, SocietaÁ Immobiliare SIF SpA DOMSTOLENS DOM
 mod Amministrazione delle Finanze dello Stato, at opnå
 en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af (Femte Afdeling)
 Rådets direktiv 69/335/EéF af 17. juli 1969 om kapitaltil- af 11. december 1997
 fùrselsafgifter (EFT 1969 II, s. 405), som ñndret ved
 Rådets direktiv 73/79/EéF af 9. april 1973 om ñndring af i sag C-83/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 anvendelsesområdet for den nedsatte sats for kapitaltilfùr- skaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (1)
 selsafgiften, der for bestemte dispositioner med henblik på
 omstrukturering af selskaber er fastsat i artikel 7, stk. 1, (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv
 litra b), i direktivet om kapitaltilfùrselsafgifter (EFT L 103 92/43/EéF)
 af 18.4.1973, s. 13), Rådets direktiv 73/80/EéF af 9. april (98/C 55/10)
 1973 om fastsñttelse af fñlles satser for kapitaltilfùrselsaf-
 giften (EFT L 103 af 18.4.1973, s. 15), Rådets direktiv 74/
 553/EéF af 7. november 1974 om ñndring af artikel 5, (Processprog: tysk)
 stk. 2, i direktiv 69/335/EéF (EFT L 303 af 3.11.1974,
 s. 9), og Rådets direktiv 85/303/EéF af 10. juni 1985 om
 ñndring af


text:
direktiv 69/335/EéF (EFT L 156 af 15.6.1985,
 s. 23), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 afdelingsformanden, H. Ragnemalm (refererende dom- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 mer), og dommerne G. F. Mancini og G. Hirsch; general-
 advokat: G. Cosmas; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hew-
 lett, den 11. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion I sag C-83/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 lyder således: skaber (befuldmñgtiget: Götz zur Hausen) mod Forbunds-
 republikken Tyskland (befuldmñgtigede: Ernst Röder og
 Bernd Kloke), angående en påstand om, at det fastslås, at
 1) Rådets direktiv 69/335/EéF af 17. juli 1969 om kapi- Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine pligter
 taltilfùrselsafgifter, som ñndret ved Rådets direktiv 73/ efter EF-traktaten, da den ikke inden for den fastsatte frist
 79/EéF af 9. april 1973 om ñndring af anvendelses- har sat de nùdvendige love og administrative bestemmelser
 området for den nedsatte sats for kapitaltilfùrselsafgif- i kraft for at efterkomme Rådets direktiv 92/43/EéF af
 ---pagebreak--- 20.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 55/7
 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og advokat N. Fennelly; justitssekretñr: R. Grass, den
 planter (EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7), har Domstolen 11. december 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. således:
 Gulmann (refererende dommer), og dommerne M. Wathe-
 let, J. C. Moitinho de Almeida, J.-P. Puissochet og L.
 Sevón; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretñr: R. 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i
 Grass, den 11. december 1997 afsagt dom, hvis konklu- henhold til artikel 2, stk. 1, i
 sion lyder således:
 Ð Kommissionens direktiv 93/72/EéF af 1. september
 1993 om nittende tilpasning til udviklingen af
 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine plig-
 Rådets direktiv 67/548/EéF om tilnñrmelse af
 ter efter Rådets direktiv 92/43/EéF af 21. maj 1992
 lovgivning om klassificering, emballering og etiket-
 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter,
 tering af farlige stoffer, og
 da den ikke inden for den fastsatte frist har sat de nùd-
 vendige love og administrative bestemmelser i kraft for
 at efterkomme direktivet. Ð Kommissionens direktiv 93/101/EéF af 11. novem-
 ber 1993 om tyvende tilpasning til den tekniske
 udvikling af direktiv 67/548/EéF
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost-
 ninger.
 idet det ikke inden for de fastsatte frister har udstedt
 ( ) EFT C 108 af 5.4.1997.
 1 alle de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmel-
 ser, der er nùdvendige for at efterkomme direktiverne.
 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 11. december 1997
 i sag C-190/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod Kongeriget Belgien (1) DOMSTOLENS DOM
 (Traktatbrudssùgsmål Ð manglende gennemfùrelse af (Sjette Afdeling)
 direktiv 93/72/EéF og 93/101/EF)
 af 16. december 1997
 (98/C 55/11)
 i sag C-316/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (Processprog: fransk)
 (Traktatbrud Ð direktiv 93/53/EéF, 93/54/EéF, 93/113/
 EF og 93/114/EF Ð manglende gennemfùrelse inden for
 de fastsatte frister)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) (98/C 55/12)
 I sag C-190/97,

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Kommissionen for De Europñiske Fñlles- (Processprog: italiensk)
 skaber (befuldmñgtiget: Götz zur Hausen) mod Kongeri-
 get Belgien (befuldmñgtiget: Jan Devadder), angående en
 påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsi- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 desat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direk- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 tiv 93/72/EéF af 1. september 1993 om nittende tilpas-
 ning til udviklingen af Rådets direktiv 67/548/EéF om til-
 nñrmelse af lovgivning om klassificering, emballering og I sag C-316/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 etikettering af farlige stoffer (EFT L 258 af 16.10.1993, skaber (befuldmñgtiget: Paolo Ziotti) mod Den Italienske
 s. 29) og Kommissionens direktiv 93/101/EF af 11. novem- Republik (befuldmñgtiget: afdelingschef Umberto Leanza,
 ber 1993 om tyvende tilpasning til den tekniske udvikling bistået af Oscar Fiumara), angående en påstand om, at det
 af direktiv 67/548/EéF (EFT L 13 af 15.1.1994, s. 1), idet fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine for-
 det ikke har udstedt alle de ved lov eller administrativt pligtelser i henhold til EF-traktaten samt Rådets direktiv
 fastsatte bestemmelser, der er nùdvendige for at efter- 93/53/EéF af 24. juni 1993 om minimumsfñllesskabsfor-
 komme direktiverne, har Domstolen (Femte Afdeling), anstaltninger til bekñmpelse af visse fiskesygdomme (EFT
 sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann (refere- L 175 af 19.7.1993, s. 23), Rådets direktiv 93/54/EéF af
 rende dommer), og dommerne J. C. Moitinho de Almeida, 24. juni 1993 om ñndring af direktiv 91/67/EéF om dyre-
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og L. Sevón; general- sundhedsmñssige betingelser for afsñtning af akvakultur-


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/9
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 28. juli 2011 — sagen indledt af Nordea Pankki Suomi Oyj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Korkein hallinto-oikeus — Finland)
 (Sag C-350/10) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - sjette momsdirektiv - artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3) og 5) - fritagelser - overførsler og betalinger - transaktioner i forbindelse med værdipapirer - elektroniske meddelelsestjenester til finansielle virksomheder)
 2011/C 298/16
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein hallinto-oikeus
 Parter i hovedsagen
 Nordea Pankki Suomi Oyj
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Korkein hallinto-oikeus — fortolkning af artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3) og 5), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — fritagelse for banktransaktioner — SWIFT-ydelser for bankerne
 Konklusion
 Artikel 13, punkt B, litra d), nr. 3) og 5), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at den i bestemmelsen fastsatte fritagelse for merværdiafgift ikke gælder for elektroniske meddelelsestjenester til finansielle virksomheder som de i hovedsagen omhandlede.
 (1) EUT C 246 af 11.9.2010.


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/17
 Sag anlagt den 14. februar 2013 — K-Swiss mod KHIM — Künzli SwissSchuh (kondisko med fem striber)
 (Sag T-85/13)
 2013/C 123/28
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: K-Swiss, Inc. (Californien, De Forenede Stater) (ved advokaterne R. Niebel og K. Tasma)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Künzli SwissSchuh AG (Windisch, Schweiz)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. oktober 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 174/2011-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og i givet fald intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: EF-figurmærke, der gengiver en kondisko med fem striber — EF-varemærkeregistrering nr. 4 771 978
 Indehaver af EF-varemærket: K-Swiss, Inc.
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Künzli SwissSchuh AG
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ugyldighedsbegæringen er støttet på grundene i artikel 52, stk.1, litra a), sammenholdt med artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009
 Annullationsafdelingens afgørelse: Erklærede det omtvistede EF-varemærke for ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/49
 Sag anlagt den 17. december 2001 af Kommissionen for ske Fællesskaber af Kongeriget Nederlandene ved H.G. Seven-
 De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kon- ster, C.M. Wissels og J. van Bakel, som befuldmægtigede.
 gerige
 (Sag C-489/01)
 Kongeriget Nederlandene har nedlagt følgende påstande: Kom-
 (2002/C 84/84) missionens beslutning (1) annulleres, for så vidt som fastsættel-
 sen af EF-støtten til udryddelse af klassisk svinepest i Nederlan-
 dene i 1998 indeholder en nedsættelse på 25 % af den
 godtgørelse, der betales til dyreejere. Kommissionen tilpligtes
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. de- at betale sagens omkostninger.
 cember 2001 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Christina
 Tufvesson, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1) Det fastslås, at Det Forenede Kongerige ikke har opfyldt
 sine forpligtelser i henhold til artikel 15 i Europa-
 Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF af 3. marts 1997 — Urigtigt faktisk grundlag: I de seks af Kommissionen
 om investorgarantiordninger (1), idet det ikke, for så vidt udvalgte sager er der ikke tale om sådanne uregelmæssig-
 angår Gibraltar, har vedtaget de love eller administrative heder, der har en gentagen og systematisk karakter, og
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme som kan udgøre et tilstrækkeligt faktisk grundlag for en
 direktivet, eller ikke har underrettet Kommissionen nedsættelse.
 herom.
 2) Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. — Tilsidesættelse af gældende ret: Rådets beslutning
 90/424/EØF om visse udgifter på veterinærområdet (2)
 giver ingen mulighed for en generel nedsættelse. Begrebet
 »passende« godtgørelse (artikel 3, stk. 2, syvende led, i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter beslutning 90/424/EØF) er et begreb, der hverken er
 defineret i direktiv 80/217/EØF, i beslutning 90/424/EØF
 eller andetsteds i fællesskabsretten. Kommissionens opfat-
 I henhold til artikel 249 EF er direktiver bindende for enhver telse om, at svinene ved anvendelsen af begrebet passende
 medlemsstat med hensyn til det tilsigtede mål, og dette godtgørelse, som det forstås af Nederlandene, bliver
 indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde værdiansat for højt, undlader at tage hensyn til indholdet
 direktivets frist for at efterkomme det. Fristen udløb den af og formålet med de nederlandske bestemmelser, der
 26. september 1998, uden at Det Forenede Kongerige havde finder anvendelse. Endvidere undlader Kommissionen
 gennemført de nødvendige bestemmelser til at efterkomme det med urette at tage hensyn til det skøn, der i denne
 i Kommissionens påstande nævnte direktiv, for så vidt angår henseende har hjemmel i fællesskabsbestemmelserne.
 Gibraltar.
 (1) EFT L 84 af 26.3.1997, s. 22. — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 — Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet.
 — Tilsidesættelse af begrundelseskravet.
 Sag anlagt den 24. december 2001 af Kongeriget Nederlan-
 dene mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-501/01)
 (1) Kommissionens beslutning af 17.10.2001 om den samlede EF-
 støtte til udryddelse af klassisk svinepest i Nederlandene i 1998.
 (2002/C 84/85) (2) EFT L 224, 1990, s. 19.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. de-
 cember 2001 anlagt sag mod Kommissionen


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/25
 Sag anlagt den 28. januar 2005 af William Prym GmbH & Co. KG og Prym Consumer GmbH & Co. KG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-30/05)
 (2005/C 106/57)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af William Prym GmbH & Co. KG og Prym Consumer GmbH & Co. KG, Stolberg (Tyskland), ved Rechtsanwalt H.J. Meyer-Lindemann, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning K(2004)4221 endelig udg. af 26. oktober 2004 i sag COMP/F-1/38.338-PO/Nåle annulleres for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Subsidiært annulleres den bøde på 30 000 000 EUR, som sagsøgerne er blevet pålagt, mere subsidiært nedsættes denne.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Med den anfægtede beslutning har Kommissionen fastslået, at sagsøgerne og andre virksomheder i perioden fra den 10. september 1994 til den 31. december 1999 har tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF, idet de har samordnet deres praksis og indgået en række formelt bilaterale aftaler, der tilsammen udgjorde en trepartsaftale, som havde til formål og til følge for det første at opdele det europæiske marked for hårde sy- og besætningsartikler, dvs. en opdeling på produktmarkedsniveau af markedet for håndsynings- og specialnåle på den ene side og de bredere markeder for nåle og andre markeder for hårde sy- og besætningsartikler på den anden side, og for det andet at opdele det europæiske marked for nåle, hvilket udgør en geografisk markedsopdeling af markedet for nåle.
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne gjort tre anbringender gældende. Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af retten til kontradiktion og begrundelsespligten. Efter sagsøgernes opfattelse har Kommissionen foretaget en utilstrækkelig vurdering af flere af sagsøgernes argumenter, og det er ikke klart, hvorfor Kommissionen har lagt til grund, at der er tale om en særlig grov overtrædelse. Begrundelsen for bødens størrelse er også rent formel, således at det ikke er muligt for sagsøgerne at gennemskue, om forhold, der taler til deres fordel, er blevet taget i betragtning. Sagsøgerne har endelig anført, at begrundelsen efterfølgende er blevet korrigeret.
 Med det andet anbringende har sagsøgerne anført, at der er begået en række saglige fejl i forbindelse med anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF. Sagsøger 1 burde ikke have været pålagt nogen bøde, idet denne ikke hæfter for sagsøger 2's adfærd. Desuden har Kommissionen ikke taget hensyn til, at sagsøger 2 har lidt tab på de pågældende produkter, at aftalen om en geografisk markedsopdeling var en betingelse for, at en anden deltagende virksomhed kunne få adgang til markedet for nåle med øjer, og at denne aftale derfor begrænsede en konkurrence, som slet ikke ville have kunnet eksistere uden denne. Kommissionen har endvidere undervurderet denne anden virksomheds størrelse og økonomiske styrke.
 Det tredje anbringende vedrører bødeudmålingen. Efter sagsøgernes opfattelse er en så høj bøde en straflignende sanktion, som ikke kan pålægges alene på grundlag af bestemmelserne i


text:
artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 (1), eftersom lovgiver selv tilstrækkeligt præcist har fastlagt det princip, som bødeudmålingen i detaljer skal følge. Under alle omstændigheder er bøden i strid med forordningens artikel 23, stk. 2, idet den udgør mere end 10 % af begge sagsøgeres samlede omsætning og er helt ude af proportioner med de økonomiske virkninger af overtrædelsen samt med de bøder, de øvrige deltagende virksomheder er blevet pålagt. Sagsøgerne er endvidere blevet stillet dårligere gennem den vilkårlige sammenlægning af sagen »Sy- og besætningsartikler: Nåle« og sagen »Sy- og besætningsartikler: Låse«. Endelig har Kommissionen forsømt at tage hensyn til forskellige formildende omstændigheder, som taler til sagsøgernes fordel, og at indrømme dem en bødenedsættelse som følge af, at de ikke har bestridt de faktiske omstændigheder.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1).


text:
30.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 398/54
 Rettens dom af 7. oktober 2015 — JP Divver Holding Company mod KHIM (EQUIPMENT FOR LIFE)
 (Sag T-642/14) (1)
 ((EF-varemærker - international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret - ordmærket EQUIPMENT FOR LIFE - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 398/68)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: JP Divver Holding Company Ltd (Newry, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne A. Franke og E. Bertram)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. juni 2014 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 64/2014-2) vedrørende international registrering, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret, af ordmærket EQUIPMENT FOR LIFE
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 JP Divver Holding Company Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 431 af 1.12.2014.


text:
7.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. juli 2015 — NLB Leasing d.o.o. mod Republika Slovenija (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Vrhovno sodišče — Slovenien)
 (Sag C-209/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - moms - direktiv 2006/112/EF - levering af varer eller ydelser - leasingkontrakt - tilbagelevering af en fast ejendom, der er omfattet af en leasingkontrakt, til leasinggiveren - begrebet »annullation, afbestilling, ophævelse, ikke-betaling eller kun delvis betaling« - leasinggiverens ret til nedsættelse af afgiftsgrundlaget - dobbelt afgiftsopkrævning - særskilte ydelser - princip om afgiftens neutralitet))
 (2015/C 294/13)
 Processprog: slovensk
 Den forelæggende ret
 Vrhovno sodišče
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: NLB Leasing d.o.o.
 Sagsøgt: Republika Slovenija
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, stk. 1, artikel 14 og artikel 24, stk. 1, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at i det tilfælde, hvor en leasingkontrakt vedrørende en fast ejendom enten bestemmer, at ejendomsretten skal overføres til leasingtageren ved kontraktens udløb, eller at de væsentlige rettigheder til denne ejendom skal stilles til rådighed for leasingtageren, idet denne herved bl.a. får overført hovedparten af de afkast og risici, der er forbundet med den juridiske ejendomsret til ejendommen, og idet den forrentede sum af leasingafdragene i praksis svarer til markedsværdien af godet, skal den transaktion, som følger af en sådan kontrakt, sidestilles med erhvervelse af et investeringsgode.
 2)
 Artikel 90, stk. 1, i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke gør det muligt for en afgiftspligtig person at nedsætte sit afgiftsgrundlag, når den pågældende faktisk har modtaget samtlige betalinger som modydelse for den af personen leverede ydelse, eller når den anden kontraherende part, uden at kontrakten er blevet ophævet eller annulleret, ikke længere skylder vedkommende den aftalte pris.
 3)
 Princippet om afgiftens neutralitet skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at dels en leasingydelse vedrørende faste ejendomme, dels en overdragelse af disse faste ejendomme til et tredje selskab (i forhold til leasingkontrakten) beskattes særskilt i merværdiafgiftsmæssig henseende, for så vidt som disse transaktioner ikke kan anses for at udgøre en enkelt ydelse, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 202 af 30.6.2014.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/22
 Sag anlagt den 12. juni 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-283/07)
 (2007/C 199/34)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Zadra og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1, litra a), i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (1) som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (2), idet den har vedtaget og opretholdt følgende bestemmelser:
 —
 artikel 1, stk. 25-27, og artikel 1, stk. 29, litra a), i lov nr. 308 af 15. december 2004 og
 —
 artikel 1, stk. 29, litra b), i lov nr. 308 af 15. december 2004 samt artikel 183, stk. 1, litra s), og artikel 229 i lovdekret nr. 152 af 3. april 2006,
 hvorved henholdsvis visse former for skrot beregnet til anvendelse i jern- og metalvirksomheder samt affaldsbrændstoffer af høj kvalitet (CDR-Q) umiddelbart unddrages fra anvendelsesområdet for den italienske lovgivning om affald til gennemførelse af direktivet.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har gjort gældende, at artikel 1, stk. 25-27, og artikel 1, stk. 29, i lov nr. 308 samt artikel 183, stk. 1, litra s), og artikel 229 i lovdekret nr. 152, hvorefter skrot beregnet til anvendelse i metalvirksomhed og affaldsbrændstoffer af høj kvalitet (CDR-Q) systematisk og umiddelbart holdes uden for begrebet affald, i betragtning af Domstolens praksis medfører en uberettiget begrænsning af definitionen af affald i henhold til direktiv 75/442 og dermed af dette direktivs anvendelsesområde, hvorved dettes effektive virkning uundgåeligt skades. Disse bestemmelser er derfor i strid med samme direktiv, som ikke kan fraviges ved en national retsforskrift, og som ikke foreskriver, at de ovennævnte genstande og stoffer kan udelukkes fra direktivets anvendelsesområde.
 Den italienske lovgiver har efter den lovbestemte formodning om, at sådanne genstande og stoffer, som er defineret i de pågældende bestemmelser, altid skal betegnes som råstoffer, bestemt, at skrot beregnet til anvendelse i metalvirksomhed samt CDR-Q er undtaget fra affaldsbegrebet. Denne bestemmelse begrænser uundgåeligt den dynamiske og funktionelle definition, der er fastsat i direktivet. Bestemmelsen udelukker nemlig, at tilstedeværelsen af »affald« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktiv 75/442, kan »godtgøres ved omstændighederne som helhed«, hvorved det for hver enkelt sag skal kunne afgøres, om der er tale om affald i henhold til direktivet.
 Den systematiske udelukkelse af sådanne affaldsprodukter fra direktivets anvendelsesområde er ikke blot til skade for direktivets effektive virkning og nærmere bestemt den ordning for kontrol med affaldsbehandlingen, der er oprettet ved direktivet med henblik på beskyttelse af miljøet, men betyder, at disse affaldsprodukter ikke er omfattet af miljølovgivningen, hvis anvendelsesområde netop er fastsat under henvisning til begrebet affald som bestemt i direktivet. En sådan udelukkelses potentielle følger og skader på miljøet går således væsentligt ud over, hvad der ville følge af en manglende anvendelse af selve direktivet.
 (1) EFT L


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/16
 Rettens dom af 27. september 2012 — Vermeer Infrastructuur mod Kommissionen
 (Sag T-353/06) (1)
 (Konkurrence - karteller - det nederlandske marked for asfalt - beslutning, der fastslår en tilsidesættelse af artikel 81 EF - forekomsten og kvalificeringen af en aftale - konkurrencebegrænsning - retningslinjer for anvendelsen af EF-traktatens artikel 81 på horisontale samarbejdsaftaler - beregningen af bøder - overtrædelsens grovhed og varighed - begrundelsespligt - ret til forsvar)
 2012/C 355/29
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Vermeer Infrastructuur BV (Hoofddorp, Nederlandene) (ved advokat M. Slotboom)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved A. Bouquet og A. Nijenhuis, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne F. Wijckmans, F. Tuytschaever og L. Gyselen, derefter ved A. Bouquet, A. Nijenhuis og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede, bistået af F. Wijckmans og F. Tuytschaever)
 Sagens genstand
 Principalt en påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38.456 — Asfalt (Nederlandene)), særligt for så vidt som den vedrører sagsøgeren, og subsidiært en påstand om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Vermeer Infrastructuur BV betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 20 af 27.1.2007.


text:
C 200/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 23.8.2003
 Sag anlagt den 25. juni 2003 af Kommissionen for De — Implants (International) Ltd tilpligtes at betale 52,91 EUR
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige (tooghalvtreds euro enoghalvfems cents) per dag i rente
 Storbritannien og Nordirland fra den 1. maj 2003 indtil den dato, hvor gælden fuldt ud
 er tilbagebetalt.
 (Sag C-277/03)
 — Implants (International) Ltd tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 (2003/C 200/34)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. juni Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 2003 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbritannien
 og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske Fælles- Sagsøgte var i henhold til artikel 3, stk. 1, litra a), i de
 skaber ved Xavier Lewis og Minas Konstantinidis, som befuld- generelle betingelser (kontraktens bilag II) forpligtet til at
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg. fordele det oprindelige forskud mellem de kontraherende parter
 og/eller RTD Performers (virksomheder, der er aktive på for
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: området for forskning og teknologisk udvikling) inden for
 30 dage fra modtagelsen af midlerne. Sagsøgte undlod dette
 1. Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og og trak sig ud af projektet. I henhold til kontrakten skulle alle
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til betalinger betragtes som forskud indtil det sidste projekt, der
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af skulle gennemføres/leveres, var godkendt. Sagsøgte er derfor
 18. september 2000 om udrangerede køretøjer (EFT forpligtet til at tilbagebetale forskuddet til Kommissionen, og at
 L 269 af 21.10.2000, s. 34), idet det ikke har vedtaget godtgøre sine omkostninger i forbindelse hermed.
 de nødvendige love og administrative bestemmelser med
 henblik på at efterkomme direktivet, herunder navnlig Sagsøgte har indtil den 31. august 2002 haft mulighed for at
 direktivets artikel 10, stk. 1, samt traktaten om oprettelse nedlægge påstand om erstatning for sine udgifter, og at
 af De Europæiske Fællesskaber. indsende de nødvendige tekniske rapporter til støtte for en
 sådan påstand. Dette har sagsøgte ikke gjort og har derfor
 2. Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland mistet sin ret til at nedlægge påstand om erstatning for enhver
 tilpligtes at betale sagens omkostninger. form for udgifter til projektet. Sagsøgte kan således ikke med
 henvisning til sådan en påstand forlange, at der skal ske fradrag
 i forskuddet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 21. april 2002.
 Sag anlagt den 3. juli 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-287/03)
 Sag anlagt den 26. juni 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Implants (International) Ltd (2003/C 200/36)
 (Sag C-279/03)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. juli
 2003 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kommissionen for
 (2003/C 200/35) De Europæiske Fællesskaber ved M. Patakia og N.B. Rasmussen,
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juni Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 2003 anlagt sag mod Implants (International) Ltd af Kommis- følgende påstande:
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Lyal og
 C.


text:
Giolito, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 1. Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forplig-
 Luxembourg.
 telser, der påhviler det i henhold til artikel 49 EF, idet det
 på diskriminerende og uforholdsmæssig streng måde
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt stiller krav om, at produkter og tjenesteydelser, der
 følgende påstande: erhverves af en forbruger, og produkter og tjenesteydelser,
 der leveres gratis eller til reduceret pris inden for
 — Implants (International) Ltd tilpligtes at betale Kommis- rammerne af en bonusordning, skal være »tilsvarende« og
 sionen et beløb på 294 958,51 EUR (tohundredeogfire- hidrøre fra »samme sælger«, som en forudgående betin-
 oghalvfemstusinde nihundredeogotteoghalvtreds euro gelse for anvendelsen af en bonusordning, der indebærer
 enoghalvtreds cents), heraf udgør 284 000 EUR det grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser mellem
 skyldige beløb og 10 958,51 EUR er morarente. virksomheder.
 ---pagebreak--- 23.8.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 200/21
 2. Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin- Derfor kan hensynet til beskyttelse af forbrugeren og god
 ger. handelsskik ikke længere påberåbes.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Slettelse af sag C-193/02 (1)
 Anvendelsen af betingelserne om »tilsvarende« og »samme
 (2003/C 200/37)
 sælger«, som omhandlet i den belgiske lov om markedsføring
 samt om oplysning og beskyttelse af forbrugerne, i forbindelse
 med indførelse af en bonusordning, der indebærer grænseover- Ved kendelse af 4. marts 2003 har præsidenten for De
 skridende udveksling af tjenesteydelser mellem virksomheder, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-193/02,
 fremkalder vilkårlige og sågar diskriminerende virkninger, Kongeriget Nederlandene mod Kommissionen for De Europæ-
 eftersom disse betingelser i praksis i meget vidt omfang omgås iske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 af virksomheder med hjemsted i Belgien, som har et eget
 distributionsnet med tilknyttede salgssteder. Ydermere og under
 alle omstændigheder er disse betingelser uforholdsmæssige. (1) EFT C 191 af 10.8.2002.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/38
 Rettens dom af 26. november 2015 — Comunidad Autónoma de Cataluña og CTTI mod Kommissionen
 (Sag T-465/13) (1)
 ((Statsstøtte - digital-tv - støtte til implementering af jordsendt digital-tv i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder i Spanien - afgørelse, der erklærer støtten delvis forenelig og delvis uforenelig med det indre marked - fordel - tjenesteydelse af almen økonomisk interesse - artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF - ny støtte))
 (2016/C 027/44)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøgere: Comunidad Autónoma de Cataluña (Spanien) og Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (Hospitalet de Llobregat, Spanien) (først ved advokaterne J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Muñoz de Juan og M. Reverter Baquer, derefter ved advokaterne J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Reverter Baquer og A. Lamadrid de Pablo, og endelig ved advokaterne J. Buendía Sierra, M. Reverter Baquer og A. Lamadrid de Pablo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved É. Gippini Fournier, B. Stromsky og P. Němečková, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: SES Astra (Betzdorf, Luxembourg) (ved advokaterne F. González Díaz, F. Salerno og V. Romero Algarra)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2014/489/EU af 19. juni 2013 om statsstøtte SA.28599 ((C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)) iværksat af Kongeriget Spanien til implementering af jordsendt digital-tv i fjerntliggende og mindre urbaniserede områder (uden for Castilla-La Mancha) (EUT L 217, s. 52).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Comunidad Autónoma de Cataluña (Spanien) og Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens og SES Astras omkostninger.
 (1) EUT C 304 af 19.10.2013.


text:
29.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 189/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 17. april 2013 — Johan Deckmyn og Vrijheidsfonds VZW mod Helena Vandersteen m.fl.
 (Sag C-201/13)
 2013/C 189/11
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Johan Deckmyn og Vrijheidsfonds VZW
 Sagsøgt: Helena Vandersteen, Christiane Vandersteen, Liliana Vandersteen, Isabelle Vandersteen, Rita Dupont, Amoras II CVOH og WPG Uitgevers België
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er begrebet »parodi« et selvstændigt EU-retligt begreb?
 2)
 Hvis ja, skal en parodi opfylde følgende betingelser eller have følgende kendetegn:
 —
 have sin egen oprindelige karakter (originalitet)
 —
 på en sådan måde, at parodien ikke med rimelighed kan tilskrives ophavsmanden til det oprindelige værk
 —
 have til formål at more eller latterliggøre, uanset om den eventuelle kritik, der herved udøves, rammer det oprindelige værk eller nogen anden genstand eller person
 —
 angive kilden til det parodierede værk?
 3)
 Skal et værk derudover også opfylde andre betingelser eller have andre kendetegn for at kunne betegnes som en parodi?


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/35
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 11. juni 2009 — Ketselidou mod Kommissionen
 (Sag F-81/08) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - søgsmål - dom afsagt af en af Fællesskabets retsinstanser - væsentlig ny omstændighed - foreligger ikke)
 2009/C 193/59
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Zoe Ketselidou (Bruxelles, Belgien) (ved avocat S.A. Pappas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Martin og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af den stiltiende afvisning af sagsøgerens ansøgning om en ændring af beregningen af de pensionsgivende tjenesteår, som skal tages i betragtning ved overførslen til fællesskabsordningen af de pensionsrettigheder, hun har erhvervet i Grækenland
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Zoe Ketselidou betaler alle sagens omkostninger.
 (1) EUT C 313 af 6.12.2008, s. 59.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/32
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 21. marts 2013 — van der Aat m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-111/11) (1)
 (Personalesag - løn - årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte - vedtægtens artikel 64, 65, og 65a - bilag XI til vedtægten - forordning (EU) nr. 1239/2010 - justeringskoefficienter - tjenestemænd, der gør tjeneste i Ispra)
 2013/C 147/59
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: van der Aat m.fl. (Besozzo, Italien) (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, og D. Abreu Caldas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og D. Martin, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af sagsøgernes lønsedler for februar måned 2011 og af lønsedlerne for de efterfølgende måneder, hvori der anvendes den nye justeringskoefficient for Varese, jf. Rådets forordning (EU) nr. 1239/2010 af 20. december 2010
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union, som er interveneret i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 6 af 7.1.2012, s. 27.


text:
Nr. C 87/10 I DA I De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 4 . 95
 søgerne traf i 1986, og om, at beslutningen annulleres med DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 virkning fra den 10. juli 1991 , samt om, at Kommissionen den 8 . marts 1995
 tilpligtes at betale saldobeløbet af fællesskabstilskuddet,
 som sagsøgerne gør gældende at have krav på i forbindelse i sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH mod Kommissionen
 med projekt nr. 860012/P1 , har Retten (Første Afdeling), for De Europæiske Fællesskaber i 1 )
 sammensat af præsidenten, J. L. Cruz Vilaça, og dommerne (Fiskeri — aftale EØF/Marokko — udstedelse aflicenser —
 H. Kirschner og A. Kalogeropoulos, justitssekretær: fuld akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse —
 mægtig J. Palacio Gonzålez, den 7. marts 1995 afsagt dom, relativ stabilitet — berettiget forventning)
 hvis konklusion lyder således: ( 95/C 87/22 )
 1 ) Kommissionens beslutning om at nedsœtte tilskuddet
 fra Den Europæiske Socialfond til projektet nr. 86001 2/ (Processprog: tysk)
 PI vedrørende erhvervsuddannelsesforanstaltninger i
 Portugal i 1986 annulleres. I sag T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH, Schenefeld (Tyskland ),
 først ved advokat Heinrich-Werner Goltz, og derefter
 2 ) I øvrigt frifindes Kommissionen. advokat Rafael Barber-Llorente, Hamburg, mod Kommis
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede:
 T. van Rijn og U. Wölker ), angående en påstand om, at
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger. Kommissionens afvisning af at forelægge den af sagsøgeren
 indgivne licensansøgning for de marokkanske myndigheder,
 (!) EFT nr. C 142 af 4 . 6 . 1992 . jf. bilag I til aftalen om forbindelserne mellem Det Europæi
 ske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko på
 havfiskeriområdet, som blev godkendt ved Rådets forord
 ning ( EØF ) nr. 2054/88 af 23 . juni 1988 (2 ) og nr. 3954/92
 af 19 . december 1992 ( 3 ), annulleres, har Retten ( Fjerde
 Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts,
 og dommerne R. Schintgen og R. García-Valdecasas;
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts 1995 afsagt dom, hvis
 den 8 . marts 1995
 konklusion lyder således:
 i sag T-34/93 , Société générale mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (*) 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Konkurrence — krav om oplysninger i form af en beslut
 ning i henhold til artikel 1 1, stk. S, i forordning nr. 17 —
 begrundelse — retten til kontradiktion) 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 ( 95/C 87/21 )
 (!) EFT nr. C 231 af 27. 8 . 1993 .
 ( 2 ) EFT nr. L 181 af 12 . 7. 1988 , s. 1 .
 (Processprog: fransk) ( 3 ) EFT nr. L 407 af 31 . 12 . 1992 , s . 1 .
 I sag T-34/93 , Société générale, Paris, ved advokat Robert
 Saint-Esteben, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: E.
 Traversa og H. Lehman ), angående en påstand om dels
 annullation af Kommissionens beslutning af 1 . april 1993
 om en procedure i


text:
henhold til artikel 11 , stk. 5 , i Rådets KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 forordning nr. 17 og dels om erstatning for det tab, som den 13 . januar 1995
 sagsøgeren hævder at have lidt på grund af denne beslut
 ning, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelings i sag T-524/93, Humphrey Hennessy m.fl. mod Rådet for
 formanden, K. Lenaerts, samt dommerne R. Schintgen og R. Den Europæiske Union og Kommissionen for De Euro
 García-Valdecasas; justitssekretær: H. Jung, den 8 . marts pæiske Fællesskaber ( J )
 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Delvis slettelse)
 ( 95/C 87/23 )
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Processprog: engelsk)
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (M EFT nr. C 188 af 10 . 7. 1993 . I sag T-524/93 , Humphrey Hennessy, Timoleague (Irland ),
 og de andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til
 kendelsen, ved solicitor Oliver Ryan-Purcell ved James
 O'Reilly, SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt
 ---pagebreak--- 8 . 4 . 95 1 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 87/11
 adresse i Luxembourg hos Fyfe Business Centre, 29 , rue 1 . Patrick Nash og de andre mælkeproducenter, der er
 Jean-Pierre Brasseur, mod Rådet for Den Europæiske Union nævnt i bilaget til nærværende kendelse, med undtagelse
 ( befuldmægtigede : A. Brautigam og M. Bishop ) og Kom af Patrick Griffin, slettes af listen over sagsøgere i sag
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægti T-S25/93 .
 gede: D. Booß, C. Docksey og H. J. Rabe ), hvori der i medfør
 af EØF-traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er
 nedlagt påstand om erstatning for den skade, sagsøgerne 2 . Hver part bærer sine omkostninger.
 mener at have lidt som følge af anvendelsen af Rådets
 forordning (EØF) nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om
 almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i (!) EFT nr. C 328 af 4 . 12 . 1993 .
 (2 ) EFT nr . L 90 af 1 . 4 . 1984, s . 13 .
 forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og
 mejeriprodukter (2 ), har Rettens præsident den 13 . januar
 1995 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 1 . Humphrey Hennessy og de andre mælkeproducenter,
 der er nævnt i bilaget til nærværende kendelse, med
 undtagelse afTerry Wall, slettes aflisten over sagsøgere i
 sag T-524/93 . KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13 . januar 1995
 2. Hver part bærer sine omkostninger. i sag T-538/93 , Patrick Houlihan m.fl. mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber i 1 )
 f 1 ) EFT nr. C 319 af 26 . 11 . 1993 . (Delvis slettelse)
 (2 ) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984 , s . 13 .
 ( 95/C 87/25 )
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-538/93 , Patrick Houlihan, Dungarvan (Irland ), og de
 andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til kendel
 sen, ved solicitor Oliver


text:
Ryan-Purcell ved James O'Reilly,
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt adresse i
 den 13 . januar 1995 Luxembourg hos Fyfe Business Centre, 29, rue Jean-Pierre
 i sag T-525/93 , Patrick Nash m.fl. mod Rådet for Den Brasseur, mod Rådet for Den Europæiske Union ( befuld
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske mægtigede : A. Brautigam og M. Bishop) og Kommissionen
 Fællesskaber ( J ) for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede : D.
 Booß, C. Docksey og H. J. Rabe ), hvori der i medfør af
 (Delvis slettelse)
 EØF-traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er nedlagt
 ( 95/C 87/24 ) påstand om erstatning for den skade, sagsøgerne mener at
 have lidt som følge af anvendelsen af Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler
 (Processprog: engelsk) for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF)
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriproduk
 ter (2 ), har Rettens præsident den 13 . januar 1995 afsagt
 I sag T-525/93 , Patrick Nash, Newcastle West (Irland ), og kendelse, hvis konklusion lyder således:
 de andre mælkeproducenter, der er nævnt i bilaget til
 kendelsen, ved solicitor Oliver Ryan-Purcell ved James
 O'Reilly, SC, og barrister Philippa Watson, og med valgt 1 . Patrick Houlihan og de andre mælkeproducenter, der er
 adresse i Luxembourg hos Fyfe Business Centre, 29, rue nævnt i bilaget til nærværende kendelse, med undtagelse
 Jean-Pierre Brasseur, mod Rådet for Den Europæiske Union af John Harris, slettes af listen over sagsøgere i sag
 ( befuldmægtiget: A. Brautigam ) og Kommissionen for De » T-538/93 .
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede: D. Booß, C.
 Docksey og H. J. Rabe ), hvori der i medfør af EØF-
 traktatens artikel 178 og artikel 215 , stk. 2, er nedlagt 2 . Hver part bærer sine omkostninger.
 påstand om erstatning for den skade, sagsøgerne mener at
 have lidt som følge af anvendelsen af Rådets forordning
 (EØF) nr. 857/84 af 31 . marts 1984 om almindelige regler (!) EFT nr. C 319 af 26 . 11 . 1993 .
 (2 ) EFT nr. L 90 af 1 . 4 . 1984, s. 13 .
 for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning ( EØF)
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriproduk
 ter (2), har Rettens præsident den 13 . januar 1995 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således :


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/38
 Sag anlagt den 17. juli 2006 — Solvay mod Kommissionen
 (Sag T-186/06)
 (2006/C 212/67)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Solvay SA (Bruxelles, Belgien) (ved lawyers O.W. Brouwer og D. Mes, og solicitors M. O'Regan og A. Villette)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning af 3. maj 2006 vedrørende en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/F/38.620 — Brintoverilte og natriumperborat) annulleres helt eller delvist, for så vidt beslutningen angår sagsøgeren, særligt for så vidt det blev fundet, at sagsøgeren tilsidesatte EF-traktatens artikel 81, stk. 1, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1, dels a) mellem den 31. januar 1994 og august 1997, dels b) mellem den 18. maj og den 31. december 2000.
 —
 De bøder, som sagsøgeren og Solvay Solexis SpA er blevet pålagt ved beslutningen, annulleres eller nedsættes væsentligt.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger i forbindelse med betalingen af hele eller dele af bøden eller ved at stille en bankgaranti.
 —
 Retten træffer enhver anden foranstaltning, som den måtte finde passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning fundet, at sagsøgeren tilsidesatte artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 ved at deltage i et kartel for brintoverilte og natriumperborat, som hovedsageligt bestod i udveksling af oplysninger mellem konkurrenterne om priser og salgsmængder, prisaftaler, aftaler om nedsættelse af produktionskapaciteten inden for EØS-området og overvågning af de konkurrencestridige tiltag.
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen var berettiget til at finde, at Solvay havde tilsidesat artikel 81 EF mellem august 1997 og 18. maj 2000, men at Kommissionen begik retlige fejl og anlagde åbenbart urigtige skøn ved anvendelsen af artikel 81, idet den fandt, at Solvay havde begået overtrædelsen dels mellem den 31. januar 1994 og august 1997 og dels mellem den 18. maj og den 31. december 2000. Disse fejl og det åbenbart urigtige skøn vedrører navnlig:
 a)
 forkert anvendelse af begreberne »aftale«, »samordnet praksis« og »enkelt vedvarende overtrædelse«.
 b)
 utilstrækkeligt bevis for sagsøgerens deltagelse i et kartel ud over de perioder, som sagsøgeren har indrømmet.
 c)
 formodningen om, at der fortsat var skadelige virkninger for konkurrencen efter den 18. maj 2000.
 d)
 urigtig vurdering af beviserne i sagsakterne for ovenstående perioder.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen ved beregningen af bøden har begået flere retlige fejl og anlagt åbenbart urigtige skøn ved anvendelsen af samarbejdsmeddelelsen (1) og forordning nr. 1/2003 (2), bl.a. vedrørende:
 a)
 fastsættelsen af tidspunktet for anmodningerne om nedsættelse af bøder og/eller fremlæggelsen af en væsentlig merværdi i den forbindelse.
 b)
 skønnet over merværdien af de beviser, som sagsøgeren har fremlagt.
 c)
 størrelsen af den bødenedsættelse, som sagsøgeren blev givet, hvorved der ifølge Solvay åbenbart ikke blev taget højde for omfanget af den bevisværdi, som Solvay havde bidraget med, ligesom Solvays væsentlige og vedvarende samarbejde.
 Desuden gør sagsøgeren gældende, at bøden var urimelig stor og uforholdsmæssig, og at Kommissionen ikke har fremlagt nogen eller, subsidiært, tilstrækkelige årsager


text:
som begrundelse for beregningen af bøden.
 Derudover gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ulovligt pålagde sagsøgerens datterselskab, Solvay Solexis SpA, en bøde.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat væsentlige processuelle krav og retten til forsvar, idet den ikke har givet fuld adgang til sagsakterne og ikke givet aktindsigt i ikke-fortrolige udgaver af besvarelserne af klagepunktsmeddelelserne fra andre parter i Kommissionens procedure.
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45 03).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 16. december 2004
 i sag C-528/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/35/EF - søtransport - sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe)
 (2005/C 45/20)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-528/03, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 18. december 2003, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: W. Wils og K Simonsson) mod Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: H.G. Sevenster et C.A.H.M. ten Dam), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne J. Makarczyk og P. Kūris (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 16. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2002/35/EF af 25. april 2002 om ændring af Rådets direktiv 97/70/EF om etablering af harmoniserede sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe med en længde på 24 meter og derover, idet det ikke har udstedt de nødvendige love og administrative bestemmelser for fuldt ud at efterkomme direktivet.
 2.
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/68
 Sag anlagt den 30. november 2009 – ATB Norte mod KHIM – Bricocenter Italia (maxi BRICOCENTER)
 (Sag T-481/09)
 2010/C 24/120
 Stævningen er affattet på: spansk
 Parter
 Sagsøger: ATB Norte, SL (Burgos, Spanien) (ved abogados P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H.L. Curtis-Oliver og G. Marín Raigal)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Bricocenter Italia Srl (Rozzano Milanofiori (Milano) Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 28. september 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1046/2008-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Bricocenter Italia S.r.l.
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »maxi BRICOCENTER« (ansøgning nr. 4 939 005), for tjenesteydelser i klasse 35.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: ATB Norte, SL.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærkerne, der indeholder ordbestanddelene »CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO« (nr. 3 262 623) og »ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO« (nr. 989 046) for tjenesteydelser i klasse 35, 37 og 39.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge.
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse og afvisning af indsigelsen i sin helhed.
 Søgsmålsgrunde: Ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of the United Kingdom (Det Forenede Kongerige) den 12. august 2011 — Mark Alemo-Herron m.fl. mod Parkwood Leisure Ltd
 (Sag C-426/11)
 2011/C 311/40
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court of the United Kingdom
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Mark Alemo-Herron, Sandra Tipping, Christopher Anderson, Stacey Aris, Audrey Beckford, Lee Bennett, Delroy Carby, Vishnu Chetty, Deborah Cimitan, Victoria Clifton, Claudette Cummings, David Curtis, Stephen Flin, Patience Ijelekhai, Rosemarie Lee, Roxanne Lee, Vivian Ling, Michelle Nicholas, Lansdail Nugent, Anne O'Connor, Shirley Page, Alan Peel, Mathew Pennington og Laura Steward
 Sagsøgt: Parkwood Leisure Ltd
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når, som i den foreliggende sag, en arbejdstager har en kontraktuel ret mod overdrageren til at drage fordel af vilkår, der fra tid til anden er forhandlet og opnået enighed om af et kollektivt forhandlingsorgan, der er en tredjepart, og en sådan ret i henhold til national ret anerkendes som værende af dynamisk snarere end af statisk karakter i forholdet mellem arbejdstageren og den overdragende arbejdsgiver, følger det da af artikel 3 i Rådets direktiv 2001/23/EF (1) af 12. marts 2001 som fortolket i dom (af 9.3.2006, sag C-499/04,) Werhof mod Freeway Traffic Systems GmbH & Co KG, Sml. I, s. 2397,
 a)
 at det kræves, at en sådan ret er beskyttet og kan håndhæves over for erhververen i tilfælde af en relevant overførsel, hvorpå direktivet finder anvendelse, eller
 b)
 at de nationale retter har ret til at fastslå, at en sådan ret er beskyttet og kan håndhæves over for erhververen i tilfælde af en relevant overførsel, hvorpå direktivet finder anvendelse, eller
 c)
 at de nationale retter ikke kan fastslå, at en sådan ret er beskyttet og kan håndhæves over for erhververen i tilfælde af en relevant overførsel, hvorpå direktivet finder anvendelse?
 2)
 Under omstændigheder, hvor en medlemsstat har opfyldt sine forpligtelser vedrørende gennemførelse af minimumskravene i artikel 3 i direktiv 2001/23, men der opstår spørgsmål, om gennemførelsesforanstaltningerne skal fortolkes således, at de går videre end disse krav på en måde, som er til fordel for de beskyttede arbejdstagere, ved at yde dynamiske kontraktuelle rettigheder, som kan gøres gældende over for overdrageren, kan medlemsstaternes retter da frit anvende national ret på fortolkningen af gennemførelsesbestemmelserne, forudsat — som altid — at en sådan fortolkning ikke er i strid med fællesskabsretten, eller skal der anvendes en anden fortolkningstilgang, og i givet fald, hvilken tilgang?
 3)
 I den foreliggende sag, hvor arbejdsgiveren ikke har påstået, at en anerkendelse af arbejdstagernes dynamiske ret i henhold til national ret til kollektivt aftalte vilkår indebærer en tilsidesættelse af denne arbejdsgivers rettigheder i henhold til artikel 11 i den europæiske konvention om menneskerettigheder og grundlæggende friheder, kan den nationale ret da frit anvende den fortolkning af TUPE, som arbejdstagerne har argumenteret for?
 (1) Rådets direktiv 2001/23/EF af 12.3.2001 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder eller bedrifter eller af dele af virksomheder eller bedrifter (EFT L 82, s.


text:
5.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 2/3
 DOMSTOLENS DOM
 af 16. december 2015
 i sag E-5/15
 Matja Kumba T M’bye m.fl. mod Stiftelsen Fossumkollektivet
 (Direktiv 2003/88/EF — arbejdstid — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed — tilrettelæggelse af arbejdstiden — hviletider — maksimal ugentlig arbejdstid — undtagelser fra minimumshvileperioderne — arbejdstagerens samtykke — spørgsmålet om, hvorvidt arbejdstageren lægges noget til last)
 (2017/C 2/03)
 I sag E-5/15, Matja Kumba T M’bye m.fl. mod stiftelsen Fossumkollektivet, hvori Eidsivating Lagmannsrett har anmodet Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at fortolke artikel 6 og artikel 22, stk. 1, litra a) og b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, har Domstolen, sammensat af præsidenten Carl Baudenbacher og dommerne Per Christiansen og Páll Hreinsson (refererende dommer), afsagt dom den 16. december 2015. Domskonklusionen lyder således:
 1.
 En gennemsnitlig ugentlig arbejdstid på 84 timer i en resocialiseringsafdeling er forenelig med artikel 6 i direktiv 2003/88/EF i de tilfælde, der er omhandlet i artikel 22, stk. 1, litra a), forudsat at arbejdstageren udtrykkeligt, frit og individuelt har givet samtykke til at udføre et sådant arbejde, og at de almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed overholdes. Dette indebærer, at når en EØS-medlemsstat gør brug af den mulighed, der er fastsat i direktivets artikel 22, stk. 1, skal den nationale lovgiver tage behørigt hensyn til arbejdstagernes fysiske og mentale trivsel. En sådan arbejdstidsordning er imidlertid kun forenelig med direktivets artikel 3 og 5, hvis betingelserne for anvendelse af undtagelsen i artikel 17, stk. 2, sammenholdt med artikel 17, stk. 3, litra c), nr. i), er opfyldt.
 2.
 En national bestemmelse, hvorefter en arbejdstagers samtykke til at arbejde mere end 60 timer om ugen i en resocialiseringsafdeling ikke kan tilbagekaldes, er forenelig med direktivets artikel 6 og 22, forudsat at de almindelige principper for beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed overholdes.
 3.
 En afskedigelse og et tilbud om genansættelse på andre vilkår, der følger af en arbejdstagers afvisning af arbejde mere end 48 timer i løbet af en syvdagesperiode, skal ikke betragtes som et udtryk for, at arbejdstageren lægges noget til last, i den forstand hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 22, stk. 1, litra b), hvis afskedigelsen er støttet på grunde, der er helt uafhængige af arbejdstagerens afvisning af at ville udføre sådant yderligere arbejde.


text:
7.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 406/21
 Appel iværksat den 23. september 2015 af Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) til prøvelse af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 15. juli 2015 i de forenede sager T-389/10 og T-419/10
 (Sag C-505/15 P)
 (2015/C 406/22)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (ved avvocati G. Belotti og P. Ziotti)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Den bøde, der er pålagt SLM, selvstændigt og solidarisk, nedsættes, hvorved der hovedsageligt tages hensyn til (i) de oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling i første instans; (ii) de retningslinjer om bøder, der gjaldt på tidspunktet for de omtvistede faktiske omstændigheder; (iii) appellantens marginale rolle og tidsmæssigt begrænsede deltagelse i kartellet, som for SLM varede fra slutningen af 1999, som er det eneste tidspunkt, med hensyn til hvilket der foreligger samstemmende gyldige oplysninger i sagsakterne, der ubestrideligt kan understøtte en sådan deltagelse.
 —
 Appellanten tildeles en passende erstatning for den langsommelige sagsbehandling lang, som har kendetegnet Kommissionens behandling af anmodningen om bødenedsættelse, hvilket spørgsmål Retten har set helt bort fra.
 —
 Appellanten indrømmes en bødenedsættelse som følge af sine rettidige indrømmelser.
 —
 Appellanten tildeles en passende erstatning for den langsommelige sagsbehandling ved Retten.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Europa-Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 SLM har i det væsentlige fremsat fire appelanbringender med henblik på at godtgøre følgende:
 —
 Retten har i uoverensstemmelse med de oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling, foretaget en utilstrækkelig ændring af appellantens bøde, hvorved den har tilsidesat artikel 49, stk. 3, i chartret om grundlæggende rettigheder og grundlæggende EU-retlige principper vedrørende sanktioners proportionalitet på antitrust-området og begrundelsespligten.
 —
 Retten har ved ikke at anvende de retningslinjer om bøder, der gjaldt på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, tilsidesat EU-retten hvad angår anvendelse med tilbagevirkende kraft af en bebyrdende straffelov, jf. navnlig artikel 49, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder.
 —
 Retten har ikke i tilstrækkeligt omfang udøvet sin fulde prøvelsesret, hvorved den ligeledes har tilsidesat artikel 48 i chartret om grundlæggende rettigheder, idet den ikke har håndteret de usammenhængende oplysninger, der er kommet frem under sagens behandling, korrekt, ikke har været upartisk og ikke har givet nogen begrundelse.
 —
 Retten har forsømt at tage stilling til den mangelfulde forvaltning, som Kommissionen foreholdes, for den langsommelige sagsbehandling i forbindelse med behandlingen af anmodningen om bødenedsættelse, som Kommissionen først besvarede seks år efter, at den var fremsat.
 —
 Retten har afvist, at appellantens anmodning om bødenedsættelse havde særlige kendetegn, hvorved den nåede til den paradoksale og åbenbart uretfærdige konklusion, at alene ophavsmændene til et kartel kunne indrømmes en bødenedsættelse for det ydede samarbejde, idet de råder over oplysninger, som har merværdi, og som andre virksomheder med marginale roller i kartellet ikke kan have.
 —
 Retten har ved at bruge fem år for at nå til domsafsigelsen tilsidesat artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder, som sikrer retten til at sagen behandles inden for en rimelig frist.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. november 2016 — Eco-Emballages SA mod Sphère France SAS m.fl. (sag C-313/15), Melitta France SAS m.fl. mod Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie (sag C-530/15) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de commerce de Paris, Conseil d’État — Frankrig)
 (Forenede sager C-313/15 og C-530/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 94/62/EF - artikel 3 - emballage og emballageaffald - begreb - ruller, rør og tromler, som der er spolet et fleksibelt materiale (»kartonrør«) rundt om - direktiv 2013/2/EU - gyldighed - Europa-Kommissionens ændring af listen over eksempler på emballage i bilag I til direktiv 94/62/EF - tilsidesættelse af begrebet »emballage« - overskridelse af gennemførelsesbeføjelser))
 (2017/C 014/14)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de commerce de Paris, Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 (Sag C-313/15)
 Sagsøger: Eco-Emballages SA
 Sagsøgte: Sphère France SAS, Carrefour Import SAS, SCA Tissue France SAS, Melitta France SAS, SCA Hygiène Products SAS, Wepa France SAS, tidligere Wepa Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Délipapier SAS, Scamark SAS, CMC France SARL, Schweitzer SAS, Paul Hartmann SA, Wepa France SAS, tidligere Wepa Lille SAS, Système U Centrale Nationale SA og Industrie Cartarie Tronchetti France SAS
 procesdeltagere: Group’Hygiène syndicat professionnel (sag C-313/15)
 (sag C-530/15)
 Sagsøger: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier SAS, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica SL, Kimberly-Clark SAS, Wepa France SAS, tidligere Lucart France, Paul Hartmann SA, SCA Hygiène Products SAS, SCA Tissue France SAS og Group’Hygiène syndicat professionnel
 Sagsøgte: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 procesdeltagere: Industrie Cartarie Tronchetti France SAS
 Konklusion
 Artikel 3, nr. 1), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om emballage og emballageaffald, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/12/EF af 11. februar 2004, skal fortolkes således, at kartonrør i form af ruller, rør og tromler, som der er spolet et fleksibelt materiale rundt om, og som sælges til forbrugerne, udgør »emballage« som omhandlet i denne bestemmelse.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.
 EUT C 414 af 14.12.2015


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/26
 Sag anlagt den 24. september 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-422/08)
 (2008/C 301/41)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Wölker og B. Schöfer, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. april 2007.
 (1) EUT L 143, s. 56.


text:
25.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 234/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretñr: assisterende
 justitssekretñr H. von Holstein, den 7. maj 1998 afsagt
 (Femte Afdeling)
 dom, hvis konklusion lyder således:
 af 7. maj 1998
 i sag C-113/96, Manuela Gómez Rodríguez og Gregorio 1) Artikel 78, stk. 2, litra b), i Rådets forordning (EéF)
 Gómez Rodríguez mod Landesversicherungsanstalt Rhein- nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de soci-
 provinz (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Bundes- ale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstñndige
 sozialgericht) (1) erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flyt-
 ter inden for Fñllesskabet, som ñndret og ajourfùrt
 (Social sikring af vandrende arbejdstagere Ð ydelser til ved Rådets forordning (EéF) nr. 2001/83 af 2. juni
 bùrn, der har mistet en eller begge forñldre) 1983, skal fortolkes således, at de bestemmelser, som
 er indeholdt i nr. ii), ikke finder anvendelse i en situa-
 (98/C 234/01)
 tion, hvor den ret til en efterladtepension, som modta-
 geren oprindelig har erhvervet i medfùr af nr. i) i den
 medlemsstat, hvor han er bosat, er bortfaldet, fordi
 (Processprog: tysk)
 han har nået en bestemt alder, hvorimod han også
 efter dette tidspunkt ville have vñret berettiget til en
 sådan pension i en anden medlemsstat, af hvis lovgiv-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive ning den forsikrede ligeledes var omfattet, såfremt
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) sammenlñgningsreglen i forordningen artikel 79 brin-
 ges i anvendelse.
 I sag C-113/96, angående en anmodning, som Bundesso- 2) Traktatens artikel 48 og 51 er til hinder for, at arbejds-
 zialgericht (Tyskland) i medfùr af EF-traktatens artikel 177 tagere mister sociale rettigheder som fùlge af, at en
 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verse- bilateral overenskomst om social sikring ikke finder
 rende sag Manuela Gómez Rodríguez og Gregorio Gómez anvendelse på grund af ikrafttrñdelsen af forordning
 Rodríguez mod Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (EéF) nr. 1408/71. Dette princip kan dog ikke finde
 at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen anvendelse, såfremt der allerede ved den fùrste fastsñt-
 af artikel 6 og 78 i Rådets forordning (EéF) nr. 1408/71 telse af ydelserne i henhold til forordningen er fore-
 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsord- taget en sammenligning af de rettigheder, der fùlger af
 ninger på arbejdstagere og selvstñndige erhvervsdrivende henholdsvis forordningen og overenskomsten, som
 og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fñlles- viser, at det var mere fordelagtigt for de pågñldende at
 skabet, som ñndret og ajourfùrt ved Rådets forordning anvende forordningens end overenskomstens bestem-
 (EéF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230 af melser.
 22.8.1983, s. 6), samt vedrùrende fortolkningen af EF-
 traktatens artikel 48 og 51, har Domstolen (Femte Afde-
 (1) EFT C 158 af 1.6.1996.
 ling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann
 (refererende dommer), og dommerne J. C. Moitinho de
 Almeida, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann;


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/7
 Appel iværksat den 14. april 2015 af Sun Mark Ltd og Bulldog Energy Drink Ltd til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 5. februar 2015 i sag T-78/13 — Red Bull mod KHIM
 (Sag C-206/15 P)
 (2016/C 048/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Sun Mark Ltd og Bulldog Energy Drink Ltd (ved solicitors A. Meskarian og S. Zaiwalla samt barrister T. Sampson)
 Den anden part i appelsagen i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Ved kendelse af 24. november 2015 har Domstolen (Tiende Afdeling) bestemt, at appellen afvises.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/37
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 14. december 2006 — Gagliardi mod KHIM — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (MANŪ MANU MANU)
 (Sag T-392/04) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket MANŪ MANU MANU - ældre nationalt ordmærke MANOU - udelukkelse fra registrering - rækkevidde og berigtigelse af appelkammerets afgørelse - begrænsning af registreringsansøgningen - delvis tilbagetagelse af indsigelsen - interesse i indsigelsessagen - bevis for brug af det ældre varemærke - rækkevidde af beviset for brug - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2006/C 331/81)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Salvatore Gagliardi (Monsummano Terme, Italien) (ved avocats A. Schmitt, P. Biavati og S. Corona)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved M. Buffolo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (Nürnberg, Tyskland)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 154/2002-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG og Salvatore Gagliardi.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen truffet den 15. juni 2004 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 154/2002-4) annulleres i det omfang der heri gives afslag på ansøgningen om registrering af varemærket MANŪ MANU MANU, dels for varerne »fodtøj« og »hovedbeklædning«, der henhører under klasse 25, dels for de varer, der henhører under klasse 18 og 24.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret betaler sine egne omkostninger samt en tredjedel af sagsøgerens omkostninger.
 4)
 Sagsøgeren, Salvatore Gagliardi, betaler to tredjedele af sine egne omkostninger.
 5)
 Intervenienten, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG. betaler sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 284 af 20.11.2004.


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 14. april 2014 — A mod B
 (Sag C-184/14)
 2014/C 194/20
 Processprog: Italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: A
 Sagsøgt: B
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan en anmodning om børnebidrag fremsat i en separationssag, idet anmodningen er accessorisk i forhold til denne sag, på grundlag af et prioritetskriterium afgøres såvel af den ret, som har kompetence til at påkende separationssagen, som af den ret, hvor sagen vedrørende forældreansvaret verserer, eller skal anmodningen derimod nødvendigvis vurderes af den sidstnævnte ret, fordi de to separate kriterier i litra c) og litra d) i artikel 3 [i Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 af 18. december 2008 om kompetence, lovvalg, anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og samarbejde vedrørende underholdspligt] er alternativer (dvs. udelukker hinanden)? (1)
 (1) EUT L 7, s. 1.


text:
22.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Tyskland) den 19. marts 2015 — Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG mod Freistaat Sachsen
 (Sag C-134/15)
 (2015/C 205/20)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG
 Sagsøgt: Freistaat Sachsen
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 5, stk. 4, litra b), i forordning (EF) nr. 543/2008 (1) forenelig med artikel 6, stk. 1, første punktum, i traktaten om den Europæiske Union (TEU), sammenholdt med artikel 15, stk. 1, og artikel 16 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter: »chartret«)?
 2)
 Er artikel 5, stk. 4, litra b), i forordning nr. 543/2008 forenelig med artikel 40, stk. 2, andet punktum, TEUF?
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 543/2008 af 16.6.2008 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 for så vidt angår handelsnormer for fjerkrækød (EUT L 157, s. 46).


text:
C 258/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN 1) Sagen afvises.
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 26. juni 1998 2) Det er ufornùdent at trñffe afgùrelse om begñringen
 i sag T-262/97 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen om intervention.
 for De Europñiske Fñllesskaber
 (Forelùbige forholdsregler Ð afvisning) 3) Sagsùgeren betaler sagsùgtes omkostninger.
 (98/C 258/64)
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 (Processprog: engelsk)
 I sag T-262/97 R, Anthony Goldstein, London, ved solici-
 tor Raymond St. John Murphy, mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Richard Sag anlagt den 9. juni 1998 af Interporc Im- und Export
 Lyall), angående en anmodning om forelùbige forholdsreg- GmbH mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 ler i forbindelse med Kommissionens beslutning om ikke skaber
 at trñffe de af sagsùgeren begñrede forelùbige foranstalt- (Sag T-92/98)
 ninger, har Rettens prñsident den 26. juni 1998 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således: (98/C 258/66)
 (Processprog: tysk)
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 fùlge.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 9. juni 1998 anlagt sag mod Kommissionen for
 2) Sagsùgeren betaler omkostningerne i forbindelse med De Europñiske Fñllesskaber af Interporc Im- und Export
 begñringen om forelùbige forholdsregler. GmbH, Hamburg, ved og med valgt adresse hos advokat
 Georg M. Berrisch, advokatfirmaet Schön Nolte Finkeln-
 burg & Clemm, 33, rue PeÁre de Deken, Bruxelles.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Ð Den anfñgtede afgùrelse annulleres.
 den 25. maj 1998
 i sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd mod Kommis- Ð Subsidiñrt annulleres den anfñgtede afgùrelse, for så
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber (1) vidt som sagsùgeren ikke allerede under sag T-50/96
 (Annullationssùgsmål Ð meddelelse om indledning af en har fået udleveret de dokumenter, sagsùgeren havde
 antidumpingprocedure Ð afvisning) begñret aktindsigt i.
 (98/C 258/65)
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 I sag T-267/97, Broome & Wellington Ltd, Manchester
 For så vidt angår sagens baggrund henvises til sag T-124/
 (Det Forenede Kongerige), ved barrister Fiona M. Carlin,
 96, Interporc Im- und Export GmbH mod Kommissionen
 Nordirland, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo-
 for De Europñiske Fñllesskaber (1). Ved dom af 6. februar
 katerne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt,
 1998 (2) annullerede Retten bl.a. Kommissionens afgùrelse
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 af 29. maj 1996 om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (befuldmñgtigede: Viktor Kreuschitz og Nicholas Khan),
 nñrmere angivne dokumenter, som Kommissionen ligger
 hvori der er nedlagt påstand om annullation af en medde-
 inde med.
 lelse om indledning af en antidumpingprocedure vedrù-
 rende indfùrsel af ubleget stof af bomuld med oprindelse i
 Folkerepublikken Kina, Egypten, Indien, Indonesien, Pa- Nñrvñrende sag er anlagt til prùvelse af Kommissionens
 kistan og Tyrkiet, som blev offentliggjort den 11. juli 1997 seneste afgùrelse om ikke at give sagsùgeren aktindsigt i
 (EFT C 210 af 20.7.1996, s. 12), har Retten (Tredje Udvi- dokumenter, som Kommissionen ligger inde med.
 dede Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili,
 og dommerne C. P. BrieÈt, K. Lenaerts, A.


text:
10.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Rostock (Tyskland) den 13. august 2012 — straffesag mod Per Harald Lökkevik
 (Sag C-384/12)
 2012/C 343/05
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Rostock
 Tiltalte i straffesagen
 Per Harald Lökkevik
 Den anden part: Staatsanwaltschaft Rostock
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal begrebet fordel i artikel 4, stk. 3, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 (1) fortolkes således, at det også omfatter angivelser i en støttesag, der fremkalder den fejlagtige opfattelse, at Europa-Kommissionen ikke har kompetence, og som skal tjene til at omgå kravet om anmeldelse af planer om regional investeringsstøtte med samlede projektomkostninger på mindst 50 mio. EUR som omhandlet i nr. 2.1.i), i de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter af 7.4.1998 (EFT 1998 C 107/05)?
 (1) EFT L 312, s. 1.


text:
12.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 335/22
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 14. juli 2016 — Sea Handling SpA, under likvidation mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-271/15 P) (1)
 ((Appel - retten til aktindsigt i EU-institutionernes dokumenter - forordning (EF) nr. 1049/2001 - artikel 4, stk. 2, tredje led - undtagelser til retten til aktindsigt - urigtig fortolkning - begrundelsespligt - dokumenter vedrørende en procedure for kontrol med statsstøtte - beskyttelse af formålet med inspektioner, undersøgelser og revision - generel formodning for, at undtagelsen til retten til aktindsigt finder anvendelse på samtlige dokumenter i sagen - rækkevidde af formodningen om fortrolighed - begæring om aktindsigt i en klage vedrørende en undersøgelsesprocedure - afslag - tungtvejende offentlig interesse))
 (2016/C 335/30)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Appellant: Sea Handling SpA, under likvidation (ved avvocati B. Nascimbene og M. Merola)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche-Duvieusart, D. Grespan og D. Nardi, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Sea Handling SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 21.9.2015.


text:
C 31/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.2.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Meddelelse om erstatning har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommerne K. Lenaerts og
 (2003/C 31/22) J. Azizi; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 14. novem-
 ber 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagerne T-94/00, T-110/00 og T-159/00 forenes med
 Retten har den 9. januar 2003 i plenum besluttet følgende: henblik på dommen.
 2) Kommissionen frifindes.
 Beslutningerne af 4. juli 2002 (EFT C 202 af 24.8.2002, s. 19)
 vedrørende udpegelsen af afdelingsformænd og afdelingernes 3) Hver af sagsøgerne bærer, ud over sine egne omkostninger,
 sammensætning for perioden fra den 1. oktober 2002 til den Kommissionens omkostninger, i den af hver af dem anlagte
 30. september 2003 forbliver efter Nice-traktatens ikrafttræden sag, herunder omkostningerne i forbindelse med deres respektive
 gældende i den periode, de omhandler. sager om foreløbige forholdsregler.
 4) Intervenienterne bærer deres egne omkostninger.
 (1 ) EFT C 176 af 24.6.2000 og EFT C 259 af 9.9.2000.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 14. november 2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 i de forenede sager T-94/00, T-110/00 og T-159/00, Rica
 Foods (Free Zone) NV m.fl. mod Kommissionen for De den 14. november 2002
 Europæiske Fællesskaber (1)
 i de forenede sager T-332/00 og T-350/00, Rica Foods
 (Associeringsordninger for oversøiske lande og territorier — (Free Zone) NV og Free Trade Foods NV mod Kommissio-
 forordning (EF) nr. 465/2000 — indførsel af sukker og nen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 blandinger af sukker og kakao — EF-OLT-kumulation af
 oprindelsen — beskyttelsesforanstaltninger — annullations- (Associeringsordninger for oversøiske lande og territorier —
 søgsmål — erstatningssøgsmål — OLT-afgørelsens arti- forordning (EF) nr. 2081/2000 — indførsel af sukker og
 kel 109 — proportionalitetsprincippet — magtfordrejning) blandinger af sukker og kakao — EF-OLT-kumulation af
 oprindelsen — beskyttelsesforanstaltninger — annullations-
 søgsmål — erstatningssøgsmål — OLT-beslutningens arti-
 (2003/C 31/23)
 kel 109 — proportionalitetsprincippet — magtfordrejning)
 (Processprog: nederlandsk) (2003/C 31/24)
 (Processprog: nederlandsk)
 I de forenede sager T-94/00, T-110/00 og T-159/00, Rica
 Foods (Free Zone) NV, Oranjestad (Aruba), ved advokat G. van
 der Wal, og med valgt adresse i Luxembourg, Free Trade Foods I de forenede sager T-332/00 og T-350/00, Rica Foods (Free
 NV, Curaçao (Nederlandske Antiller), Suproco NV, Curaçao, Zone) NV, Oranjestad (Aruba), ved advokat G. van der Wal,
 ved advokaterne M. Slootboom og J. Coumans, og med valgt og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af Kongeriget
 adresse i Luxembourg, støttet af Kongeriget Nederlandene Nederlandene (befuldmægtigede: J. van Bakel, H. Sevenster og
 (befuldmægtigede: J. van Bakel og H. Sevenster) mod Kommis- M.J.S. van den Oosterkamp) og Free Trade Foods NV, Curaçao
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: T. van (Nederlandske Antiller) ved advokaterne M. Slotboom,
 Rijn), støttet af Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: N. Díaz N. Helder og J. Coumans, og med valgt adresse i Luxembourg,
 Abad) og, i sagerne T-94/00 og T-110/, af Den Franske mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og L. Berheim), mægtiget: T. van Rijn), støttet af Kongeriget Spanien (befuld-
 angående en


text:
påstand om annullation af Kommissionens mægtigede: N. Díaz Abad og M. López-Monís Gallego),
 forordning (EF) nr. 465/2000 af 29. februar 2000 om angående dels en påstand om annullation af Kommissionens
 beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel fra de oversøiske forordning (EF) nr. 2081/2000 af 29. september 2000 om
 lande og territorier af sukkerprodukter, som har EF-OLT- fortsat anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger over for
 kumulation af oprindelsen (EFT L 56, s. 39), samt en påstand indførsel fra de oversøiske lande og territorier af sukkerproduk-


text:
18.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus (Finland) den 9. maj 2016 – Finnair Oyj mod Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 (Sag C-258/16)
 (2016/C 260/37)
 Processprog: finsk
 Den forelæggende ret
 Korkein oikeus
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finnair Oyj
 Sagsøgt: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 4, fortolkes således, at det foruden overholdelsen af fristen for at indgive klage er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen inden for anmeldelsesfristen er indgivet skriftligt som omhandlet i artikel 31, stk. 3?
 2)
 Såfremt det er en forudsætning for at kunne drage luftfartsselskabet til ansvar, at klagen indgives inden for fristen og skriftligt, skal Montrealkonventionens artikel 31, stk. 3, da fortolkes således, at kravet om skriftlighed kan opfyldes ved elektroniske procedurer og også ved registrering af den anmeldte skade i luftfartsselskabets it-system?
 3)
 Er Montrealkonventionen til hinder for en fortolkning, hvorefter kravet om skriftlighed må anses for opfyldt, hvis en repræsentant for luftfartsselskabet med flypassagerens vidende optager skadesanmeldelsen/klagen skriftligt enten på papir eller elektronisk i luftfartsselskabets system?
 4)
 Stiller Montrealkonventionens artikel 31 andre indholdsmæssige krav til klagen, end at luftfartsselskabet skal underrettes om den opståede skade?


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/55
 Sag anlagt den 30. april 2014 — Polymer-Chemie mod Kommissionen
 (Sag T-306/14)
 2014/C 223/57
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Polymer-Chemie GmbH (Sobernheim, Tyskland) (ved advokaterne D. Greinacher, J. Martin og B. Scholtka)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og fra grubegas i henhold til loven om forrang for vedvarende energi (EEG) og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere over for Forbundsrepublikken Tyskland — Statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) af 18. december 2013, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014, C 37, s. 73, annulleres i medfør af artikel 263, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen kvalificerede den særlige godtgørelsesordning i EEG’s § § 40 og 41 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 3, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: tilsidesættelse af artikel 107 TEUF
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette har kvalificeret støtten til vedvarende energi i form af den afgiftsbaserede ordning såvel som den særlige godtgørelsesordning til reduktion af EEG-afgiften som støtte og derfor ikke burde have indledt den formelle undersøgelsesprocedure.
 —
 Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen i forbindelse med den foreløbige vurdering af spørgsmålet, om den særlige godtgørelsesordning udgjorde støtte, anlagde et åbenbart ukorrekt skøn, eftersom den særlige godtgørelsesordning som en undtagelse til EEG-afgiften ikke indebærer nogen fordel, som energiintensive forbrugere ikke ville have opnået under normale markedsvilkår.
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at statsmidler ikke var berørt. Eftersom allerede indtægterne fra EEG-afgiften ikke udgjorde statsmidler, kunne undtagelsen for energiintensive forbrugere heller ikke berøre statsmidler.
 —
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den særlige godtgørelsesordning heller ikke er konkurrencefordrejende. Den fastsætter højest de konkurrencebetingelser, som ville gøre sig gældende uden EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med vedtagelsen af afgørelsen ligeledes har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Den tyske ordning til støtte af vedvarende energi er allerede blevet undergivet en indgående støtteretlig undersøgelse. I forbindelse med denne undersøgelse konkluderede Kommissionen i 2002, at ordningen ikke er forbundet med en overførsel af statsmidler. Eftersom EEG 2012 i denne henseende ikke indeholder nogen væsentlige ændringer af den daværende retstilstand, burde de berørte økonomiske operatører kunne forvente, at der ikke blev foretaget en fornyet undersøgelse, men at ordningen ville fortsætte.
 3.
 Tredje anbringende: magtfordrejning
 Endelig er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har misbrugt de skønsbeføjelser, som den er tillagt i artikel 107 TEUF og 108 TEUF. Med indledningen af undersøgelsesproceduren forfølger Kommissionen i det væsentlige det mål at opnå en grundlæggende harmonisering af støtte til el fra vedvarende energi. Dette grundlæggende mål fremgår også af det nye udkast til retningslinjer for miljø- og energistøtte, hvori Kommissionen for første gang fastsætter detaljerede bestemmelser for støtte til vedvarende energi. Kommissionen skal


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/31
 Sag anlagt den 20. april 2017 — SE mod Rådet
 (Sag T-231/17)
 (2017/C 213/43)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: SE (ved advokat N. de Montigny)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af afgørelsen af 22. juni 2016 truffet af kontoret for Individuelle Rettigheder om afslag på at anerkende sagsøgerens barnebarn som værende et barn, over for hvem sagsøgeren har forsørgerpligt.
 —
 Om fornødent annullation af den udtrykkelige afgørelse af 24. januar 2017 om afslag på den klage, der blev indgivet den 19. september 2016.
 Følgelig:
 —
 fastslås, at sagsøgerens barnebarn er et barn, over for hvem sagsøgeren har forsørgerpligt i medfør af artikel 2, stk. 2, tredje afsnit, i bilag VII til vedtægten at regne fra den 13. juni 2016.
 —
 fastslås, at sagsøgerens barnebarn er omfattet af den fælles sygeforsikringsordning (RCAM) via sagsøgeren at regne fra den 13. juni 2016.
 —
 tilpligtes Rådet at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører en retlig fejl samt fejl ved anvendelsen og fortolkningen af artikel 2, stk. 2, tredje afsnit, i bilag VII til tjenestemandsvedtægten, som Rådet har begået i forbindelse med vedtagelsen af de anfægtede afgørelser.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af princippet om god forvaltning.
 3.
 Tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 24 i chartret om grundlæggende rettigheder.


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/21
 Sag anlagt den 17. maj 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-226/06)
 (2006/C 165/39)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og I. Kaufmann-Bühler, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik, ved ikke at have vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme artikel 2, artikel 10, stk. 1, og artikel 12, stk. 3 og 4, i Rådets direktiv 89/391/EØF (1) af 12. juni 1989 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed under arbejdet har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktiv samt artikel 10 og 249 EF.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 89/391/EØF udløb den 31. december 1992.
 Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, artikel 10, stk. 1, og artikel 12, stk. 3 og 4, i direktiv 89/391, idet den ikke har vedtaget de nødvendige bestemmelser til en overensstemmende gennemførelse af disse artikler i den franske retsorden.
 (1) EFT L 183, s. 1.


text:
9.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/18
 Rettens dom af 25. april 2012 — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft mod Rådet
 (Sag T-509/10) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Den Islamiske Republik Iran med det formål at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - annullationssøgsmål - antagelse til realitetsbehandling - Rådets kompetence - magtfordrejning - ikrafttræden - forbud mod tilbagevirkende kraft - begrundelsespligt - ret til forsvar - ret til en effektiv retsbeskyttelse - retlig fejl - begrebet »støtte til nuklear spredning« - urigtigt skøn)
 2012/C 165/31
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teheran, Iran) (ved advokaterne F. Esclatine og S. Perrotet)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og R. Liudvinaviciute-Cordeiro, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved M. Konstantinidis og É. Cujo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 195, s. 25) samt af Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP (EUT L 281, s. 81) og af Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007, for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Retten har ikke kompetence til at træffe afgørelse om andet led af det første anbringende.
 2)
 Følgende retsakter annulleres, for så vidt som de vedrører Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran:
 —
 Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 668/2010 af 26. juli 2010 om gennemførelse af artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 423/2007 om restriktive foranstaltninger over for Iran
 —
 Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007.
 3)
 Virkningerne af afgørelse 2010/413, som ændret ved afgørelse 2010/644, opretholdes for så vidt angår Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran, fra dennes ikrafttræden på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende, indtil annullationen af forordning nr. 961/2010 får virkning.
 4)
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehrans omkostninger.
 5)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 346 af 18.12.2010.


text:
22.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/37
 Rettens dom af 13. september 2011 — Ruiz de la Prada de Sentmenat mod KHIM — Quant (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)
 (Sag T-522/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket AGATHA RUIZ DE LA PRADA - det ældre EF-figurmærke, der gengiver en blomst i sort og hvid - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2011/C 311/66
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat (Madrid, Spanien) (ved advokat R. Bercovitz Álvarez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Mary Quant Ltd (Birmingham, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor R. Arnold og barrister M. Hicks)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. september 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1523/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Mary Quant Ltd og Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 7.2.2009.