text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/35
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Marknadsdomstolen (Sverige) den 8. marts 2010 — Konsumentombudsmannen (KO) mod Ving Sverige AB
 (Sag C-122/10)
 2010/C 113/55
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Marknadsdomstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Konsumentombudsmannen (KO)
 Sagsøgt: Ving Sverige AB
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal betingelsen »hvorved forbrugeren sættes i stand til at foretage et køb« i artikel 2, litra i), i direktiv 2005/29 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked (1) fortolkes således, at en købsopfordring foreligger, så snart oplysningerne om det annoncerede produkt og dets pris er tilstrækkelig til, at forbrugeren kan træffe en afgørelse om køb, eller stilles der krav om, at den kommercielle kommunikation også giver en faktisk mulighed for at købe produktet (eksempelvis en bestillingskupon) eller at den forekommer i forbindelse med en sådan mulighed (eksempelvis en reklame uden for en butik)?
 2)
 Hvis ovenstående spørgsmål besvares med, at der stilles krav om en faktisk mulighed for at købe produktet, skal en sådan da allerede antages at foreligge, hvis den kommercielle kommunikation henviser til et telefonnummer eller en internetside, hvor produktet kan bestilles?
 3)
 Skal artikel 2, litra i), i direktiv 2005/29 fortolkes således, at betingelsen vedrørende pris er opfyldt, hvis den kommercielle kommunikation indeholder en frapris — dvs. den laveste pris, som det annoncerede produkt eller den annoncerede produktkategori kan købes for — mens det annoncererede produkt eller den annoncerede produktkategori findes i andre udformninger eller med et andet indhold til priser, som ikke angives?
 4)
 Skal artikel 2, litra i), i direktiv 2005/29 fortolkes således, at betingelsen vedrørende produktets karakteristika er opfyldt, så snart der foreligger en præsentation af produktet i ord eller billeder (»verbal or visual reference to the product«), hvilket vil sige på en måde, så produktet identificeres, men ikke derudover beskrives?
 5)
 Hvis det foregående spørgsmål besvares bekræftende, gælder dette da også, hvis det annoncerede produkt udbydes i flere udformninger, men den kommercielle kommunikation kun henviser til det under en fælles betegnelse?
 6)
 Skal artikel 7, stk. 4, litra a), fortolkes således, at det i sitautioner om opfordring til køb er tilstrækkeligt, at alene visse af de vigtigste karakteristika angives, og at den erhvervsdrivende i øvrigt henviser til sin internetside under forudsætning af, at der her findes væsentlige oplysninger om produktets vigtigste karakteristika, pris og øvrige forhold i overensstemmelse med betingelsen i artikel 7, stk. 4?
 7)
 Skal artikel 7, stk. 4, litra c), fortolkes således, at det er tilstrækkeligt at angive en frapris, for at betingelsen vedrørende pris skal anses for opfyldt?
 (1) EUT L 149, s. 22.


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/39
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 30. juni 2015 — Z mod Domstolen
 (Sag F-64/13) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - bedømmelsesrapport - karriereudviklingsrapporterne udfærdiget for sent - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål))
 (2015/C 262/52)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Z (ved advokat F. Rollinger)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Domstol (ved A.V. Placco, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for perioden fra den 1. januar 2008 til den 31. december 2008 og en påstand om, at Domstolen tilpligtes at betale et beløb i erstatning for den ikke-økonomiske skade.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Domstol frifindes.
 2)
 Z bærer sine egne omkostninger og betaler de af Domstolen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013, s. 30.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/22
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 22. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 (Sag C-328/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2004/35/EF - miljøansvar - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2009/C 44/37)
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Wölker og I. Koskinen, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Finland (ved A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (EUT L 143, s. 56)
 Konklusion
 1)
 Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Republikken Finland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 236 af 13.9.2008.


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Düsseldorf (Tyskland) den 14. december 2015 — Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG mod BIOS Naturprodukte GmbH
 (Sag C-662/15)
 (2016/C 118/05)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG
 Sagsøgt: BIOS Naturprodukte GmbH
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 1, stk. 2, litra f), artikel 11, bilag I, punkt 13), og bilag VII, punkt 3), sidste led i Rådets direktiv 93/42/EØF (1) af 14. juni 1993 om medicinsk udstyr fortolkes således, at distribution af medicinsk udstyr under klasse 1, som fabrikanten har ladet gennemgå en procedure for overensstemmelsesvurdering og lovligt forsynet med CE-mærket, kræver en yderligere procedure for overensstemmelsesvurdering, hvis oplysningerne vedrørende lægemiddelnummer (Pharmazentralnummer) på det medicinske udstyrs ydre emballage er blevet klæbet over, den påklæbede etiket indeholder oplysninger om importøren og det ham tildelte lægemiddelnummer, og de øvrige oplysninger stadigt er synlige?
 (1) EFT L 169, s. 1.


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/9
 Sag anlagt den 26. juli 2006 — IBERDROLA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-200/06)
 (2006/C 237/17)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: IBERDROLA SA (Bilbao, Spanien) (ved abogados J. Alfaro Aguila-Real, P. Liñán Hernández, S. Martínez Lage, H. Brokelmann og J. Ruiz Calzado)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den foreliggende sag er rettet mod Kommissionens beslutning af 25. april 2006 (sag KOMP/M.4110 — E. ON/ENDESA), hvorved den fusion E. ON AG agter at erhverve kontrol over samtlige aktier i ENDESA SA, blev erklæret forenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har herved nærmere anført, at den anfægtede beslutning efter sagsøgerens opfattelse ikke tager hensyn til de bestående alvorlige risici for, at der opstår koordinerende virkninger i konkurrenceforholdet mellem de vigtigste aktører, som er til stede på flere europæiske markeder, og man kan ikke undlade at foretage en bedømmelse af en handling af denne størrelsesorden og med disse kendetegn, som påvirker de dominerende virksomheder på to af de vigtigste nationale energimarkeder.
 Sagsøgeren har til støtte for påstandene gjort følgende gældende:
 —
 Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik ved at foretage en forudindtaget og utilstrækkelig undersøgelse af, hvorledes de pågældende markeder fungerer, samt af transaktionens påvirkning af markederne.
 —
 Kommissionen har begået en retlig fejl ved at basere sin undersøgelse af fusionen på en statisk opfattelse af markederne i strid med fusionsforordningen og Fællesskabets retsinstansers praksis.
 —
 Kommissionen har ved undersøgelsen af den anmeldte fusion tilsidesat pligten til at sikre en konsekvent anvendelse af bestemmelserne om fusionskontrol og misbrug af dominerende stilling, idet den har godkendt den uden at undersøge oprindelsen af de midler, som E. ON har påtænkt at anvende til erhvervelse af ENDESA, for at afgøre, om fusionen kunne være resultatet af et misbrug af en dominerende stilling.
 —
 Kommissionen har foretaget en række åbenbare fejlskøn og set bort fra relevante forhold ved at konkludere, at fusionens forenelighed med fællesskabsretten ikke rejser alvorlig tvivl, og ved at vedtage beslutningen om at godkende den i første fase. Det fremhæves i denne forbindelse, at den anfægtede beslutning, selv om den blev vedtaget på grundlag af den nye fusionsforordning, som kræver en mere sofistikeret og krævende analyse,
 —
 Fuldstændigt ser bort fra den negative indvirkning, som fusionen får på de nationale engrosmarkeders integrationsproces, som vil kulminere med gennemførelsen af det indre marked for gas og el.
 —
 Har foretaget en utilstrækkelig vurdering af indvirkningen af den planlagte fusion på det fremspirende paneuropæiske marked for strømforsyning til multinationale virksomheder.
 —
 Antager, at E. ON, til trods for sin paneuropæiske virksomhed og økonomiske styrke, ikke var en betydelig potentiel konkurrent til ENDESA på spanske markeder for el-produktion og gasforsyning.
 —
 Konkluderer, at fusionen ikke styrkes til en dominans på det tyske marked, og at bortgangen af en aktør, nemlig ENDESA, der for nylig er indtrådt på markedet, ikke ændrer konkurrencesituationen.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at der er sket en


text:
C 63/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.3.2000
 — Tilsidesættelse af retten til fri etablering Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den bindende karakter af bestemmelserne i artikel 249, stk. 3,
 Idet er virksomhed i Tyskland kun anses for en byggevirk-
 EF og artikel 10 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189 og 5)
 somhed, dersom dens arbejdstagere i mere end 50 % af
 indebærer, at medlemsstaterne har pligt til at træffe de
 virksomhedens samlede arbejdstid er beskæftiget med
 nødvendige foranstaltninger med henblik på at gennemføre
 byggemæssige opgaver, er det for byggevirksomheder fra
 direktiver i national ret inden udløbet af den herfor fastsatte
 andre medlemsstater ikke særligt formålstjenligt at etablere
 frist og straks underrette Kommissionen om de trufne foran-
 en selvstændig filial i Tyskland med personale, der har
 staltninger. Denne frist er udløbet den 21. november 1996,
 tekniske og salgsmæssige opgaver (f.eks. at skaffe eller
 uden at Den Hellenske Republik har underrettet Kommissionen
 afslutte projekter), fordi virksomheden, når der blev ind-
 om bestemmelser, hvorved det omhandlede direktiv er gen-
 hentet en ordre, ikke ville kunne lade arbejdet udføre ved
 nemført i national ret.
 hjælp af arbejdskraft fra andre (undenlandske) filialer eller
 moderselskabet. Deri ligger der en yderligere diskrimine-
 rende behandling, idet tyske filialer af tyske byggevirksom- (1) EFT L 319 af 12.12.1994, s. 14.
 heder altid anses for byggevirksomheder, selv når de
 isoleret set ikke opfylder 50 % -reglen.
 Sag anlagt den 21. december 1999 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-495/99)
 (2000/C 63/30)
 Sag anlagt den 21. december 1999 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. de-
 Republik cember 1999 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Peter Oliver, som befuldmægtiget, og med valgt
 (Sag C-494/99) adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-
 centret, Kirchberg.
 (2000/C 63/29) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. de- forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/93/EF om
 cember 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af udstedelse af certifikater for dyr og animalske produkter (1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria og traktaten, idet den ikke har vedtaget de love og
 Patakia, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og juridisk konsu- administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 lent Frank Benyon, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med efterkomme direktivet.
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg. 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden for Bestemmelserne i artikel 249 og 10 EF er bindende og
 den fastsatte frist at have vedtaget de love og administrative forpligter medlemsstaterne til at træffe de fornødne foranstalt-
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets ninger for at gennemføre et direktiv, som er rettet til dem, i
 direktiv 94/56/EF af 21.


text:
november 1994 om fastlæggelse den nationale retsorden før udløbet af den hertil fastsatte frist.
 af de grundlæggende principper for undersøgelse af flyve- Den frist, der er fastsat i artikel 9 i direktiv 96/93/EF, udløb den
 havarier og flyvehændelser inden for civil luftfart (1), subsi- 1. januar 1998, uden at Frankrig havde truffet de nødvendige
 diært ved ikke at have underrettet Kommissionen herom, foranstaltninger.
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten og det
 nævnte direktiv.
 (1) EFT L 13 af 16.1.1997, s. 18.
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/24
 Sag anlagt den 2. august 2013 — TVR Automotive mod KHIM — TVR Italia
 (Sag T-398/13)
 2013/C 274/40
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: TVR Italia Srl (Milano, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. maj 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 823/2011) annulleres.
 —
 Den af TVR Italia Srl iværksatte klage til prøvelse af afgørelse truffet den 14. april 2013 af indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret (B 313 248) forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret og TVR Italia Srl — såfremt dette selskab ønsker at deltage i proceduren — tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: TVR Italia Srl
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »TVR ITALIA«, for varer og tjenesteydelser i klasse 12, 25 og 37 — EF-varemærkeansøgning nr. 5 699 954
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke påberåbte varemærker eller tegn: TVR Automotive Ltd
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Det nationale ordmærke og EF-ordmærket »TVR« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 11, 12, 25 og 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse annulleres og indsigelsen forkastes
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om res iudicata hhv. ne bis in idem-princippet og tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 sammenholdt med artikel 15 i forordning nr. 207/2009.


text:
26.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 95/9
 Sag anlagt den 24. januar 2011 — Air France mod Kommissionen
 (Sag T-63/11)
 2011/C 95/14
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Société Air France (Roissy Charles de Gaulle, Frankrig) (ved advokaterne A. Wachsmann og S. Thibault-Liger)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation på grundlag af artikel 263 TEUF af Kommissionens afgørelse K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF, artikel 53 i EØS-aftalen og artikel 8 i aftalen mellem Det Schweiziske Forbund og Det Europæiske Fællesskab om lufttransport (sag COMP/39.258 — flyfragt), i det hele for så vidt som den angår Société Air France, samt af de betragtninger, der understøtter afgørelsens dispositive del.
 —
 Subsidiært annullation af artikel 5, litra b), i afgørelse K(2010) 7694 endelig af 9. november 2010, som pålægger Société Air France en bøde, og de betragtninger, der understøtter dens dispositive del, eller nedsættelse af denne bøde til et passende beløb.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført 10 anbringender, der i det væsentlige svarer til de anbringender, der er fremsat i sag T-62/11, Air France — KLM mod Kommissionen.


text:
15.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 198/42
 Sag anlagt den 16. april 2015 — Intervog mod KHIM (meet me)
 (Sag T-190/15)
 (2015/C 198/58)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Intervog (Paris, Frankrig) (ved advokat M.-R. Hirsch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »meet me« — registreringsansøgning nr. 12 010 781
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. februar 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 845/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009 (manglende begrundelse)
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (urigtig bedømmelse ved vurderingen af varemærkets fornødne særpræg)
 —
 Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.


text:
28.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 320/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supreme Court of the United Kingdom (Det Forenede Kongerige) den 5. august 2015 — Secretary of State for Work and Pensions mod Tolley (afdød, ved procesbefuldmægtiget)
 (Sag C-430/15)
 (2015/C 320/32)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Supreme Court of the United Kingdom
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Secretary of State for Work and Pensions
 Sagsøgt: Tolley (afdød, ved procesbefuldmægtiget)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det med henblik på forordning nr. 1408/71 (1) korrekt at klassificere plejedelen i Det Forenede Kongeriges underholdsydelse til handicappede som en invaliditetsydelse frem for en kontantydelse ved sygdom?
 2)
 i)
 Ophører en person, der ikke længere er berettiget til Det Forenede Kongeriges underholdsydelse til handicappede som følge af lovgivningen i Det Forenede Kongerige, fordi den pågældende person er flyttet til en anden medlemsstat for at bosætte sig der, og som før denne flytning helt er ophørt med at have erhvervsmæssig beskæftigelse, men fortsat er forsikret mod alderdom under Det Forenede Kongeriges sociale sikringsordning, med at være omfattet af Det Forenede Kongeriges lovgivning med henblik på artikel 13, stk. 2, litra f), i forordning nr. 1408/71?
 ii)
 Er en sådan person under alle omstændigheder fortsat omfattet af Det Forenede Kongeriges lovgivning på baggrund af punkt 19, litra c), i Det Forenede Kongeriges bilag VI til forordningen?
 iii)
 Såfremt den pågældende er ophørt med at være omfattet af Det Forenede Kongeriges lovgivning som omhandlet i artikel 13, stk. 2, litra f), er Det Forenede Kongerige så forpligtet til eller har det blot mulighed for i medfør af punkt 20 i bilag VI at lade bestemmelserne i afdeling III, kapitel 1 til forordningen finde anvendelse på hende?
 3)
 i)
 Finder den vide definition af arbejdstager i [sag C-543/03, Dodl og Oberhollenzer] anvendelse med henblik på forordningens artikel 19 — 22, når en person helt er ophørt med at have erhvervsmæssig beskæftigelse før den pågældende flyttede til en anden medlemsstat, uanset den sondring, der er anlagt i afdeling II, kapitel 1, mellem på [org. s. 14] den ene side arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende og på den anden siden arbejdsløse personer?
 (ii)
 Såfremt denne definition finder anvendelse, er en sådan person da berettiget til at overføre ydelsen i henhold til artikel 19 eller artikel 22? Tager artikel 22, stk. 1, litra b), sigte på at forebygge, at en sagsøgers ret til plejedelen af DLA ophæves ved, at der i national ret stilles krav om bopæl ved flytning til en anden medlemsstats område?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/31
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Tredje Afdeling)
 af 1. april 2004
 i sag C-216/03, DLD Trading Company Import-Export, spol. s.r.o. mod Republikken Østrig (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien) (1)
 (Præjudiciel - afvisning)
 (2004/C 118/57)
 Processprog: tysk
 I sag C-216/03, angående en anmodning, som Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, DLD Trading Company Import-Export, spol. s.r.o. mod Republikken Østrig, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende dels gyldigheden af Rådets forordning (EF) nr. 3316/94 af 22. december 1994 om ændring af forordning (EF) nr. 355/94 ved indførelse af en midlertidig undtagelsesforanstaltning for Østrig med hensyn til afgiftsfri indførsel (EFT L 350, s. 12), og af Rådets forordning (EF) nr. 2744/98 af 14. december 1998 om ændring af forordning (EF) nr. 355/94 og om forlængelse af den midlertidige undtagelse for Tyskland og Østrig (EFT L 345, s. 9), i betragtning af »fællesskabsbestemmelserne om toldfritagelse, særlig [Rådets] forordning (EØF) nr. 918/83 [af 28. marts 1983 om en fællesskabsordning vedrørende fritagelse for import- og eksportafgifter (EFT L 105, s. 12)] og princippet om toldunion« samt retssikkerhedsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, og dels gyldigheden af Rådets direktiv 69/169/EØF af 28. maj 1969 om harmonisering af lovgivning om fritagelse for omsætningsafgifter og punktafgifter ved indførsel i den internationale rejsetrafik (EFT L 133, s. 6) samt »de hertil på nationalt plan udstedte gennemførelsesbestemmelser« i betragtning af »målet om harmonisering af omsætnings- og punktafgifter i medlemsstaterne, om liberalisering og lettelser for rejsetrafikken med tredjelande og om at skabe overensstemmelse mellem afgifts- og toldfritagelser i rejsetrafikken«, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric, generaladvokat: J. Kokott, justitssekretær: R. Grass, den 1. april 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse forelagt af Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien ved kendelse af 7. april 2003 afvises.
 (1) EFT C 251 af 18.10.2003.


text:
8.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 192/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 1) Appellen forkastes.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens
 (Femte Afdeling) omkostninger.
 af 6. april 2000
 (1) EFT C 268 af 14.10.1995.
 i sag C-286/95 P, Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber mod Imperial Chemical Industries plc (ICI) (1)
 (»Appel — annullationssøgsmål — anbringender — tilside-
 sættelse af væsentlige formforskrifter — manglende stadfæs-
 telse af beslutning vedtaget af kommissærkollegiet — an- DOMSTOLENS DOM
 bringende, der kan rejses ex officio«)
 (Femte Afdeling)
 (2000/C 192/01)
 af 6. april 2000
 i de forenede sager C-287/95 P og C-288/95 P, Kommissio-
 (Processprog: engelsk)
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Solvay SA (1)
 (»Appel — annullationssøgsmål — anbringender — tilside-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 sættelse af væsentlige formforskrifter — manglende stadfæs-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 telse af beslutninger vedtaget af kommissærkollegiet —
 anbringende, der kan rejses ex officio«)
 I sag C-286/95 P, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: J. Currall og B.J. Drijber), angående (2000/C 192/02)
 appel af dom afsagt den 29. juni 1995 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) i
 sag T-37/91 (ICI mod Kommissionen, Sml. II, s. 1901), hvori (Processprog: fransk)
 der er nedlagt påstand om dommens ophævelse — den anden
 part i appelsagen: Imperial Chemical Industries plc (ICI),
 London (Det Forenede Kongerige), ved D. Vaughan, QC, (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 G. Barling, QC, og barrister D. Anderson for solicitors gjort i Samling af Afgørelser)
 V.O. White, R.J. Coles og S.M. Turner, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Lambert H. Dupong, 14A, rue des I de forenede sager C-287/95 P og C-288/95 P, Kommissionen
 Bains — har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall
 formanden for Første Afdeling, L. Sevón (refererende dommer), og B.J. Drijber), angående appel af to domme afsagt den
 som fungerende formand for Femte Afdeling, og dommerne 29. juni 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 P.J.G. Kapteyn, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet; gene- Instans (Første Udvidede Afdeling) i sag T-31/91 og T-32/91
 raladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, (Solvay mod Kommissionen, Sml. II, s. 1821 og 1825), hvori
 den 6. april 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: der er nedlagt påstand om dommenes ophævelse — den anden
 ---pagebreak--- C 192/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 part i appelsagerne: Solvay SA, Bruxelles (Belgien), ved advokat L 374, s. 1), som ændret ved Rådets forordning (EØF)
 med møderet for Belgiens Cour de cassation L. Simont og nr. 2082/93 af 20. juli 1993 (EFT L 193, s. 20), har Domstolen
 advokaterne P.-A. Foriers og G. Block, Bruxelles, og med valgt (Sjette Afdeling), sammensat af dommer P.J.G. Kapteyn (refere-
 adresse i Luxembourg hos advokat J. Loesch, 11, rue Goethe rende dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling,
 — har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af formanden og dommerne G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 for Første Afdeling, L. Sevón (refererende dommer),


text:
som A. La Pergola; justitssekretær: ekspeditionssekretær D. Louter-
 fungerende formand for Femte Afdeling, og dommerne man-Hubeau, den 6. april 2000 afsagt dom, hvis konklusion
 P.J.G. Kapteyn, P. Jann, H. Ragnemalm og M. Wathelet; lyder således:
 generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: fuldmægtig
 L. Hewlett, den 6. april 2000 afsagt dom, hvis konklusion 1) Sagen afvises.
 lyder således:
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 1) Appellen forkastes.
 3) Den Italienske Republik og Den Portugisiske Republik bærer
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagsom- deres egne omkostninger.
 kostningerne.
 (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 ( 1) EFT C 286 af 28.10.1995.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 6. april 2000
 af 6. april 2000
 i sag C-256/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Franske Republik (1)
 i sag C-443/97, Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Traktabrud — direktiv 92/43/EØF — bevaring af natur-
 typer samt vilde dyr og planter«)
 (»Koordination af strukturelle instrumenter — Kommissio-
 nens retningslinjer — finansielle nettokorrektioner«)
 (2000/C 192/04)
 (2000/C 192/03)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) I sag C-256/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: P. Stancanelli og O. Couvert-Castéra),
 I sag C-443/97, Kongeriget Spanien ved statens advokat, mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bel-
 R. Silva de Lapuerta, som befuldmægtiget, og med valgt langer og R. Nadal), angående en påstand om, at det fastslås,
 adresse i Luxembourg på Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard at Den Franske Republik ikke har overholdt de forpligtelser,
 E. Servais, støttet af Den Italienske Republik (befuldmægtiget: der påhviler den i henhold til Rådets direktiv 92/43/EØF af
 professor U. Leanza, bistået af G. De Bellis) og Den Portugisiske 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og
 Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes og J. Viegas Ribeiro) planter (EFT L 206, s. 7) og EF-traktatens artikel 189, stk. 3
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- (nu artikel 249, stk. 3, EF), idet den ved at undlade at udstede
 mægtigede: M. Dı́az-Llanos og P. Oliver), angående en påstand de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel
 om annullation af Kommissionens retningslinjer af 15. oktober 6 i nævnte direktiv, ikke har vedtaget de love og administrative
 1997 om finansielle nettokorrektioner i forbindelse med bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette, har
 anvendelse af artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til den, D.A.O. Edward, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida,
 forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen C. Gulmann (refererende dommer), J.-P. Puissochet og P. Jann;
 af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: ekspeditionssekre-
 som med interventionerne fra Den Europæiske Investerings- tær D. Louterman-Hubeau, den 6. april 2000 afsagt dom, hvis
 bank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT konklusion lyder således:


text:
17.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 409/49
 Sag anlagt den 15. august 2014 — Diapharm mod Kommissionen
 (Sag T-620/14)
 2014/C 409/70
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Diapharm GmbH & Co. KG (Münster, Tyskland) (ved advokaterne M. Weidner, N. Hußmann og T. Guttau)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at sagsøgte har tilsidesat artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (EUT L 404, s. 9) idet sagsøgte har undladt at pålægge Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet at udarbejde en videnskabelig vurdering af sundhedsanprisninger af vegetabilske stoffer med henblik på vedtagelsen af en fællesskabsliste over tilladte anprisninger for vegetabilske stoffer i henhold til artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1924/2006, såvel som alle de for anvendelsen af disse anprisninger nødvendige betingelser.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført et anbringende.
 Anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1924/2006 (1)
 Ifølge sagsøgeren udgør Kommissionens passivitet en tilsidesættelse af artikel 13, stk. 3, i forordning nr. 1924/2006, der angiver den 31. januar 2010 som en fast gennemførelsesfrist. Sagsøgeren gør gældende at Kommissionen har ladt denne frist udløbe. I denne forbindelse anfører sagsøgeren, at Kommissionen ikke er berettiget til på ubestemt tid at suspendere den videnskabelige vurdering af sundhedsrelaterede anprisninger af vegetabilske stoffer. Sagsøgtes passivitet giver efter sagsøgerens mening næring til en lovgivningsmæssig opsplitning i hele EU, og er i strid med grundtanken i forordningen om at skabe et sæt fælles regler i hele EU.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20.12.2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (EUT L 404, s. 9).


text:
12 . 7. 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/ 19
 Sag anlagt den 16. maj 1997 af Kommissionen for Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved domme
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken afsagt den 7. maj 1997 af Tribunal administratif (Første
 Tyskland Afdeling ), Luxembourg, i sagerne Manuel de Castro
 ( Sag C-192/97) Freitas og Raymond Escallier mod Ministre des classes
 moyennes et du tourisme
 ( 97/C 212/34 )
 ( Sag C-193/97 og C-194/97)
 ( 97/C 212/35 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16 . maj 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tysk
 land af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Ved domme afsagt den 7. maj 1997, indgået til Domsto
 ved Gotz zur Hausen, Kommissionens Juridiske Tjeneste, lens Justitskontor den 21 . maj 1997, har Tribunal adminis
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de tratif ( Første Afdeling ) i sagerne Manuel de Castro Freitas
 la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Cen og Raymond Escallier mod Ministre des classes moyennes
 tret C 254 , Kirchberg. et du tourisme forelagt De Europæiske Fællesskabers
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af føl
 gende spørgsmål :
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 ) Omfatter artikel 3 , stk. 1 , i Rådets direktiv 64/427/
 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til EØF af 7. juli 1964 om de nærmere overgangsforan
 sidesat sine forpligtelser efter Rådets direktiv 82/501 / staltninger for selvstændig erhvervsvirksomhed inden
 EØF af 24 . juni 1982 om risikoen for større uheld i for de be- og forarbejdende erhverv under CITI-hoved
 forbindelse med en række industrielle aktiviteter ( ] ), grupperne 23-40 (') ( industri og håndværk), der dels
 navnlig forpligtelserne efter artikel 1 , sammenholdt omhandler adgangen til »... en af de i artikel 1 , stk. 2,
 med bilag I og III, idet den nævnte former for erhvervsvirksomhed «, eller » udøvel
 sen « heraf, dels som anført i artikel 3 , stk . 1 in fine,
 — ikke fuldstændig har gennemført direktivets begreb » den faktiske udøvelse af den pågældende erhvervs
 » større uheld « i national ret, da personer, som er virksomhed ...«, ligeledes den situation, at en EF-stats
 forpligtet til at forhindre forstyrrelser, henholdsvis borger, som i den tidligere opholdsmedlemsstat har
 afværge følgerne heraf, er udelukket fra den kreds udøvet flere erhverv, der er faldet ind under direktivets
 af personer, som anses for at være udsat for en anvendelsesområde, samtidig, ansøger om tilladelse til
 alvorlige fare at etablere virksomhed i en anden medlemsstat, hvor
 han fortsat agter at udøve disse erhverv ( sag C-193/97 )
 / fag ( sag C-194/97 ) samtidig, navnlig henset til prin
 — ikke fuldstændig har gennemført direktivets begreb cippet om etableringsfrihed ifølge artikel 52 i traktaten
 » industriel aktivitet « i national ret, da behandlin af 17. april 1957 om oprettelse af Det Europæiske
 gen af kemiske stoffer kun er reguleret i det Økonomiske Fællesskab, som ændret ?
 omfang, der finder en kemisk forarbejdning sted
 — har fastsat en grænseværdi for mængden


text:
af dinitro 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Ændres de
 genoxid, som ikke er i overensstemmelse med krav, der ifølge artikel 3 , litra a ), stilles til erhvervser
 direktivets bilag III faring, for samtlige eller visse af de nævnte erhvervs
 vedkommende, såfremt de er udøvet samtidig ?
 — ikke har medtaget det stof, der er nævnt som
 nr. 175 i direktivets bilag III, under de nationale 3 ) Har det nogen betydning, at der er en sammenhæng
 retsforskrifters anvendelsesområde . mellem de pågældende erhverv ?
 (') EFT 1963-1964, s . 139 .
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de Sag anlagt den 20. maj 1997 af Kommissionen for De
 samme som i sag C- 186/97 (2). Fristen for direktivets gen Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 nemførelse udløb den 8 . januar 1984 . ( Sag C-195/97)
 ( 97/C 212/36 )
 (') EFT nr. L 230 af 5 . 8 . 1982 , s. 1 , senest ændret ved direktiv
 91 /692/EØF ( EFT nr. L 377 af 31 . 12 . 1991 , s . 48 ).
 ( 2 ) Se side 16 i denne Tidende .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 20 . maj 1997 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo
 ---pagebreak--- Nr. C 212/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7. 97
 Stancanelli, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med 3 ) Sagen hjemvises til Retten i Første Instans til afgørelse
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, om sagens realitet.
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner- Centret, Kirch
 berg. 4 ) Indstævnte tilpligtes at betale appelsagens omkostnin
 ger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har over
 holdt de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 fællesskabsretten, idet den inden for den fastsatte frist I den appellerede kendelse anføres det i strid med, hvad
 hverken har udstedt eller underrettet Kommissionen appellanten udtrykkeligt har gjort gældende, at formålet
 om de bestemmelser, der er nødvendige med henblik med appellantens søgsmål var at få fastslået, at Forbunds
 på gennemførelsen i national ret af Rådets direktiv 91 / republikken Tyskland gennem de tyske domstoles retsprak
 676/EØF af 12 . december 1991 om beskyttelse af sis har gjort sig skyldig i et traktatbrud, og at appellanten
 vand mod forurening forårsaget af nitrater, der stam derved er blevet påført en skade . Denne antagelse har ikke
 mer fra landbruget (*), og navnlig ikke har overholdt grundlag i de faktiske omstændigheder og er fra et proces
 den forpligtelse, der er fastsat i direktivets artikel 3 , retligt synspunkt utilladelig.
 stk . 2 .
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 28 . april 1997 af Liverpool Industrial Tribunal
 I henhold til EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direk i sagen Donna Marie Davies


text:
mod Girobank plc
 tiv med hensyn til det tilsigtede mål er bindende for den ( Sag C-197/97)
 medlemsstat, som det rettes til, er medlemsstaternerne for
 ( 97/C 212/38 )
 pligtet til at overholde de frister for gennemførelsen, der er
 fastsat i direktiverne. For så vidt angår det i Kommissio
 nens påstande omhandlede direktiv udløb fristen, uden at Ved kendelse afsagt den 28 . april 1997, indgået til Dom
 Den Italienske Republik havde udstedt de bestemmelser, stolens Justitskontor den 23 . maj 1997, har Liverpool
 der er nødvendige for at efterkomme direktivet. Industrial Tribunal i sagen Donna Marie Davies mod
 Girobank plc forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom
 (M EFT nr. L 375 af 31 . 12 . 1991 , s . 1 . stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål :
 1 ) Er alle eller nogen af følgende kontraktbestemmelser i
 strid med princippet om lige løn for samme arbejde i
 henhold til EF-traktatens artikel 119 , for så vidt som
 Appel iværksat den 21 . maj 1997 af Intertronic F. Cornelis de finder anvendelse på en kvinde, der har genoptaget
 GmbH til prøvelse af kendelse afsagt den 19. februar sit arbejde efter en barselsorlov, som hun har haft ret
 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første til :
 Instans (Tredje Afdeling) i sag T-l 17/96, Intertronic
 F. Cornelis GmbH mod Kommissionen for De Europæiske a ) En bestemmelse, hvorefter pensionskravet (i hen
 Fællesskaber
 hold til en ydelsesdefineret ordning baseret på slut
 ( Sag C- 196/97 P) lønnen ) beregnes efter en formel, hvori en af fakto
 ( 97/C 212/37 rerne er pensionsancienniteten, dog således at der
 ikke optjenes anciennitet i tidsrum, hvori den
 ansatte har orlov uden løn ( herunder barselsorlov
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den uden løn i tilfælde, hvor kvinden ikke længere
 21 . maj 1997 iværksat appel af Intertronic F. Cornelis modtager løn under barselsorlov i henhold til sin
 GmbH, Emden ( Forbundsrepublikken Tyskland ), ved ansættelseskontrakt eller efter lovgivningen), når
 advokat Detlef Schumacher og advokat Wilhelm Wiltfang, den ansatte ikke indbetaler bidrag til arbejdsgive
 Heidelberger Str. 7, Bremen, til prøvelse af kendelse afsagt rens bidragsfinansierede pensionsordning.
 den 19 . februar 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret
 i Første Instans (Trejde Afdeling) i sag T-l 17/96, Inter b ) En praksis, hvorefter pensionskravet (i henhold til
 tronic F. Cornelis GmbH mod Kommissionen for De Euro en ydelsesdefineret ordning baseret på slutlønnen )
 pæiske Fællesskaber. beregnes efter en formel, hvori en af faktorerne er
 den pensionsgivende slutløn — hvorved forstås
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : enten i ) det pensionsgivende lønbeløb, den ansatte
 har modtaget i den periode på tolv måneder, der
 1 ) Den af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) den udløber på den sidste ansættelsesdag, eller ii ) det
 19 . februar 1997 afsagte kendelse ophæves. højeste pensionsgivende lønbeløb, den ansatte har
 modtaget i et af de sidste fem hele skatteår forud
 2 ) Sagen antages til realitetsbehandling. for den sidste ansættelsdag, således at det højeste


text:
10.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 410/7
 Sag anlagt den 17. august 2015 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Fyrstendømmet Liechtenstein
 (Sag E-22/15)
 (2015/C 410/06)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, har ved Markus Schneider, Clémence Perrin og Íris Ísberg, som befuldmægtigede, den 17. august 2015 anlagt sag mod Fyrstendømmet Liechtenstein ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Liechtenstein ved ikke inden den fastsatte frist at have truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre den retsakt, der er nævnt i punkt 15q i kapitel XIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/62/EU af 8. juni 2011 om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler for så vidt angår forhindring af, at forfalskede lægemidler kommer ind i den lovlige forsyningskæde og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012 om ændring af direktiv 2001/83/EF for så vidt angår lægemiddelovervågning), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til disse retsakters artikel 2 og EØS-aftalens artikel 7.
 2.
 Liechtenstein tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Søgsmålet vedrører den omstændighed, at Fyrstendømmet Liechtenstein ikke inden den 11. april 2015 har efterkommet den begrundede udtalelse, som EFTA-Tilsynsmyndigheden afgav den 11. februar 2015 om denne stats manglende gennemførelse i den nationale retsorden af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/62/EU af 8. juni 2011 om ændring af direktiv 2001/83/EF om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler for så vidt angår forhindring af, at forfalskede lægemidler kommer ind i den lovlige forsyningskæde
 og
 Rådets direktiv 2012/26/EU af 25. oktober 2012 om ændring af direktiv 2001/83/EF for så vidt angår lægemiddelovervågning, som nævnt i punkt 15q i kapitel XIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde som tilpasset til aftalen ved protokol 1 (herefter »retsakten«).
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har gjort gældende, at Liechtenstein har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til retsakternes artikel 2 og EØS-aftalens artikel 7, idet det ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre retsakterne inden for den fastsatte frist.


text:
3.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 363/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 2. september 2015 — Openbaar Ministerie mod A
 (Sag C-463/15)
 (2015/C 363/31)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Openbaar Ministerie
 Sagsøgt: A
 Præjudicielt spørgsmål
 Tillader artikel 2, stk. 4, og artikel 4, nr. 1), i rammeafgørelse 2002/584 (1), at den fuldbyrdende medlemsstat gennemfører disse bestemmelser i sin nationale ret således, at den stiller det krav, at forholdet skal være strafbart efter dens ret, og at der for forholdet efter dens ret gælder en frihedsstraf af en maksimal varighed på mindst tolv måneder?
 (1) Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190, s. 1).


text:
C 21/48 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 III
 (Oplysninger)
 (2004/C 21/93)
 Domstolens seneste offentliggørelse i Den Europæiske Unions Tidende
 EUT C 7 af 10.1.2004
 Liste over tidligere offentliggørelser
 EUT C 304 af 13.12.2003
 EUT C 289 af 29.11.2003
 EUT C 275 af 15.11.2003
 EUT C 264 af 1.11.2003
 EUT C 251 af 18.10.2003
 EUT C 239 af 4.10.2003
 Teksterne er tilgængelige i:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
30.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/38
 Sag anlagt den 15. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-322/08)
 (2008/C 223/63)
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Condou-Durande og J. Enegren, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
 —
 Kongeriget Sverige tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 10. oktober 2006.
 (1) Om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, EUT L 304, s. 12.


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/5
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) den 7. december 2012 — Centro Hospitalar de Setúbal, EPE og Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH) mod Eurest Portugal — Sociedade Europeia de Restaurantes Lda
 (Sag C-574/12)
 2013/C 79/09
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Supremo Tribunal Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Centro Hospitalar de Setúbal, EPE og Serviço de Utilização Comum dos Hospitais (SUCH)
 Sagsøgt: Eurest Portugal — Sociedade Europeia de Restaurantes Lda
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det foreneligt med Fællesskabets retsteori om indgåelse af in house-kontrakter, at et offentligt hospital med fritagelse for den ved lov fastsatte procedure for indgåelse af den pågældende kontrakt tildeler en sammenslutning, der arbejder uden gevinst for øje, og som den deltager i og har til formål at varetage en offentlig tjenesteydelsesopgave på sundhedsområdet med henblik på dens deltageres større effektivitet, kontrakt om levering af hospitalslevnedsmidler, som henhører under dens kompetence, og på denne måde overdrager ansvaret for sine funktioner på dette område til den pågældende sammenslutning, når ikke kun enheder, der henhører under den offentlige sektor, men også under den sociale sektor, i henhold til den nævnte sammenslutnings vedtægter kan deltage i den, og når på tildelingsdatoen de enheder, der henhørte under den sociale sektor, ud af de i alt 88 deltagere udgjorde 23 private institutioner for social solidaritet (IPSS), der alle arbejdede uden gevinst for øje, og hvoraf nogle var velgørende institutioner?
 2)
 Kan den ordremodtagende enhed anses for at befinde sig i et beslutningsmæssigt underordningsforhold til dens offentlige deltagere, således at disse individuelt eller samlet udøver en kontrol, som svarer til den, de udøver over deres egne tjenestegrene, når den ordremodtagende enhed i henhold til sine vedtægter skal sikre, at majoriteten af stemmerettighederne tilhører de deltagere, som er omfattet af det ansvarlige regeringsmedlem for sundhedsområdets ledelse, tilsyn og kontrol, og når dens bestyrelse ligeledes for størstepartens vedkommende består af offentlige deltagere?
 3)
 Kan kravet om »kontrol som svarer til« anses for opfyldt i lyset af Fællesskabets retsteori om in house-kontrakter, når den ordremodtagende enhed i henhold til sine vedtægter er omfattet af det ansvarlige regeringsmedlem for sundhedsområdets kontrol, som har beføjelse til at udpege bestyrelsens formand og næstformand, godkende generalforsamlingens forhandlinger om lånekontrakter, som indebærer et likvidt gældsniveau på eller over 75 % af den egenkapital, der er konstateret i det foregående skatteår, godkende forhandlingerne om ændringer af vedtægterne, godkende generalforsamlingens forhandlinger om opløsning af den ordremodtagende enhed og fastlægge, hvad der skal ske med dens goder i tilfælde af opløsning?
 4)
 Giver den omstændighed, at den ordremodtagende enhed er en stor og kompleks organisation, er aktiv på hele det portugisiske område, blandt sine deltagere har størstedelen af tjenestegrenene og institutionerne under Serviço Nacional de Saúde, herunder landets største hospitalscentre, har en omsætning på ca. 90 mio. EUR og en forretning, som udstrækker sig til komplekse og varierede aktivitetsområder med iøjnefaldende aktivitetsindikatorer, har over 3 300 ansatte og deltager i to yderligere virksomhedssammenslutninger og i to handelsselskaber, mulighed for, at dens


text:
relationer med dens offentlige deltagere, kan kvalificeres som intern eller som en in house-kontrakt?
 5)
 Giver den omstændighed, at den ordremodtagende enhed i henhold til sine vedtægter kan levere tjenesteydelser i en konkurrenceordning til ikke-deltagende offentlige enheder eller til nationale eller udenlandske private enheder, (i) forudsat at dette ikke påfører dens deltagere nogen skade, men er til fordel for disse og for den ordremodtagende enhed, såvel økonomisk som med hensyn til berigelse og teknologisk udnyttelse, og (ii) forudsat at leveringen af disse tjenesteydelser ikke udgør en omsætning på over 20 % af dens samlede årlige omsætning, der er konstateret i det foregående regnskabsår, mulighed for at anse kravet til en in house-kontrakt for opfyldt, navnlig hvad angår kravet om »hovedparten af sin virksomhed«, som er fastlagt i CCP’s artikel 5, stk. 2, litra b) (1)?
 6)
 Såfremt besvarelsen af nogle af de foregående spørgsmål ikke i sig selv er tilstrækkelig til at fastslå, om kravene i CCP’s artikel 5, stk. 2, er opfyldt, giver den samlede vurdering af besvarelserne, i lyset af Fællesskabets retsteori om in house-kontrakter, da mulighed for at konkludere, at der foreligger en sådan type kontrakt?
 (1) Código dos contratos públicos (lov om offentlige aftaler).


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/28
 Sag anlagt den 2. maj 2007 — Pioneer Hi-Bred International mod Kommissionen
 (Sag T-139/07)
 (2007/C 155/53)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, USA) (ved solicitor J. Temple Lang)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet i forbindelse med artikel 18 i direktiv 2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer ved at have undladt at forelægge forskriftsudvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes efter artikel 5, stk. 2, i Rådets afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren gør i henhold til artikel 232 EF gældende, at Kommissionen har udvist passivitet i strid med artikel 18 i direktiv 2001/18/EF om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer (1) ved ikke at sikre, at der blev truffet afgørelse vedrørende sagsøgerens anmeldelse om markedsføring af insektresistent genetisk modificeret 1507-majs.
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen i henhold til den procedure, der er fastsat i direktivet, er forpligtet til at sikre, at der træffes og sker offentliggørelse af en afgørelse vedrørende en anmeldelse inden for den frist, der er fastsat i direktivet. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen ved at ikke at forelægge forskriftsudvalget et udkast til de foranstaltninger, der skulle træffes, har undladt at sikre, at der blev truffet en sådan afgørelse, selv om alle kravene til sagsøgeren og andre parter omfattet af direktivet var blevet opfyldt i overensstemmelse med direktivet.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen er blevet opfordret til at handle i artikel 232 EF's forstand, hvilket Kommissionen har undladt. Dette har ifølge sagsøgeren haft skadelige virkninger for sagsøgerens retsstilling.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/18/EF af 12.3.2001 om udsætning i miljøet af genetisk modificerede organismer og om ophævelse af Rådets direktiv 90/220/EØF (EFT 2001 L 106, s. 1).


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. juni 2011 — Staat der Nederlanden mod Denkavit Nederland BV, m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te ’s-Gravenhage — Nederlandene)
 (Sag C-346/09) (1)
 (Landbrug - dyresundhed - direktiv 90/425/EØF - midlertidig national lovgivning til bekæmpelse af bovin spongiform encephalopati ved forbud mod produktion og markedsføring af forarbejdede animalske proteiner bestemt til foder til husdyr - anvendelse af denne lovgivning før ikrafttrædelsen af beslutning 2000/766/EF, der indeholder et sådant forbud - anvendelse af denne lovgivning på to produkter, der er undtaget fra forbuddet i nævnte beslutning - forenelighed med direktiv 90/425/EØF og beslutning 94/381/EF og 2000/766/EF)
 2011/C 232/07
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te ’s-Gravenhage
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Staat der Nederlanden
 Sagsøgt: Denkavit Nederland BV, Cehave Landbouwbelang Voeders BV, Arie Blok BV og Internationale Handelsmaatschappij »Demeter« BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Gerechtshof te ’s-Gravenhage — fortolkning af Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked (EFT L 224, s. 29), Kommissionens beslutning 94/381/EF af 27. juni 1994 om bestemte beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til bovin spongiform encephalopati og opfodring af protein af pattedyr (EFT L 172, s. 23), Rådets beslutning 2000/766/EF af 4. december 2000 om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein (EFT L 306, s. 32), og Kommissionens beslutning 2001/9/EF af 29. december 2000 om kontrolforanstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af Rådets beslutning 2000/766/EF om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein (EFT L 2, s. 32) — nationale retsforskrifter der forbyder produktion af og handel med animalske proteiner forarbejdet til foder til husdyr — ikrafttrædelsesdato og overgangsperiode
 Konklusion
 EU-retten, i særdeleshed Rådets direktiv 90/425/EØF af 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked samt Kommissionens beslutning 94/381/EF af 27. juni 1994 om bestemte beskyttelsesforanstaltninger med hensyn til bovin spongiform encephalopati og opfodring af protein af pattedyr og Rådets beslutning 2000/766/EF af 4. december 2000 om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein, er ikke til hinder for en national lovgivning, der med henblik på beskyttelse mod bovin spongiform encephalopati nedlagde et midlertidigt forbud mod produktion og markedsføring af forarbejdede animalske proteiner i foder til husdyr, for så vidt som situationen i den berørte medlemsstat var så akut, at det berettigede, at der blev truffet sådanne øjeblikkelige foranstaltninger på grund af tungtvejende hensyn til menneskers og dyrs sundhed. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om den sidste betingelse er opfyldt, og om proportionalitetsprincippet er overholdt.
 (1) EUT C 282 af 21.11.2009.


text:
15.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 198/48
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 29. april 2015 — CJ mod ECDC
 (Forenede sager F-159/12 og F-161/12) (1)
 ((Personalesag - kontraktansatte - tidsbegrænset kontrakt - opsigelse - brud på tillidsforholdet - ret til kontradiktion - tilsidesættelse - sagsomkostninger))
 (2015/C 198/66)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CJ (ved advokat V. Kolias)
 Sagsøgt: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (først ved R. Trott, som befuldmægtiget, samt advokaterne A. Duron og D. Waelbroeck, derefter ved J. Mannheim og A. Daume, som befuldmægtigede, samt A. Duron og D. Waelbroeck)
 Sagens genstand i sag F-159/12
 Påstand om annullation af afgørelsen om at opsige sagsøgerens kontrakt, om at genindsætte sagsøgeren i tjenesten og om at betale forskellen mellem den løn, han kunne være fortsat med at oppebære, og den økonomiske godtgørelse, han modtager, med tillæg af morarenter
 Sagens genstand i sag F-161/12
 Påstand om erstatning for det ikke-økonomiske tab, sagsøgeren har lidt i forbindelse med hans afskedigelse
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 24. februar 2012 truffet af direktøren for Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme om opsigelse af CJ’s kontrakt som kontraktansat annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes ECDC i sag F-159/12.
 3)
 I sag F-161/12 frifindes ECDC.
 4)
 I sag F-159/12 bærer hver part deres egne omkostninger.
 5)
 I sag F-161/12 bærer CJ sine egne omkostninger og betaler de af Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme afholdte omkostninger.
 6)
 I sag F-159/12 betaler CJ Personaleretten et beløb på 2 000 EUR i erstatning for en del af de undgåelige udgifter, som sidstnævnte har afholdt.
 (1) EUT C 63 af 2.3.2013, s. 26 og EUT C 55 af 23.2.2013, s. 27.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Mönchengladbach (Tyskland) den 2. november 2011 — Gisbert Thöne mod MF Global UK Ltd og Frank Kucksdorf
 (Sag C-552/11)
 2012/C 65/04
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Mönchengladbach
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gisbert Thöne
 Sagsøgt: MF Global UK Ltd og Frank Kucksdorf
 Sagen blev ved Domstolens kendelse af 8. december 2011 slettet fra Domstolens register.


text:
4.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 209/9
 Gennemgangen af det prñjudicielle spùrgsmål har intet 4) Rådet for Den Europñiske Union bñrer sine egne
 frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 1 i omkostninger.
 Kommissionens beslutning 96/239/EF af 27. marts 1996
 om visse hasteforanstaltninger til beskyttelse mod bovin (1) EFT C 197 af 6.7.1996.
 spongiform encephalopati.
 (1) EFT C 197 af 6.7.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 af 5. maj 1998
 DOMSTOLENS DOM i sag C-386/96 P, SocieÂteÂ Louis Dreyfus & Cie mod
 af 5. maj 1998 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 i sag C-180/96, Det Forenede Kongerige Storbritannien og (Nùdhjñlp fra Fñllesskabet til staterne i det tidligere Sov-
 Nordirland mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- jetunionen Ð lån Ð remburs Ð annullationssùgsmål Ð
 skaber, stùttet af Rådet for Den Europñiske Union (1) formaliteten Ð kravet om, at sagsùgeren skal vñre umid-
 delbart berùrt)
 (Landbrug Ð veterinñrpoliti Ð hasteforanstaltninger mod
 bovin spongiform encephalopati Ð »kogalskab«) (98/C 209/18)
 (98/C 209/17)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: engelsk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-386/96 P, SocieÂteÂ Louis Dreyfus & Cie, Paris, ved
 I sag C-180/96, Det Forenede Kongerige Storbritannien og advokat Robert Saint-Esteben, Paris, og med valgt adresse
 Nordirland (befuldmñgtiget: Lindsey Nicoll, bistået af i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue,
 Nicholas Lyell, Paul Lasok og David Anderson), mod angående appel af dom afsagt den 24. september 1996 af
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld- De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje
 mñgtigede: Dierk Booû og James Macdonald Flett), stùttet Afdeling) i sag T-485/93, Dreyfus mod Kommissionen,
 af Rådet for Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: Sml. II, s. 1101, hvori der er nedlagt påstand om ophñ-
 Arthur Brautigam og Moyra Sims) angående en påstand velse af dommen Ð den anden part i appelsagen er Kom-
 om annullation af Kommissionens beslutning 96/239/EF af missionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juridisk
 27. marts 1996 om visse hasteforanstaltninger til beskyt- konsulent Marie-JoseÂ Jonczy og Nicholas Khan, har Dom-
 telse mod bovin spongiform encephalopati (EFT L 78 af stolen, sammensat af prñsidenten, G. C. Rodríguez Igle-
 28.3.1996, s. 47) og visse andre dispositioner fra Kommis- sias, afdelingsformñndene C. Gulmann, H. Ragnemalm,
 sionens side, har Domstolen, sammensat af prñsidenten, M. Wathelet (refererende dommer) og R. Schintgen samt
 G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformñndene C. Gul- dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida,
 mann, H. Ragnemalm, M. Wathelet og R. Schintgen samt P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P.
 dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, L. Sevón og K. M. Ioan-
 Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. nou; generaladvokat: A. La Pergola; justitssekretñr: ekspe-
 Jann og L. Sevón (refererende dommer); generaladvokat: ditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den 5. maj 1998
 G. Tesauro; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett, den afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 5. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder


text:
således:
 1) Den af Det Forenede Kongerige Storbritannien og 1) Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom af 24. sep-
 Nordirland anlagte sag afvises, for så vidt den angår tember 1996 i sag T-485/93, Dreyfus mod Kommissio-
 Kommissionens udtalelser af 10. april, 13. april og nen, ophñves for så vidt angår afvisningen af den af
 8. maj 1996 Louis Dreyfus & Cie nedlagte annullationspåstand.
 2) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin- 2) Sagen hjemvises til Retten i Fùrste Instans til afgùrelse
 des, for så vidt den af Det Forenede Kongerige Storbri- i realiteten.
 tannien og Nordirland anlagte sag angår annullation
 af Kommissionens beslutning 96/239/EF af 27. marts
 3) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 1996 om visse hasteforanstaltninger til beskyttelse
 mod bovin spongiform encephalopati.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997.
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 betaler sagens omkostninger.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/13
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Femte Afdeling)
 af 12. december 2003
 i sag C-258/02 P, Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1).
 (Appel - forordning (EØF) nr. 1896/2000 - biocidholdige produkter - annullationssøgsmål - afvisning - åbenbart, at appellen skal forkastes)
 (2004/C 94/26)
 Processprog: engelsk
 I sag C-258/02 P, Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH, Kirchheimbolanden (Tyskland), ved advokaterne K. van Maldegem og C. Mereu), angående appel af kendelse afsagt den 29. april 2002 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-339/00, Bactria mod Kommissionen (Sml. II, s. 2287), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne kendelse — de andre parter i sagen er Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: R.B. Wainwright og L. Ström), og med valgt adresse i Luxembourg, Eurobrom BV, Rijswijk (Nederlandene), Lonza GmbH, Wuppertal (Tyskland), Arch Chemicals SA, Paris (Frankrig), og Troy Chemical Company BV, Maassluis (Nederlandene), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann (refererende dommer), og dommerne A. La Pergola og R. Silva de Lapuerta; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 12. december 2003 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Bactria Industriehygiene-Service Verwaltungs GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 233 af 28.9.2002.


text:
21.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/26
 Sag anlagt den 22. maj 2012 — Micrus Endovascular mod KHIM — Laboratorios Delta (DELTA)
 (Sag T-218/12)
 2012/C 217/55
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Micrus Endovascular LLC (Wilmington, De Forenede Stater) (ved barrister B. Brandreth)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Laboratorios Delta Lda (Queluz, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. marts 2012 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 244/2011-2) annulleres.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale de omkostninger, som sagsøgeren har afholdt i forbindelse med sagens behandling for appelkammeret og prøvelsen for Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Micrus Endovascular LLC
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »DELTA« for varer i klasse 10 — EF-varemærkeansøgning nr. 6655906
 Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Laboratorios Delta Lda
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Den internationale varemærkeregistrering nr. 131374 af figurmærket »DELTA PORTUGAL« for varer i klasse 5, den portugisiske varemærkeregistrering nr. 140578 af figurmærket »DELTA PORTUGAL« for varer i klasse 5, registreret firmanavn nr. 23113 »LABORATORIOS DELTA«
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/32
 Sag anlagt den 1. februar 2017 — Westbrae Natural mod EUIPO — Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
 (Sag T-65/17)
 (2017/C 086/42)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Westbrae Natural, Inc. (Delaware, De Forenede Stater) (ved Barrister D. McFarland)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger: Westbrae Natural, Inc.
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »COCONUT DREAM« — registreringsansøgning nr. 13 599 501
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. november 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 182/2016-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Sagsøgeren tillægges sagsomkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/39
 EU-Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 29. marts 2007 — Cwik mod Kommissionen
 (Sag F-31/05) (1)
 (Tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2003 - annullationssøgsmål - retsstridighedsindsigelse - åbenbart fejlskøn)
 (2007/C 96/80)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Michael Cwik (Tervuren, Belgien) (ved avocat N. Lhoëst)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Lozano Palacios og J. Currall, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels annullation af den for sagsøgeren udfærdigede karriereudviklingsrapport for perioden fra 1. januar til31. december 2003 og om fornødent af afgørelsen af 24. januar 2005 om afslag på sagsøgerens klage over REC 2003 samt dels påstand om, at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale en symbolsk erstatning på en euro.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 193 af 6.8.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-200/05 og henvist til Retten for EU-Personalesager ved kendelse af 15.12.2005).


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungarn) den 3. maj 2016 — Glencore Grain Hungary Kft. mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 (Sag C-254/16)
 (2016/C 296/24)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Glencore Grain Hungary Kft.
 Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 183 i direktiv 2006/112 (1) fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, der foreskriver, at fristen for tilbagebetaling af overskydende moms forlænges til datoen for fremsendelsen af den i forbindelse med en kontrol udfærdigede rapport, når den afgiftspligtige person inden for rammerne af en sag om afgiftskontrol, der er indledt inden 30 dage efter modtagelsen af tilbagebetalingskravet, er blevet pålagt en bøde for manglende opfyldelse af sine forpligtelser?
 2)
 Er momsdirektivets artikel 183, når der henses til princippet om afgiftens neutralitet og proportionalitetsprincippet, til hinder for en national lovgivning, der i en situation, hvor et beløb udbetales med forsinkelse, udelukker betaling af morarenter, når den afgiftspligtige person i forbindelse med en kontrol vedrørende udbetalingen af dette beløb er blevet pålagt en sanktion af myndigheden for ikke at overholde samarbejdspligten, selv om denne kontrol, der har varet flere år, har trukket ud på grund af forhold, der ikke hovedsageligt kan tilskrives den afgiftspligtige person?
 3)
 Skal artikel 183 i direktiv 2006/112 og effektivitetsprincippet fortolkes således, at et krav om betaling af renter, der vedrører afgifter, som i strid med EU-retten er tilbageholdt eller ikke tilkendt, er en subjektiv rettighed, der følger direkte af EU-retten selv, således at en påvisning af en tilsidesættelse af EU-retten og af manglende tilbagebetaling af afgift er tilstrækkelig til at gøre et rentekrav gældende ved medlemsstaternes retsinstanser eller andre myndigheder?
 4)
 Såfremt nærværende ret på baggrund af besvarelsen af de ovenfor nævnte spørgsmål i tvisten i hovedsagen måtte fastslå, at medlemsstatens nationale lovgivning er i strid med momsdirektivets artikel 183, vil den da handle i overensstemmelse med EU-retten, hvis den finder, at afslaget på at betale morarenter i medlemsstaternes myndigheders afgørelser er i strid med momsdirektivets artikel 183?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/24
 Sag anlagt den 12. juni 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-284/07)
 (2007/C 183/43)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Caeiros og D. Kukovec, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2005/51/EF af 7. september 2005 om ændring af bilag XX til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF og bilag VIII til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF om offentlige kontrakter (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 —
 Subsidiært fastslås det, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til denne bestemmelse, idet den under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen om disse foranstaltninger.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. januar 2006.
 (1) EUT L 257, s. 127.


text:
2.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/19
 Sag anlagt den 4. maj 2011 — Stichting Greenpeace Nederland og PAN Europe mod Kommissionen
 (Sag T-232/11)
 2011/C 194/31
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Nederlandene) og Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bruxelles, Belgien) (ved advokat B. Kloostra)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Det fastslås, at Kommissionens afgørelse af 1. marts 2011 (Ares(2011)223668) er i strid med forordning nr. 1367/2006/EF (1).
 —
 Kommissionens afgørelse af 1. marts 2011 (Ares(2011)223668) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at vurdere substansen i anmodningen af 20. december 2010 om intern prøvelse inden for en periode, der fastsættes af Retten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført to anbringender.
 1)
 Med det første anbringende gøres gældende, at sagsøgte er forpligtet til at gennemføre en intern prøvelse af direktiv 2010/77/EU (2), således som sagsøgerne har anmodet om, idet nævnte direktiv som anført af sagsøgte ikke finder almindelig anvendelse, men snarere er en forvaltningsakt, der indeholder konkrete og individuelle afgørelser på grundlag af individuelle ansøgninger fra de berørte producenter.
 2)
 Med det andet anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med forordning nr. 1367/2006/EF, idet direktiv 2010/77/EU indeholder flere forvaltningsakter om individuelle afgørelser vedrørende individuelle ansøgninger. Endvidere henset til at det nævnte direktiv ikke er vedtaget som led i Kommissionens lovgivningskompetence, bør adgangen til klage og domstolsprøvelse vedrørende direktivet sikres.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
 (2) Kommissionens direktiv 2010/77/EU af 10.11.2010 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF for så vidt angår udløbsdatoerne for optagelse af visse aktivstoffer i bilag I (EUT L 293, s. 48).


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/26
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 30. oktober 2008 — Frankrig mod Kommissionen
 (Sag T-257/07 R II)
 (Særlige rettergangsformer - veterinærkontrol - forordning (EF) nr. 999/2001 - udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier - forordning (EF) nr. 746/2008 - begæring om udsættelse af gennemførelse - fumus boni juris - uopsættelighed - interesseafvejning)
 (2008/C 327/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, R. Loosli-Surrans, A.-L. During og G. de Bergues, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Nolin og A. Bordes, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (først ved C. Gibbs og I. Rao, derefter ved I. Rao, som befuldmægtigede, bistået af barrister T. Ward)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens forordning (EF) nr. 746/2008 af 17. juni 2008 om ændring af bilag VII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier (EUT L 202, s. 11), for så vidt som den i kapitel A i bilag VII indsætter punkt 2.3, litra b), nr. iii), punkt 2.3, litra d), og punkt 4.
 Konklusion
 1)
 Anvendelsen af bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 746/2008 af 17. juni 2008 om ændring af bilag VII til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 999/2001 om fastsættelse af regler for forebyggelse af, kontrol med og udryddelse af visse transmissible spongiforme encephalopatier udsættes indtil domsafsigelsen i hovedsagen, for så vidt som den i kapitel A i bilag VII til forordning (EF) nr. 999/2001 af 22. maj 2001 indsætter punkt 2.3, litra b), nr. iii), punkt 2.3, litra d), og punkt 4.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
22 . 6 . 96 [_DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 180/21
 fuldbyrdelse — uanset om rekvisitus med rimelig virksomhed, der modtager ydelserne, foretager rengø
 hed burde have forudset dem — og som derfor ikke ring ved hjælp af sine egne arbejdstagere eller ved hjælp
 blev fremført for retten i domsstaten af andre i henhold til en ny kontrakt ?
 v ) forhold, som de sagsøgte var bekendt med, men
 som de ikke havde lejlighed til at fremføre for retten
 i domsstaten ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Beføjelser i tilknytning til udscettelsesbeføjeisen i artikel 38, afsagt den 29. marts 1996 af Belgiens Conseil d'État i sagen
 stk . 1 ASBL Inter-Environnement Wallonie mod regionen Vallo
 nien
 7) Har den ret, der behandler appel- eller genoptagelses ( Sag C-129/96 )
 sagen i henhold til artikel 37, stk . 1 , beføjelse til at gøre ( 96/C 180/44 )
 en afgørelse om udsættelse af fuldbyrdelsesproceduren
 betinget af, at domfældte stiller en sikkerhed eller en Ved dom afsagt den 29 . marts 1996 , indgået til Domstolens
 garanti, der er tilstrækkelig til at beskytte domhaverens Justitskontor den 23 . april 1996, har Belgiens Conseil d'État
 interesser i tilfælde af, at domfældte ikke får medhold i i sagen ASBL Inter-Environnement Wallonie mod regionen
 appellen af dommen i domsstaten ? Vallonien forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 (') Konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence
 og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder
 handelssager ( EFT 1972 nr . L 299 , s . 32 ) som ændret ved 1 ) Er EØF-traktatens artikel 5 og 189 til hinder for, at
 Konventionen af 9 , oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, medlemsstaterne vedtager en bestemmelse, der er i strid
 Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordir med direktiv 75/442/EØF af 15 . juli 1975 om affald ( ] ),
 lands tiltrædelse ( EFT 1 978 nr. L 304, s. 1 og — som ændret — som ændret ved direktiv 91 / 156/EØF af 18 . marts
 s . 77 ). 1991 ( 2 ), mens fristen for gennemførelse af direktivet
 løber ?
 Er de samme bestemmelser i traktaten til hinder for, at
 medlemsstaterne vedtager og sætter en bestemmelse i
 kraft, der angiver at være en gennemførelse af det
 nævnte direktiv, men hvis bestemmelser ser ud til at
 Anmodning om préjudiciel afgorelse forelagt ved kendelse være i strid med bestemmelserne i dette direktiv ?
 afsagt den 22 . februar 1996 af Tribunal Superior de Justicia
 de Murcia, Afdelingen for Sociale Sager, i sagen Francisco 2 ) Er et stof, der er omhandlet i bilag I til Rådets direktiv
 Hernández Vidal SA mod Prudencia Gómez Pérez, María 91 /156/EØF af 18 . marts 1991 om ændring af direktiv
 Gómez Pérez og Contratas y Limpiezas SL 75/442/EØF om affald, og som direkte eller indirekte er
 ( Sag C-127/96 ) integreret i en industriel produktionsproces, affald som
 omhandlet i direktivets artikel 1 ,


text:
litra a )?
 ( 96/C 180/43 )
 C ) EFT nr . L 194 , s . 39 .
 Ved kendelse afsagt den 22 . februar 1996 , indgået til ( 2 ) EFT nr . L 78 , s . 32 .
 Domstolens Justitskontor den 22 . april 1996, har Tribunal
 Superior de Justicia de Murcia, Afdelingen for Sociale Sager,
 i sagen Francisco Hernandez Vidal SA mod Prudencia
 Gomez Pérez, Maria Gomez Pérez og Contratas y Limpiezas
 SL forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs afsagt den 28 . februar 1996 af Supremo Tribunal Admi
 mål :
 nistrative ( Anden Afdeling — told- og skattesager) i sagen
 Fazenda Publica mod Solisnor-Estaleiros Navais SA
 a ) Er et arbejde, der består i rengøringsydelser i lokaler
 tilhørende en virksomhed, hvis hovedproduktion ikke er ( Sag C-130/96 )
 rengøring — i nærværende sag fremstilling af tygge ( 96/C 180/45 )
 gummi og bolcher — men som varigt har behov for
 denne sekundære aktivitet, en » del af en bedrift «? Ved kendelse afsagt den 28 . februar 1996 , indgået til
 Domstolens Justitskontor den 24 . april 1996 , har Supremo
 b ) Endvidere spørges, om begrebet » overførsel ved aftale « Tribunal Administrative ( Anden Afdeling — told- og
 kan omfatte opsigelsen af en forretningskontrakt ved skattesager ) i sagen Fazenda Publica mod Solisnor-Estalei
 rørende levering af rengøringsydelser, der, efter at ros Navais SA forelagt De Europæiske Fællesskabers
 kontrakten på grundlag af årlige forlængelser har varet Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 tre år, sker ved udløbet af det tredje år i henhold til spørgsmål :
 beslutning truffet af den virksomhed, der modtager
 ydelserne ? I tilfælde af en bekræftende besvarelse Skal stempelafgiften anses for at være en omsætningsafgift i
 spørges, hvorvidt dette svar kan afhænge af, om den henhold til artikel 33 i de sjette direktiv ( x ), for hvilken der


text:
21.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 235/14
 Rettens dom af 4. juni 2014 — Sina Bank mod Rådet
 (Sag T-67/12) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at undgå nuklear spredning - indefrysning af midler - annullationssøgsmål - retsakter, der ikke kan gøres til genstand for et søgsmål - afvisning fra realitetsbehandling - ret til forsvar))
 2014/C 235/18
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sina Bank (Teheran, Iran) (ved advokaterne B. Mettetal og C. Wucher-North)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved B. Driessen og D. Gicheva, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 71), for så vidt som den efter revision fastholdt opførelsen af sagsøgerens navn i bilag II til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39), som ændret ved Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 (EUT L 281, s 81), samt af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 11), for så vidt som den efter revision fastholdt opførelsen af sagsøgerens navn i bilag VIII til Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007 (EUT L 281, s. 1), dels af artikel 16, stk. 2, i forordning nr. 961/2010 samt artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 20, stk. 1, litra b), i afgørelse 2010/413, for så vidt som disse bestemmelser vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises, idet den er blevet indbragt for en ret, der ikke har kompetence til at påkende den, for så vidt som den vedrører annullation af artikel 19, stk. 1, litra b), og artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26. juli 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP, og sagen afvises fra realitetsbehandling for så vidt som den vedrører annullation af artikel 16, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25. oktober 2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007.
 2)
 Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran, for så vidt som disse retsakter efter revision har fastholdt opførelsen af Sina Banks navn i henholdsvis bilag II til afgørelse 2010/413, som ændret ved Rådets afgørelse 2010/644/FUSP af 25. oktober 2010 om ændring af afgørelse 2010/413, og bilag VIII til forordning nr. 961/2010 annulleres.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler fire femtedele af Sina Banks omkostninger og bærer fire femtedele af sine egne omkostninger.


text:
3.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 364/33
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 20. juli 2016 — U (*1) mod Kommissionen
 (Sag F-104/15) (1)
 ((Personalesag - efterladtepension - artikel 18 og 20 i bilag VIII til vedtægten - længstlevende ægtefælle efter en tidligere tjenestemand - betingelser for tildeling - andet ægteskab - ligebehandling af tjenestemænd))
 (2016/C 364/39)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: U (*1) (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara, A.-C. Simon og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Intervenient for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved M. Ecker og E. Tavena, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at tildele sagsøgeren en efterladtepension.
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 24. september 2014, hvorved Europa-Kommissionen afslog at imødekomme U (*1) ansøgning om tildeling af en efterladtepension efter hendes afdøde mand, som var en tidligere tjenestemand, der havde oppebåret alderspension, annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler U (*1) omkostninger.
 3)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger.
 (*1) Information er fjernet eller erstattet inden for rammerne af beskyttelse af personoplysninger og/eller fortrolighed.
 (1) EUT C 302 af 14.9.2015, s. 71.


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/49
 Sag anlagt den 17. juni 2014 — Warimex mod KHIM (STONE)
 (Sag T-454/14)
 2014/C 292/60
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Warimex Waren- Import Export Handels-GmbH (Neuried, Tyskland) (ved advokaterne E. Keller og J. Voogd)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 27. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1599/2013-1), annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »STONE« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 21, 24 og 25 — Varemærkeansøgningen nr. 1 1 4 64 005
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgning om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 og 76 i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7 stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/31
 Sag anlagt den 11. juni 2012 — Kühne + Nagel International m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-254/12)
 2012/C 227/52
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Kühne + Nagel International AG (Schindellegi, Schweiz), Kühne + Nagel Management AG (Schindellegi, Schweiz), Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge, Det Forenede Kongerige), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai, Kina) og Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong, Kina) (ved advokaterne U. Denzel, C. Klöppner og C. von Köckritz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, 2 og 3 i Kommissionens beslutning K(2012) 1959 endelig af 28. marts 2012 i sag COMP/39462 — spedition annulleres i henhold til artikel 263, stk. 4, TEUF, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Subsidiært: Bøden, der er pålagt sagsøgerne i henhold til beslutningens artikel 2, nedsættes.
 —
 Kommissionen tilpligtes i henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement at betale sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har pålagt sagsøgerne en bøde for deltagelse i fire forskellige karteller i forbindelse med prisforhøjelserne NES, AMS, CAF og PSS.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne vedrørende alle prisforhøjelserne anført følgende anbringender.
 —
 Den bøde, sagsøgerne er blevet pålagt, er retsstridig grundet fejlskøn. Kommissionen har for det første fastsat den del af omsætningen, som vedrører overtrædelsen, forkert, idet den omsætning, som Kommissionen har lagt til grund, ikke står i direkte eller indirekte forbindelse med overtrædelsen. For det andet er der med urette ikke blevet taget hensyn til de for sagsøgerne foreliggende formildende omstændigheder.
 —
 Størrelsen af de pålagte bøder strider mod princippet om forholdsmæssighed, og mod artikel 49, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder. På grundlag af de særlige forhold i speditionsbranchen er de af Kommissionen pålagte bøder groft uforholdsmæssig og strider mod artikel 49, stk. 3, i chartret om grundlæggende rettigheder.
 —
 Sagsøgernes ret til forsvar er blevet tilsidesat, idet Kommissionen har afvist den ved skrivelse af 30. november 2011 indgivne anmodning om aktindsigt (i sagsakterne til sag COMP/39 258) og dermed på retsstridig vis har begrænset sagsøgernes ret til forsvar.
 Til støtte for søgsmålet vedrørende prisforhøjelserne NES og AMS gør sagsøgerne derudover følgende anbringender gældende:
 —
 Handelen mellem medlemsstaterne er ikke blevet berørt. Kommissionen har foretaget en fejlagtig retsanvendelse, idet forudsætningerne for at anvende artikel 101, stk. 1, TEUF (påvirkning af handelen mellem medlemsstaterne) ikke foreligger.
 —
 Kommissionen har foretaget en fejlagtig retsanvendelse, idet den med urette har antaget at være beføjet til at straffe overtrædelser inden for lufttrafikken i henhold til artikel 101, stk. 1, TEUF. Under alle omstændigheder har Kommissionen retsstridigt ikke indrømmet nogen undtagelse i henhold til forordning (EØF) nr. 3975/87 om fastsættelse af fremgangsmåden ved anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i luftfartssektoren. Kommissionen er ikke retligt beføjet til at forfølge overtrædelser af artikel 101, stk. 1, TEUF med bøder, da der før 1. maj 2004 ikke fandtes en gennemførelsesforordning for luftfarten, og lufttransport mellem Unionen og tredjelande dermed var fritstillet (»Air Transport Exemption«).
 —
 Kommissionen har med urette bedømt overtrædelsens varighed forkert med hensyn til sagsøgerne. Kommissionen


text:
22.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 301/40
 Sag anlagt den 11. august 2008 — Stichting Natuur en Milieu og Pesticide Action Network Europe mod Kommissionen
 (Sag T-338/08)
 (2008/C 301/69)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nederlandene) og Pesticide Action Network Europe (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne B. Kloostra og A. van den Biesen)
 Sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den til sagsøgerne stilede beslutning, truffet af Kommissionen den 1. juli 2008, annulleres.
 —
 Kommissionen pålægges at behandle indholdet af anmodningerne om en intern prøvelse.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har anmodet Kommissionen om at efterprøve forordning nr. 149/2008 (1) i henhold til afsnit IV i forordning nr. 1367/2006 (2). Ved skrivelser af 1. juli 2008 afviste Kommissionen disse anmodninger med den begrundelse, at den anfægtede forordning ikke kunne anses for en foranstaltning med individuel virkning eller for en samling af afgørelser.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne for det første gjort gældende, at forordning nr. 149/2008 består af en samling af afgørelser. Sagsøgerne mener, at forordning nr. 149/2008 finder anvendelse på en definitivt defineret og forud fastsat gruppe af produkter og aktivstoffer.
 I denne forbindelse har sagsøgerne ligeledes påberåbt sig indholdet af forordning nr. 396/2005 (3). I henhold til denne forordnings artikel 6 kan der indgives separat ansøgning om ændring for hver maksimalgrænseværdi, der er fastsat. Denne mulighed tilkendes også civilsamfundsorganisationer med interesse i sundhed, såsom sagsøgerne. De mener derfor, at en afgørelse vedrørende en sådan ansøgning må være en afgørelse med konkret virkning i forhold til et bestemt produkt og et bestemt aktivstof. Efter sagsøgernes opfattelse burde det samme gøre sig gældende i forhold til maksimalgrænseværdier fastsat i henhold til forordning nr. 149/2008.
 Sagsøgerne har subsidiært gjort gældende, at forordning nr. 149/2008 vedrører en afgørelse, der falder ind under anvendelsesområdet for artikel 6, stk. 1, i Århuskonventionen (4). Forordningen vedrører nemlig en afgørelse, som umiddelbart og individuelt berører sagsøgerne på en måde, som opfylder kravene i artikel 230, stk. 4, EF.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 149/2008 af 29.1.2008 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 for så vidt angår udarbejdelse af bilag II, III og IV med maksimalgrænseværdier for produkterne i forordningens bilag I (EØS-relevant tekst), EUT L 58, s. 1.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer, EUT L 264, s. 13.
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 396/2005 af 23.2.2005 om maksimalgrænseværdier for pesticidrester i eller på vegetabilske og animalske fødevarer og foderstoffer og om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF (EØS-relevant tekst), EUT L 70, s. 1.
 (4) Konvention om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, EUT 2005 L 124, s. 4.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal de commerce de Liège (Belgien) den 27. juli 2017 — Zako SPRL mod Sanidel SA
 (Sag C-452/17)
 (2017/C 347/13)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal de commerce de Liège
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Zako SPRL
 Sagsøgt: Sanidel SA
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 1, stk. 2, i Rådets direktiv 86/653/EØF (1) af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter fortolkes således, at den kræver, at en handelsagent skal hverve og besøge kunder eller leverandører uden for agenturgiverens virksomhed?
 2)
 Skal artikel 1, stk. 2, i direktiv 86/653/EØF fortolkes således, at den kræver, at en handelsagent ikke må udføre andre opgaver end dem, der er knyttet til formidling af salg eller køb af varer for agenturgiveren og formidling og afslutning af sådanne forretninger i agenturgiverens navn og for dennes regning?
 3)
 Såfremt spørgsmål 2 besvares benægtende, skal artikel 1, stk. 2, i direktiv 86/653/EØF da fortolkes således, at den kræver, at en handelsagent ikke må udføre andre opgaver — om end blot sekundært — end dem, der er knyttet til formidling af salg eller køb af varer for agenturgiveren og formidling og afslutning af sådanne forretninger i agenturgiverens navn og for dennes regning?
 (1) EFT L 382, s. 17.