text:
1.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 431/40
 Sag anlagt den 9. oktober 2014 — NK Rosneft m.fl. mod Rådet
 (Sag T-715/14)
 (2014/C 431/64)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: NK Rosneft OAO (Moskva, Rusland), RN-Shelf-Arctic OOO (Moskva), RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Yuzhniy Sakhalin, Rusland), RN-Exploration OOO (Moskva) og Tagulskoe OOO (Krasnoyarsk, Rusland) (ved T. Beazley, QC)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, stk. 2, litra b), c) og d), og artikel 3 samt bilag III til Rådets afgørelse 2014/512/FUSP af 31. juli 2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, som ændret ved Rådets afgørelse 2014/659/FUSP af 8. september 2014, annulleres.
 —
 Artikel 3, artikel 3a, artikel 4, stk. 3 og 4, bilag II, artikel 5, stk. 2, litra b), c), og d), samt artikel 5, stk. 3, bilag VI og artikel 11 i Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 af 31. juli 2014 om restriktive foranstaltninger på baggrund af Ruslands handlinger, der destabiliserer situationen i Ukraine, som ændret ved Rådets forordning (EU) nr. 960/2014 af 8. september 2014, annulleres.
 —
 Endvidere eller subsidiært: Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 og Rådets afgørelse 2014/512/FUSP annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgerne.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ni anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet har forsømt at fremkomme med en begrundelse, der er tilstrækkelig til at muliggøre en fuldstændig prøvelse af enten den materielle eller den processuelle lovlighed af de bestemmelser, som sagsøgeren har påstået annulleret (de »omhandlede foranstaltninger«), og har tilsidesat sagsøgernes ret til forsvar og ret til en effektiv domstolsbeskyttelse med hensyn til de omhandlede foranstaltninger.
 2.
 Med det andet anbringende gøres det gældende, at Rådet ikke har fremlagt materiale, der kan begrunde eller faktisk begrunder de omhandlede foranstaltninger som havende et legitimt eller lovligt formål.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres det gældende, at de omhandlede foranstaltninger er i strid med EU’s folkeretlige forpligtelser i henhold til partnerskabs- og samarbejdsaftalen med Rusland og/eller GATT.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at Rådet manglede kompetence til at vedtage de omhandlede foranstaltninger, eller at disse foranstaltninger er ulovlige, fordi det hverken er indlysende eller fremgår af begrundelsen, at der er en logisk forbindelse mellem det erklærede formål i Rådets afgørelse 2014/512/FUSP og de valgte midler til at fremme det.
 5.
 Med det femte anbringende gøres det gældende, at Rådets forordning (EU) nr. 833/2014 ikke gennemfører bestemmelserne i Rådets afgørelse 2014/512/FUSP korrekt, idet Rådet ikke havde kompetence til at vedtage eller, hvis det havde kompetence, ikke lovligt kunne vedtage artikel 3 i Rådets forordning (EU) nr. 833/2014, idet den (i hvert fald) umiddelbart er i strid med de underliggende bestemmelser i Rådets afgørelse 2014/512/FUSP, navnlig dennes artikel 4.
 6.
 Med det sjette anbringende gøres det gældende, at Rådet ikke havde kompetence til at vedtage eller ikke lovligt kunne vedtage de omhandlede foranstaltninger, idet de tilsidesatte de grundlæggende principper om


text:
ligebehandling og om, at der ikke må foreligge vilkårlighed.
 7.
 Med det syvende anbringende gøres det gældende, at Rådet ikke havde kompetence til at vedtage eller ikke lovligt kunne vedtage de omhandlede foranstaltninger, idet de ikke står i et rimeligt forhold til, eller det ikke er godtgjort, at de står i et rimeligt forhold til det mål, der forfølges med Rådets afgørelse 2014/512/FUSP. Endvidere, som en følge af deres manglende proportionalitet, a) krænker bestemmelserne Unionens lovgivningskompetence inden for den fælles handelspolitik, og b) de udgør et uberettiget indgreb i sagsøgernes grundlæggende ejendomsret og/eller deres frihed til at oprette og drive egen virksomhed.
 8.
 Med det ottende anbringende gøres det gældende, at især henset til den manglende begrundelse for de omhandlede foranstaltninger og deres karakter kan i hvert fald en del af hensigten med den anfægtede bestemmelse have været at tjene et andet formål end det erklærede formål, og at de i henhold til Rådets afgørelse 2014/512/FUSP tildelte beføjelser i en yderligere, særskilt henseende er blevet misbrugt.
 9.
 Med det niende anbringende gøres det gældende, at den forfatningsmæssige garanti for retssikkerhed er blevet tilsidesat, herunder ved den manglende klarhed af nøglebegreber i de omhandlede foranstaltninger.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/66
 Sag anlagt den 26. september 2006 — Buckingham m.fl. mod Kommissionen
 (Sag F-116/06)
 (2006/C 294/131)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Anne Buckingham (Bruxelles, Belgien) m.fl. (ved avocat N. Lhoëst)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 23. november 2005, offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 85-2005, for så vidt som sagsøgerne, som er tjenestemænd i lønklasse A*12, ikke heri tildeles prioritetspoints som anerkendelse for det arbejde, de har udført i institutionens tjeneste i bedømmelsesåret 2004.
 —
 Om fornødent: Annullation af Kommissionens udtrykkelige afgørelser om afslag på de klager, sagsøgerne indgav i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålet støttes på en tilsidesættelse af artikel 9 og 13 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, og, subsidiært, på, at nævnte gennemførelsesbestemmelser er ulovlige, idet de indebærer forskelsbehandling og tilsidesætter vedtægtens artikel 5, stk. 5.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 1. juni 2006 — Uradex SCRL mod Union Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution (RTD), Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Belgien)
 (Sag C-169/05) (1)
 (Ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder - direktiv 93/83/EØF - artikel 9, stk. 2 - omfanget af de beføjelser, der tilkommer et forvaltningsselskab, der anses for at være berettiget til at varetage rettighederne for en rettighedshaver, som ikke har overdraget selskabet varetagelsen af sine rettigheder - udøvelse af retten til at give eller nægte en kabeldistributør tilladelse til at videresprede en udsendelse pr. kabel)
 (2006/C 178/13)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Uradex SCRL
 Sagsøgt: Union Professionnelle de la Radio et de la Télédistribution (RTD), Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation de Belgique — fortolkning af artikel 9, stk. 2, i Rådets direktiv 93/83/EØF af 27. september 1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel (EFT L 248, s. 15) — rækkevidden af kompetencen for et fælles forvaltningsselskab, der anses for at forvalte rettighederne for en indehaver af ophavsrettigheder eller ophavsretsbeslægtede rettigheder, der ikke har betroet forvaltningen af sine rettigheder til et fælles forvaltningsselskab — udøvelse af ret til at give eller nægte at give en kabeldistributør tilladelse til pr. kabel at videresprede en udsendelse
 Konklusion
 Artikel 9, stk. 2, i Rådets direktiv 93/83/EØF af 27. september 1993 om samordning af visse bestemmelser vedrørende ophavsrettigheder og ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og viderespredning pr. kabel skal fortolkes således, at når et forvaltningsselskab anses for berettiget til at varetage rettighederne for indehaveren af ophavsrettigheder eller ophavsretsbeslægtede rettigheder, der ikke har overdraget varetagelsen af disse rettigheder til et forvaltningsselskab, har dette selskab beføjelse til at udøve indehaverens ret til at give eller nægte en kabeldistributør tilladelse til at videresprede en udsendelse pr. kabel, hvorfor selskabets varetagelse af indehaverens rettigheder ikke er begrænset til de økonomiske aspekter af rettighederne.
 (1) EUT C 143 af 11.6.2005.


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italien) den 31. december 2015 — Malpensa Logistica Europa SpA mod SEA — Società Esercizi Aeroportuali SpA
 (Sag C-701/15)
 (2016/C 136/11)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Malpensa Logistica Europa SpA
 Sagsøgt: SEA — Società Esercizi Aeroportuali SpA
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 7 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (1) — hvorefter udnyttelse af et geografisk område med henblik på tilrådighedsstillelse af lufthavne for lufttransportvirksomheder, som fastlagt i den i punkt 6.4 og 6.5 anførte nationale retspraksis, er omfattet af EU-bestemmelserne om offentlige kontrakter — til hinder for nationale bestemmelser, såsom artikel 4 og 11 i lovdekret nr. 18/99, som ikke fastsætter en forudgående offentlig udbudsprocedure i alle tilfælde af tildeling, selv foreløbigt, af hertil beregnede områder?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (EUT L 134, s. 1).


text:
29.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 93/21
 Sag anlagt den 6. februar 2014 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-60/14)
 2014/C 93/34
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved B. Stromsky og I. Zervas)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 2, 3 og 4 i Europa-Kommissionens afgørelse af 24. maj 2001 (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet alle de alle de foranstaltninger, som er nødvendige for at tilbagesøge den ulovlige statsstøtte, der blev tildelt casinoerne i Thessaloniki, Mont Parnès og Korfu, og under alle omstændigheder eftersom den ikke underrettede Kommissionen om det nøjagtige beløb, der skulle tilbagesøges hos hver enkelt modtager af den ulovlige støtte, og om de øvrige foranstaltninger, der blev truffet for at efterkomme nævnte afgørelses artikel 4.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1)
 Den Hellenske Republik skulle have tilbagesøgt den ulovlige statsstøtte inden den 25. september 2011.
 2)
 Den Hellenske Republik skulle have underrettet Kommissionen om de trufne foranstaltninger vedrørende tilbagesøgning af den ulovlige statsstøtte samt om det samlede beløb, der skal tilbagesøges inden den 25. juli 2011.
 3)
 Den Hellenske Republik har ikke opfyldt nogen af de ovennævnte forpligtelser inden for de fastsatte frister.
 (1) Kommissionens beslutning af 24.5.2011 om Grækenlands statsstøtte til visse græske kasinoer, C 16/10 (EUT L 285, s. 25).


text:
8.11.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 285/45
 Sag anlagt den 26. august 2008 — Uralita mod Kommissionen
 (Sag T-349/08)
 (2008/C 285/83)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Uralita, SA (Madrid, Spanien) (ved I. Forrester, QC og lawyers K. Struckmann, P. Lindfelt og J. Garcia-Nieto Esteva)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning af 11. juni 2008 i sag COMP/F/38.695 — Natriumchlorat, i det omfang den angår Uralita
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om delvis annullation i henhold til artikel 230 EF af Kommissionens beslutning K(2008) 2626 endelig udg. af 11. juni 2008 i sag COMP/F/38.695 — Natriumchlorat, om en procedure i henhold til artikel 81, stk. 1, EF, og EØS-aftalens artikel 53, i det omfang sagsøgeren herved pålægges ansvar in solidum for den tilsidesættelse, Aragonesas angiveligt begik, i hvilket selskab sagsøgeren deltog fra 16. december 1996 til 9. februar 2000.
 Sagsøgeren har gjort to anbringender gældende til støtte for sine påstande.
 For det første har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen gjorde sig skyldig i en urigtig retsanvendelse, da den pålagde Uralita ansvar for Aragonesas adfærd på grundlag af reglen om moderselskabets ansvar.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt pålagde Uralita ansvaret for Aragonesas adfærd på grund af en overtagelse.


text:
8.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/6
 Appel iværksat den 30. marts 2015 af Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 20. januar 2015 i sag T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-153/15 P)
 (2015/C 190/06)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (ved solicitor J. Grayston, advokat P. Gjørtler, Advocaat G. Pandey, avocat D. Rovetta og avvocato M. Gambardella)
 Den anden part i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens kendelse af 20. januar 2015 i sag T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl mod Rådet for Den Europæiske Union, ophæves, og annullationssøgsmålet antages til realitetsbehandling.
 —
 Sagen hjemvises til Retten.
 —
 Rådet tilpligtes at betale appelsagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for søgsmålet fremsat to anbringender om, at Retten har baseret den appellerede kendelse på åbenbare fejlskøn og retlige fejl.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten har foretaget åbenbare fejlskøn ved for det første at finde, at en fuldstændig individuel meddelelse fandt sted den 19. oktober 2012, og for det andet at denne meddelelse skete før offentliggørelsen af en generel bekendtgørelse af meddelelsen i C-udgaven af Den Europæiske Unions Tidende den 16. oktober 2012.
 Endvidere har appellanten anført, at Retten har begået retlige fejl ved for det første at undlade at tage hensyn til kravet om, at en meddelelse skal indeholde en begrundelse, for det andet ved at finde, at en individuel meddelelse kunne medføre en forkortelse af tidsfristen for domstolsprøvelse af en retsakt fra Den Europæiske Union, for det tredje ved at se bort fra de retlige konsekvenser af de valg, som Rådet foretog i forhold til meddelelsesproceduren, og for det fjerde ved at undlade at tage hensyn til den legitime forståelse af loven på anvendelsestidspunktet.


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/28
 Sag anlagt den 23. februar 2006 — Stempher en Koninklijke Verpakkingsindusrie Stempher mod Kommissionen
 (Sag T-68/06)
 (2006/C 96/46)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Stempher B.V. (Rijssen, Nederlandene) og Koninklijke Verpakkingsindusrie Stempher C.V. (ved advocaat J.K. de Pree)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Artikel 1, stk. 2, og artikel 2, 3 og 4 i Kommissionens beslutning af 30. november 2005, som ændret ved Kommissionens beslutning af 7. december 2005, om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (COMP/F/38.354 — Industrisække — K(2005) 4634 endelig udg.) annulleres, eller disse bestemmelser annulleres i hvert fald for så vidt de lægger til grund, at Stempher tilsidesatte artikel 81 EF, for så vidt som Stempher i denne forbindelse pålægges en bøde, for så vidt som Stempher pålægges at bringe overtrædelsen til ende og til at afstå fra at gentage nogen handling eller adfærd, som er beskrevet i artikel 1, eller nogen handling eller adfærd, der har samme eller lignende formål, og i det omfang beslutningen er rettet til Stempher.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne anfægter Kommissionens beslutning af 30. november 2005 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (COMP/F/38.354 — Industrisække).
 Sagsøgerne gør til støtte for deres søgsmål gældende, at beslutningen udgør en tilsidesættelse af artikel 81, EF og artikel 7 og 23 i forordning nr. 1/2003 (1), idet der ikke var tilstrækkeligt bevis for, at sagsøgerne havde handlet i strid med artikel 81 EF.
 Sagsøgerne gør endvidere gældende, at beslutningen udgør en tilsidesættelse af artikel 25 i forordning nr. 1/2003 og tidligere gældende forordning nr. 2988/74 (2), idet muligheden for at forfølge sagen er bortfaldet på grund af forældelse.
 Sagsøgerne gør subsidiært gældende, at den anfægtede beslutnings artikel 2 udgør en tilsidesættelse af artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003 og retningslinjerne for bødeberegning (3). Alvoren af den overtrædelse, som sagsøgerne beskyldtes for, blev urigtigt bedømt og blev med urette kvalificeret som meget alvorlig. Sagsøgerne gør endvidere gældende, at ukorrekte faktorer og oplysninger blev taget i betragtning ved fastsættelsen af bødens størrelse. Ifølge sagsøgerne har dette ført til uforholdsmæssigt store bøder.
 Sagsøgerne gør endelig gældende, at den anfægtede beslutning er vedtaget under tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og begrundelseskravet, idet der ikke er fundet nogen nøje undersøgelse sted, der ikke er foretaget nogen tilstrækkelig beskrivelse af den overtrædelse, som sagsøgerne hævdes at have medvirket til, og af det marked, hvor overtrædelse skulle have fundet sted. Ifølge sagsøgerne foreligger der heller ikke nogen beskrivelse af de faktiske omstændigheder, der har ligget til grund for bedømmelsen af overtrædelsens alvor.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EØS-relevant tekst) (EFT L 1, s. 1).
 (2) Rådets Forordning (EØF) nr. 2988/74 af 26.11.1974 om forældelse af adgangen til at pålægge økonomiske sanktioner inden for Det europæiske Fællesskabs transport- og konkurrenceret og af adgangen til tvangsfuldbyrdelse af disse sanktioner (EFT L 319, s.


text:
C 146/2 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.6.2003
 vidt som den pålægger Den Italienske Republik at træffe alle Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 nødvendige foranstaltninger for at tilbagesøge den støtte, der henhold til artikel 6, stk. 2, artikel 8, stk. 2, litra a), artikel 13
 er stillet til rådighed for Seleco SpA, for den dels vedkommen- og 17 i Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om
 de, der ikke kan tilbagesøges hos dette selskab, har Domstolen bortskaffelse af olieaffald (EFT L 194, s. 31), som ændret ved
 (Sjette Afdeling), sammensat af formanden for Anden Afdeling, Rådets direktiv 87/101/EØF af 22. december 1986 (EFT 1987
 R. Schintgen, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og L 42, s. 43), og i henhold til EF-traktatens artikel 5, stk. 1, og
 dommerne C. Gulmann (refererende dommer), V. Skouris, artikel 189, stk. 3 (nu artikel 10, stk. 1, EF og artikel 249,
 F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues; generaladvokat: L.A. Geel- stk. 3, EF), idet den
 hoed; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den
 8. maj 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Artikel 2, stk. 1, i Kommissionens beslutning 2000/536/EF
 — ikke har vedtaget bestemmelser, hvorefter den kompeten-
 af 2. juni 1999 om Italiens statsstøtte til virksomheden Seleco
 te myndighed, inden den giver tilladelse til virksomheder,
 SpA annulleres, for så vidt som den bestemmer, at Den
 der regenererer olieaffald eller som anvender det som
 Italienske Republik skal træffe alle nødvendige foranstaltninger
 brændsel, kan sikre sig en passende beskyttelse af sundhe-
 for at tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte hos Seleco
 den i forbindelse med anvendelse af olieaffald som
 Multimedia Srl for den dels vedkommende, der ikke kan
 brændsel, og at der anvendes den bedste til rådighed
 tilbagesøges hos Seleco SpA.
 stående teknologi, forudsat at dette ikke medfører alt for
 store omkostninger, i forbindelse med regenerering af
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 olieaffald og anvendelse af det som brændsel
 3) I sag C-328/99 bærer Den Italienske Republik og Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber hver deres egne omkost-
 ninger.
 — ikke har udstedt bestemmelser om, at restprodukterne fra
 4) I sag C-399/00 betaler Kommissionen for De Europæiske forbrænding af olieaffald skal bortskaffes i overensstem-
 Fællesskaber sagens omkostninger. melse med bestemmelserne i artikel 9 i Rådets direktiv
 78/319/EØF af 20. marts 1978 om giftigt og farligt
 affald (EFT L 84, s. 43) og fra den 27. juni 1995 i
 ( 1) EFT C 352 af 4.12.1999.
 overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 9 i
 Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald
 (EFT L 194, s. 47), som ændret ved Rådets direktiv 91/
 156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32), der i
 medfør af Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december
 1991 om farligt affald (EFT L 377 , s. 20), som ændret
 ved Rådets direktiv 94/31/EF af 27. juni 1994 (EFT L 168,
 DOMSTOLENS DOM s. 28), har erstattet artikel 9 i direktiv 78/319
 (Sjette Afdeling)
 af 10. april 2003 — hverken har udstedt bestemmelser


text:
om en regelmæssig
 kontrol af de virksomheder, der regenererer olieaffald,
 i sag C-392/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles- eller som anvender det som brændsel, eller om, at
 skaber mod Den Portugisiske Republik ( 1) udviklingen i teknologien og/eller miljøsituationen skal
 undersøges med henblik på om nødvendigt at revidere de
 tilladelser, der er meddelt disse virksomheder
 (»Traktatbrud — direktiv 75/439/EØF — bortskaffelse af
 olieaffald — ufuldstændig gennemførelse«)
 (2003/C 146/03)
 — ikke har meddelt Kommissionen oplysninger om sin
 tekniske viden og sine erfaringer og resultater fra anven-
 (Processprog: portugisisk) delsen af de bestemmelser, der er truffet i medfør af
 direktiv 75/439, som ændret ved direktiv 87/101,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 I sag C-392/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- manden, J.-P. Puissochet, og dommerne R. Schintgen, V. Skou-
 ber (befuldmægtigede: L. Ström og M.A. Caeiros) mod Den ris (refererende dommer), F. Macken og N. Colneric; generalad-
 Portugisiske Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes og vokat: C. Stix-Hackl; justitssekretær: R. Grass, den 10. april
 M. Telles Romão), angående en påstand om, at det fastslås, at 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 21.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 146/3
 1) Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i DOMSTOLENS DOM
 henhold til artikel 6, stk. 2, artikel 8, stk. 2, litra a), artikel 13
 og 17 i Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975 om
 bortskaffelse af olieaffald, som ændret ved Rådets direktiv 87/ (Sjette Afdeling)
 101/EØF af 22. december 1986, idet den
 af 10. april 2003
 — ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget bestemmelser, i sag C-142/00 P, Kommissionen for De Europæiske
 hvorefter den kompetente myndighed, inden den giver Fællesskaber mod Nederlandse Antillen (1)
 tilladelse til virksomheder, der regenererer olieaffald eller
 som anvender det som brændsel, skal sikre sig en passende
 (»Appel — associeringsordningen for de oversøiske lande og
 beskyttelse af sundheden i forbindelse med anvendelse af
 territorier — indførsel af ris med oprindelse i de oversøiske
 olieaffald som brændsel, og at der anvendes den bedste til
 lande og territorier — beskyttelsesforanstaltninger —
 rådighed stående teknologi, forudsat at dette ikke medfører
 forordning (EF) nr. 2352/97 og (EF) nr. 2494/97 —
 alt for store omkostninger, i forbindelse med regenerering annullationssøgsmål — afvisning«)
 af olieaffald og anvendelse af det som brændsel
 (2003/C 146/04)
 — ikke inden for den fastsatte frist har udstedt bestemmelser
 om, at restprodukterne fra forbrænding af olieaffald skal (Processprog: nederlandsk)
 bortskaffes i overensstemmelse med de forpligtelser, der
 følger af artikel 9 i Rådets direktiv 78/319/EØF af (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 20. marts 1978 om giftigt og farligt affald, og fra den gjort i Samling af Afgørelser)
 27. juni 1995 i overensstemmelse med de forpligtelser,
 der følger af artikel 9 i Rådets direktiv 75/442/EØF af
 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv
 91/156/EØF af 18. marts 1991, og som allerede
 I sag C-142/00 P, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 påhvilede medlemsstaterne i henhold til artikel 9 i direktiv


text:
ber (befuldmægtiget: T. van Rijn), støttet af Den Franske
 78/319
 Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues og L. Bernheim) og
 af Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: J. Huber
 og G. Houttuin), angående appel af dom afsagt den 10. februar
 — inden for den fastsatte frist hverken har udstedt bestem- 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 melser om en regelmæssig kontrol af de virksomheder, der (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-32/98 og T-41/98,
 regenererer olieaffald, eller som anvender det som brænd- Nederlandse Antillen mod Kommissionen (Sml. II, s. 201),
 sel, eller om, at udviklingen i teknologien og/eller miljøsi- hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom, de
 tuationen skal undersøges med henblik på om nødvendigt andre parter i appelsagen: Nederlandse Antillen (advokater:
 at revidere de tilladelser, der er meddelt disse virksomheder M. M. Slotboom og P.V.F. Bos) og Kongeriget Spanien (befuld-
 mægtiget: N. Díaz Abad), har Domstolen (Sjette Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dom-
 merne R. Schintgen, C. Gulmann, V. Skouris og F. Macken
 — ikke har meddelt Kommissionen oplysninger om sin (refererende dommer); generaladvokat: P. Léger; justitssekretær:
 tekniske viden og sine erfaringer og resultater fra anvendel- ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 10. april 2003 afsagt
 sen af de bestemmelser, der er truffet i medfør af direktiv dom, hvis konklusion lyder således:
 75/439, som ændret ved direktiv 87/101.
 1) Dommen afsagt den 10. februar 2000 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans i de forenede sager T-32/
 2) I øvrigt frifindes Den Portugisiske Republik. 98 og T-41/98, Nederlandse Antillen mod Kommissionen,
 ophæves.
 2) Nederlandse Antillens annullationssøgsmål afvises.
 3) Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 3) Nederlandse Antillen betaler sagens omkostninger i første
 instans og i appelsagen.
 4) Kongeriget Spanien, Den Franske Republik og Rådet for Den
 ( 1) EFT C 34 af 5.2.2000. Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.
 (1 ) EFT C 233 af 12.8.2000.


text:
14.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 367/23
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Polen) den 16. september 2013 — Gmina Międzyzdroje mod Minister Finansów
 (Sag C-500/13)
 2013/C 367/39
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gmina Międzyzdroje
 Sagsøgt: Minister Finansów
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan bestemmelser i national ret som artikel 91, stk. 7 og 7a, i ustawa o podatku od towarów i usług (lov om afgift på varer og tjenesteydelser) af 11. marts 2004 (Dz. U. 2011, nr. 177, pos. 1054, med senere ændringer) i lyset af artikel 167, 187 og 189 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) og princippet om afgiftsneutralitet finde anvendelse, såfremt de medfører, at en engangsregulering ikke er mulig i tilfælde af en ændring af et investeringsgodes bestemmelse fra transaktioner, der ikke giver fradragsret, til transaktioner, der begrunder denne ret, men reguleringen derimod skal foretages inden for fem på hinanden følgende år og, for så vidt angår fast ejendom, inden for ti år, regnet fra det år, hvor investeringsgoderne blev taget i brug?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
10.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 312/9
 Slettelse af sag C-12/96 (1) lin), VR-Leasing GmbH mod Margit Bertram, skal slettes
 (98/C 312/19) af registeret.
 Ved kendelse af 26. juni 1998 har prñsidenten for De (1) EFT C 94 af 28.3.1998.
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-12/
 96, Den Portugisiske Republik mod Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 95 af 30.3.1996.
 Slettelse af sag C-351/97 (1)
 (98/C 312/23)
 Ved kendelse af 10. juli 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 Slettelse af sag C-39/98 ( )
 1
 C-351/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (98/C 312/20) mod Storhertugdùmmet Luxembourg, skal slettes af regi-
 steret.
 Ved kendelse af 2. juli 1998 har prñsidenten for De Euro-
 pñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-39/98, (1) EFT C 357 af 22.11.1997.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber mod
 Silena SpA, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 137 af 2.5.1998.
 Slettelse af sag C-250/96 (1)
 (98/C 312/24)
 Slettelse af sag C-327/96 (1) Ved kendelse af 13. juli 1998 har prñsidenten for De
 (98/C 312/21) Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-250/96 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura
 circondariale di Brescia), straffesag mod Riccardo Picca-
 Ved kendelse af 9. juli 1998 har prñsidenten for De Euro-
 luga, skal slettes af registeret.
 pñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-327/96
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tribunale di
 (1) EFT C 294 af 5.10.1996.
 Genova), Ente Autonomo Fiera Internazionale di Genova
 mod Ministero delle Finanze, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 370 af 7.12.1996.
 Slettelse af sag C-297/97 (1)
 (98/C 312/25)
 Slettelse af sag C-30/98 (1) Ved kendelse af 17. juli 1998 har prñsidenten for De
 (98/C 312/22) Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-297/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Ved kendelse af 9. juli 1998 har prñsidenten for De Euro- mod Den Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 pñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-30/98
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Landgericht Ber- (1) EFT C 318 af 18.10.1997.


text:
C 94/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 tñgten og Rettens retspraksis ikke under nogen omstñn- Mod beslutningen om afvisning af ansùgningen har sag-
 digheder kan krñves af tjenestemñnd, der gùr tjeneste i et sùgeren for det fùrste gjort gñldende, at der foreligger en
 tredjeland. overtrñdelse af artikel 25, stk. 2, i vedtñgten for tjeneste-
 mñnd, idet han anfùrer, at sagsùgte ikke har givet ham de
 Konsekvensen af de anfñgtede beslutninger er, at instituti- oplysninger, som giver ham mulighed for at forstå grundla-
 onen bliver beriget uden grund, mens sagsùgeren reelt har get for den anfñgtede beslutning.
 måttet lñgge de boligudgifter ud, som hun har fået godt-
 gùrelse for. Hendes status som ejer af den ejendom, hun Sagsùgeren har endvidere gjort gñldende, at der foreligger
 bor i, har ingen indflydelse på, at boligudgifterne reelt har en overtrñdelse af artikel 12 i vilkårene for de ùvrige
 vñret lagt ud. ansatte, og at meddelelsen om den ledige stilling er ulovlig,
 Herudover er der ingen bestemmelser i bilag X til vedtñg- idet det kriterium for afvisning, som AHCC har gjort gñl-
 ten, der giver en institution hjemmel til at afvise at godt- dende for at retfñrdiggùre afvisningen af sagsùgerens
 gùre boligudgifter for en tjenestemand, som gùr tjeneste i ansùgning, og som i ùvrigt ikke fremgår udtrykkeligt af
 et tredjeland, og som ejer boligen, som han bor i på det meddelelsen om den ledige stilling, ikke er en grund, der
 sted, hvor hans institution har beordret ham til at gùre tje- er egnet til at opnå det mål, som er tilsigtet med den oven-
 neste alene i tjenestens interesse. nñvnte regel, nemlig at sikre institutionen udvñlgelse af
 personer, der har de bedste kvaliteter med hensyn til kom-
 Endelig tilsidesñtter de anfñgtede beslutninger princippet petence, ydeevne og integritet.
 om ligebehandling mellem alle tjenestemñnd, idet de base-
 rer sig på de interne retningslinjer, som ikke tager bolig- Sagsùgeren fastholder endelig, at AHCC har foretaget en
 faktoren i betragtning ved fastsñttelsen af justerings- åbenbar fejlbedùmmelse ved ikke at tage hans ansùgning i
 koefficienten, såfremt tjenestemanden er blevet ejer af lej- betragtning til den stilling, han ansùgte om, selv om der
 ligheden eller ejendommen, han bor i. var fuldstñndig sammenfald mellem stillingsbeskrivelsen
 og hans kvalifikationer, uddannelse og erfaring.
 Sag anlagt den 19. januar 1998 af Carlos Alberto Leite
 Mateus mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- Sag anlagt den 21. januar 1998 af Scottish Soft Fruit
 skaber Growers Limited mod Kommissionen for De Europñiske
 (Sag T-21/98) Fñllesskaber
 (98/C 94/84) (Sag T-22/98)
 (Processprog: fransk) (98/C 94/85)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er (Processprog: engelsk)
 der den 19. januar 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af Carlos Alberto Leite Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Mateus, Zaventem (Belgien), ved advokaterne Jean-NoeÈl der den 21. januar 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 Louis, Ariane Tornel og FrancËoise Parmentier, Bruxelles, for De Europñiske Fñllesskaber af Scottish Soft Fruit
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson Growers Limited ved advokat Fergus Randolph og med


text:
SARL, 30, rue de Cessange. valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt &
 Medernach, 8-10, rue Matthias Hardt.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Kommissionens beslutning af 11. marts 1997 om afvis- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 ning af sagsùgerens ansùgning om stilling NPPR/2002/
 96 annulleres. Ð Kommissionens afgùrelse, som sagsùgeren modtog den
 12. november 1997, og hvori Kommissionen afviste at
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. imùdekomme en anmodning fra Scottish Office vedrù-
 rende sagsùgerens tilbagebetaling af startstùtte, annul-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 leres; og
 Sagsùgeren, der siden 1988 har vñret tjenestemand i
 lùnklasse B ved Kommissionen, oplyser, at han indgav en Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ansùgning i forbindelse med en indkaldelse af interessetil-
 kendegivelser, offentliggjort den 14. oktober 1996, med Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 henblik på ansñttelse af midlertidigt ansatte i stillinger,
 der i budgettet henhùrer under »Forskning«. Ved notat af Sagsùgeren har anfùrt, at selskabet blev oprettet i 1992
 11. marts 1997 blev han oplyst om, at hans ansùgning var med henblik på at virke som producentorganisation for
 blevet afvist. I anledning af den klage, som blev indgivet hindbñr i Det Forenede Kongerige. Som sådan var selska-
 mod denne beslutning, erklñrede myndigheden, der har bet i medfùr af artikel 2, stk. 2, i Rådets forordning (EéF)
 befùjelse til at indgå ansñttelseskontrakter (AHCC), at nr. 1991/92 om sñrforanstaltninger for hindbñr bestemt
 begrundelsen for afvisningen af sagsùgerens ansùgning var, til forarbejdning (EFT L 199 af 18.7.1992, s. 1) berettiget
 at han allerede var tjenestemand, hvorfor han ikke kunne til at modtage startstùtte fra de kompetente nationale
 deltage i en udvñlgelsesprocedure for midlertidigt ansatte. myndigheder, når det havde fremlagt et program, der


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/39
 Sag anlagt den 7. april 2010 — Samskip Multimodal Container Logistics mod Kommissionen
 (Sag T-166/10)
 ()
 2010/C 209/61
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Samskip Multimodal Container Logistics BV (’s-Gravenzande, Nederlandene) (ved lawyers K. Platteau, Y. Maasdam og P. Broers)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2010) 580 af 27. januar 2010 om finansiel støtte til forslag indgivet under udvælgelsesproceduren i 2009 vedrørende EF-tilskud til forbedring af godstransportsystemets miljøpræstationer (Marco Polo II-programmet) (1) annulleres, for så vidt som den vælger at støtte forslag nr. TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, G2G@2XL-projektet, med et tilskud på 2 190 539 EUR.
 —
 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål gør sagsøgeren på grundlag af det følgende to anbringender gældende.
 Ved sit første anbringende gør sagsøgeren gældende, at det anfægtede tilskud tilsidesætter finansieringsvilkårene og betingelserne fastsat i artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 1692/2006, idet
 —
 det medfører en uacceptabel konkurrenceforvridning, der er i strid med den fælles interesse på markedet for godstransport, som følge af de alternative transportformer foreslået i G2G@2XL-projektet, nemlig jernbanetransport og nærsøfart fra Italien, Schweiz og Østrig til Det Forenede Kongerige, og
 —
 G2G@2XL-projektet vil ikke være levedygtigt efter den fastsatte periode på 36 måneder.
 Ved sit andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at det anfægtede tilskud tilsidesætter artikel 1 i forordning nr. 1692/2006, idet det ikke bidrager til de formål af fælles interesse, som forfølges med Marco Polo II-programmet. Det anfægtede tilskud vil blot resultere i et skifte fra en allerede eksisterende multimodal operatør til en anden allerede eksisterende multimodal operatør og ikke fra vejtransport til jernbanetransport. Dermed vil ingen ekstra vejgodstrafik overgå til mere miljøvenlige transportformer. Det anfægtede tilskud vil således ikke bidrage til en faktisk nedbringelse af den internationale vejgodstransport og vil derfor hverken aflaste vejnettet eller bidrage til den ønskede forbedring af transportsystemets miljøpræstationer (jf. de formål af fælles interesse, som forfølges med Marco Polo II-programmet og som er fastsat i artikel 1 i forordning nr. 1692/2006).
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1692/2006 af 24.10.2006 om det andet Marco Polo-program for EF-tilskud til forbedring af godstransportsystemets miljøpræstationer (Marco Polo II-programmet) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1382/2003, EUT L 328 af 24.11.2006, s. 1.


text:
23.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/45
 Sag anlagt den 19. december 2014 — Eveready Battery Company mod KHIM — Hussain m.fl. (POWER EDGE)
 (Sag T-824/14)
 (2015/C 065/61)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Eveready Battery Company, Inc. (St. Louis, De Forenede Stater) (ved advokat N. Hebeis)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Imran Hussain m.fl. (Leeds, Det Forenede Kongerige)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Eveready Battery Company, Inc.
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »Power Edge« — registreringsansøgning nr. 9 108 705
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 6. oktober 2014 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 38/2014-2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
9.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/10
 Sag anlagt den 3. april 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-190/07)
 (2007/C 129/18)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Cattabriga, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 2004/117/EF af 22. december 2004 om ændring af direktiv 66/401/EØF, 66/402/EØF, 2002/54/EF, 2002/55/EF og 2002/57/EF for så vidt angår undersøgelser foretaget under officielt tilsyn og ligestilling af frø produceret i tredjelande (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme artikel 8 i dette direktiv eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2004/117/EF udløb den 1. oktober 2005.
 (1) EUT 2005 L 14, s. 18.


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/49
 Sag anlagt den 29. september 2008 — FIFA mod KHIM — Ferrero (WORLD CUP 2006)
 (Sag T-444/08)
 (2008/C 313/88)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zürich, Schweiz) (ved D. Alexander Q.C. og barrister A. Barav, samt lawyers R. Buchel og C. Rassmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 20. juni 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1466/2005-1) annulleres helt eller delvist.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »WORLD CUP 2006« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 og 42 — EF-varemærkeregistrering nr. 2 152 817
 Indehaver af EF-varemærket: Sagsøgeren
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Den anden part i sagen for appelkammeret
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Annullationsafdelingens afgørelse annulleres
 Søgsmålsgrunde: i) Tilsidesættelse af artikel 73 og artikel 74, stk. 1, i Rådets forordning nr. 40/94 for så vidt som appelkammeret i det store og hele har baseret sin afgørelse på artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning nr. 40/94, selv om denne bestemmelse ikke er påberåbt af den anden part i sagen for appelkammeret, og Annullationsafdelingen heller ikke har støttet sin afgørelse på den. ii) Subsidiært tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets forordning nr. 40/94, da appelkammeret har undladt at foretage en helhedsbedømmelse af det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, ud fra gennemsnitsforbrugerens synspunkt og at anvende de relevante bestemmelser med henblik på vurderingen af beskrivende karakter i forhold til de varer og/eller tjenesteydelser, der er ansøgt om varemærkeregistrering for. iii) Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, eftersom appelkammeret fejlagtigt har vurderet, at det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, mangler fornødent særpræg. iv) Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 3, og artikel 51, stk. 2, i Rådets forordning nr. 40/94, eftersom Appelkammeret fejlagtigt har vurderet, at det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, ikke har fået fornødent særpræg i forhold til tjenesteydelser i klasse 41.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/19
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 30. januar 2014 — Paola C mod Presidenza del Consiglio dei Ministri (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Ordinario di Firenze — Italien)
 (Sag C-122/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i straffesager - direktiv 2004/80/EF - artikel 12 - erstatning til ofre for forsætlige voldsforbrydelser - ren intern situation - Domstolen åbenbart inkompetent))
 2014/C 112/22
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Ordinario di Firenze
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Paola C.
 Sagsøgt: Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale Ordinario di Firenze — fortolkning af artikel 12 i Rådets direktiv 2004/80/EF af 29. april 2004 om erstatning til ofre for forbrydelser (EUT L 261, s. 15) — anvendelsesområde — lovgivning, der ikke fastsætter en ordning for erstatning til ofre for forsætlige voldsforbrydelser begået på det nationale område, der garanterer en rimelig og passende erstatning til alle ofre for voldsforbrydelser
 Konklusion
 Den Europæiske Unions Domstol har ikke kompetence til at besvare det spørgsmål, som Tribunale ordinario di Firenze (Italien) har forelagt.
 (1) EUT C 141 af 18.5.2013.


text:
26.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 101/19
 2.2. Er en afvejning af interesser en egnet fremgangsmå- Sag anlagt den 14. februar 2003 af Kommissionen for De
 de, og i bekræftende fald, hvilke interesser skal da Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige
 inddrages ved sammenligningen? Nærmere betegnet: Storbritannien og Nordirland
 a) påvirkes besvarelsen af, at den endelige forbru-
 ger/patienten kun har en begrænset økonomisk (Sag C-62/03)
 fordel af parallelhandelen,
 b) skal der tages hensyn, og i hvilket omfang, til (2003/C 101/32)
 social- og sygesikringsorganisationernes inte-
 resse i billigere lægemidler?
 2.3. Hvilke andre kriterier og hvilke andre fremgangsmå- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. fe-
 der anses for egnede i denne sag?
 bruar 2003 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbritan-
 nien og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber ved X. Lewis og M. Konstantinidis, som befuld-
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sag anlagt den 14. februar 2003 af Kommissionen for De Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige
 Storbritannien og Nordirland 1) Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 (Sag C-61/03) traktaten om oprettelsen af Det Europæiske Fællesskab
 og Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om
 (2003/C 101/31) affald (1), som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af
 18. marts 1991 ( 2), idet det ikke har truffet de nødvendige
 foranstaltninger for at efterkomme direktivets artikel 1,
 litra a), e) og f), artikel 2, stk. 1, litra b), artikel 3, 4, 5, 7,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. fe- 8, 12, 13 og 14.
 bruar 2003 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbritan-
 nien og Nordirland af Kommissionen for De Europæiske
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 Fællesskaber ved L. Ström og X. Lewis, som befuldmægtigede,
 tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 Euratom-traktatens artikel 37, idet det ikke har forsynet
 Kommissionen med alle almindelige oplysninger vedrø- I medfør af direktiv 91/156/EØF skulle medlemsstaterne sætte
 rende planer om bortskaffelse af radioaktivt spild i de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for
 enhver form, som stammer fra demonteringen af JASON- at efterkomme direktivet senest den 1. april 1993, og straks
 reaktoren. underrette Kommissionen herom. Direktivets artikel 2, stk. 2,
 bestemmer, at medlemsstaterne skal meddele Kommissionen
 — Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland teksten til de nationale retsforskrifter, som de udsteder på det
 tilpligtes at betale sagens omkostninger. område, der er omfattet af direktivet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter På baggrund af en vurdering af den nationale lovgivning, der i
 henhold til underretningen skulle gennemføre direktivet, fandt
 Kommissionen en række uoverensstemmelser og huller i
 Kommissionen har anført, at Det Forenede Kongerige har Det Forenede Kongeriges gennemførelse og konkluderer, at
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Euratom-traktatens direktivets artikel 1, litra a), e), og f), artikel 2, stk. 1,


text:
litra b),
 artikel 37, idet det ikke har forsynet Kommissionen med alle artikel 3, 4, 5, 7, 8, 12, 13 og 14 ikke er korrekt gennemført i
 almindelige oplysninger vedrørende planer om bortskaffelse af Det Forenede Kongeriges lovgivning.
 radioaktivt spild i enhver form, som stammer fra demonterin-
 gen af JASON-reaktoren, og derved gjort det umuligt for
 Kommissionen at afgøre, om iværksættelsen af en sådan plan (1 ) EFT L 194 af 25.7.1975, s. 39.
 kan antages at medføre en radioaktiv kontaminering af en (2 ) EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32.
 anden medlemsstats vande, jord eller luftrum.


text:
13.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 63/26
 Sag anlagt den 17. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Republikken Estland
 (Sag C-528/09)
 2010/C 63/44
 Processprog: estisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Marghelis og K. Saaremäel-Stoilov, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Estland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Estland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/96/EF (1) af 27. januar 2003 om affald af elektrisk og elektronisk udstyr, idet den ikke har gennemført direktivets artikel 3, litra i), nr. iii), artikel 8, stk. 2, tredje afsnit, og artikel 8, stk. 3, andet afsnit, korrekt i national ret.
 —
 Republikken Estland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/96/EF af 27. januar 2003 regulerer behandlingen af affald af elektrisk og elektronisk udstyr. Efter at have analyseret de foranstaltninger, som Republikken Estland har iværksat til direktivets gennemførelse i estisk ret, mener Kommissionen ikke, at artikel 3, litra i), nr. iii), artikel 8, stk. 2, tredje afsnit, og artikel 8, stk. 3, andet afsnit, er blevet gennemført korrekt.
 Direktivets artikel 3, litra i), nr. iii), definerer producenten af elektrisk og elektronisk udstyr. De estiske bestemmelser om affald af elektrisk og elektronisk udstyr indeholder to forskellige producentdefinitioner og besværliggør dermed forståelsen og anvendelsen af bestemmelserne om behandlingen af sådant affald.
 Direktivets artikel 8, stk. 2, tredje afsnit, bestemmer, at køberne ved salg af nye produkter ikke må gøres særskilt bekendt med omkostningerne ved indsamling, behandling og miljørigtig bortskaffelse. Dette krav har Republikken Estland ikke gennemfør i national ret.
 Direktivets artikel 8, stk. 3, andet afsnit, fastsætter medlemsstaternes pligt til at sikre, at producenterne i en overgangsperiode på otte år efter direktivets ikrafttræden ved salg af nye produkter kan gøre køberne bekendt med omkostningerne til indsamling, behandling og miljørigtig bortskaffelse, idet de angivne omkostninger ikke må overstige de faktiske omkostninger. Republikken Estland har ikke gennemført denne pligt i national ret.
 Republikken Estland har erklæret sig enig i den fremførte kritik, og i sin besvarelse af Kommissionens begrundede udtalelse gav den tilsagn om ved hjælp af en lov om ændring af affaldsloven at afhjælpe tilsidesættelsen af direktivets artikel 3, litra i), nr. iii), artikel 8, stk. 2, tredje afsnit, og artikel 8, stk. 3, andet afsnit. Eftersom Republikken Estland, så vidt det er Kommissionen bekendt, endnu ikke som lovet har vedtaget loven til ændring af affaldsloven, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom, har Republikken Estland endnu ikke gennemført direktivets artikel 3, litra i), nr. iii), artikel 8, stk. 2, tredje afsnit, og artikel 8, stk. 3, andet afsnit, korrekt i national ret, og den har dermed tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktivet.
 (1) EUT L 37, s. 24.


text:
28.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/10
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 6. juli 2017 — Marcu Dumitru mod Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Bucureşti — Rumænien)
 (Sag C-392/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - merværdiafgift (moms) - direktiv 2006/112/EF - artikel 199, stk. 1, litra c) - ingen momsregistrering - omvendt betalingspligt - det præjudicielle spørgsmåls hypotetiske karakter - afvisning af anmodningen om præjudiciel afgørelse))
 (2017/C 283/14)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Bucureşti
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marcu Dumitru
 Sagsøgte: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) og Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
 Konklusion
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bucureşti (appeldomstolen i Bukarest, Rumænien) afvises.
 (1) EUT C 350 af 26.9.2016.


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 29. april 2004 af Special Commissioners i sagen Cadbury Schweppes plc og Cadbury Schweppes Overseas Ltd mod Commissioners of Inland Revenue
 (Sag C-196/04)
 (2004/C 168/05)
 Ved kendelse afsagt den 29. april 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 3. maj 2004, har Special Commissioners i sagen Cadbury Schweppes plc og Cadbury Schweppes Overseas Limitid mod Commissioners of Inland Revenue forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 »Er artikel 43 EF, 49 EF og 56 EF til hinder for en national skattelovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der under angivne omstændigheder bestemmer, at et selskab, der er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat, skal beskattes af overskud i et datterselskab, der er hjemmehørende i en anden medlemsstat, hvor det beskattes med en lavere skattesats?«


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/18
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 9. september 2008 — My Travel mod Kommissionen
 (Sag T-403/05) (1)
 (Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - afslag på aktindsigt - undtagelse om beskyttelse af beslutningsprocessen - undtagelse om beskyttelse af undersøgelser og revision - undtagelse om beskyttelse af juridisk rådgivning - dokumenter vedrørende Kommissionens beslutninger på fusionsområdet)
 (2008/C 272/33)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: MyTravel Group plc (Rochdale, Lancashire, Det Forenede Kongerige) (ved D. Pannick, QC, barrister A. Lewis, solicitors M. Nicholson, S. Cardell og B. McKenna)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved P. Hellström og P. Costa de Oliveira, derefter ved X. Lewis og P. Costa de Oliveira, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutninger af 5. september (D(2005) 8461) og af 12. oktober 2005 (D(2005) 9763), hvorved der blev givet afslag på sagsøgerens begæring om aktindsigt i visse forberedende dokumenter til Kommissionens beslutning 2000/276/EF af 22. september 1999 om en fusions uforenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen (sag IV/M.1524 — Airtours/First Choice) (EFT 2000 L 93, s. 1), samt i de dokumenter, som blev udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene, efter at beslutningen blev annulleret ved Rettens dom af 6. juni 2002, Airtours mod Kommissionen (sag T-342/99, Sml. II, s. 2585)
 Konklusion
 1)
 Kommissionens beslutning af 5. september 2005 (D(2005) 8461) annulleres, for så vidt som der derved gives afslag på aktindsigt i arbejdsdokumentet med titlen »Referat af samtale om Airtours-sagen af 24. juni 2002 med et medlem af den gruppe, som behandlede sag M.1524, Airtours og First Choice«.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3)
 MyTravel Group plc bærer ni tiendedele af sine egne omkostninger og betaler ni tiendedele af Kommissionens omkostninger.
 4)
 Kommissionen bærer en tiendedel af sine egne omkostninger og betaler en tiendedel af MyTravel Groups omkostninger.
 (1) EUT C 10 af 14.1.2006.


text:
9.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/23
 Rettens kendelse af 12. december 2012 — Sacaim m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-261/00) (1)
 (Annullationssøgsmål - statsstøtte - nedsættelse af sociale bidrag for virksomheder i Venedig og Chioggia - beslutning, der fastslår støtteordningens uforenelighed med fællesmarkedet og pålægger tilbagesøgning af den udbetalte støtte - åbenbart, at sagen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er retligt ugrundet)
 2013/C 38/40
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Sacaim SpA (Venedig, Italien), Alfier Costruzioni Srl (Venedig), Azin Asfalti Srl (Venedig), Barbato Srl (Venedig), Camata Costruzioni Sas (Venedig), Dal Carlo Mario & C. Srl (Venedig), Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM) (Marghera, Italien), Rossi Renzo Costruzioni Srl (Marcon, Italien), Vettore Costruzioni Srl (Venedig), ACEA — Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia (Venedig) og Comitato «Venezia vuole vivere» (Marghera) (ved advokaterne A. Vianello, M. Merola, A. Sodano og M. Pappalardo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved V. Di Bucci, som befuldmægtiget, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Intervenient til støtte for sagsøgerne: Den Italienske Republik (først ved U. Leanza, derefter ved I. Braguglia, dernæst ved R. Adam og endelig ved I. Bruni, som befuldmægtigede, bistået af avvocati dello Stato G. Aiello og P. Gentili)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2000/394/EF af 25. november 1999 om fritagelse for og nedsættelse af sociale bidrag i Venedig og Chioggia i henhold til lov nr. 30/1997 og nr. 206/1995 (EFT L 150, s. 50)
 Konklusion
 1)
 Den af Europa-Kommissionen rejste formalitetsindsigelse om sagens afvisning henskydes til afgørelse i forbindelse med realiteten.
 2)
 Sagen afvises, da den delvis ikke kan antages til realitetsbehandling og delvis er retligt ugrundet.
 3)
 Sacaim SpA, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, ACEA — Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia et Comitato «Venezia vuole vivere» bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 4)
 Den Italienske Republik bærer sin egne omkostninger.
 (1) EUT C 355 af 9.12.2000.


text:
Avis juridique important
 |
 E1994P0006
 Sag anlagt den 13. juni 1994 af Reinhard Helmers mod EFTA-Tilsynsmyndigheden og Kongeriget Sverige (Sag E-6/94)
 EF-Tidende nr. C 051 af 02/03/1995 s. 0005 - 0005
 Sag anlagt den 13. juni 1994 af Reinhard Helmers mod EFTA-Tilsynsmyndigheden og Kongeriget Sverige (Sag E-6/94) (95/C 51/06)Den 13. juni 1994 anlagde Reinhard Helmers med bopæl i Lund, Sverige, sag ved EFTA-Domstolen mod EFTA-Tilsynsmyndigheden og Kongeriget Sverige.Sagsøger gør krav på, at Domstolen:1. pålægger den svenske regering ata) ophøre med at diskriminere sagsøgerb) genindsætte sagsøger i dennes oprindelige stilling ved Universitetet i Lundc) betale sagsøger akkumuleret kompensation i henhold til en kollektiv overenskomstd) betale de relevante socialsikrings- og pensionsbidrag, oge) betale renter i henhold til den svenske rentelov2. erklærer, at EFTA-Tilsynsmyndigheden ved at undlade at afgøre sagsøgers klage inden for to måneder, efter at denne var indgivet til Tilsynsmyndigheden, har overtrådt artikel 37, stk. 2 og 3, i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol3. i henhold til artikel 36, stk. 4, i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol omstøder EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse af 20. juli 1994 om endeligt at henlægge sagsøgers sag mod den svenske regering for uberettiget diskriminering med den begrundelse, at den ligger uden for myndighedens tilsynsområde.


text:
C 144/46 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 Sag anlagt den 26. februar 2002 af DOW AgroSciences nyoprettet underkategori af prioriterede stoffer, der angiveligt
 B.V. og DOW AgroSciences Ltd. mod Europa-Parlamentet »skal revideres«, og som muligvis bliver omklassificeret til
 og Rådet for Den Europæiske Union. »prioriterede farlige stoffer« om 12 måneder, skaber den
 omtvistede foranstaltning endvidere også de retlige forudsæt-
 ninger for en udfasning af og et endeligt forbud mod de
 (Sag T-45/02) nævnte stoffer.
 (2002/C 144/96)
 (Processprog: engelsk)
 Sagsøgerne gør gældende, at det af følgende grunde er
 retsstridigt at medtage chlorpyrifos og trifluralin på listen over
 prioriterede stoffer:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26. februar 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og
 Rådet for Den Europæiske Union af DOW AgroSciences B.V.
 — Sagsøgte anvendte uretmæssigt den forenklede vurde-
 og DOW AgroSciences Ltd. ved Koen Van Maldegem og
 ringsprocedure i artikel 16, stk. 2, andet afsnit, i det
 Claudio Mereu, advokatfirmaet McKenna & Cuneo LLP, Bruxel-
 vandpolitiske rammedirektiv i stedet for at støtte medta-
 les (Belgien).
 gelsen af stofferne på resultaterne af den endelige risiko-
 vurdering efter direktivet om plantebeskyttelsesmidler,
 således som det kræves efter artikel 16, stk. 2, litra a). De
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: sagsøgte optog endvidere chlorpyrifos og trifluralin på
 listen på baggrund af en summarisk og forhastet »vurde-
 — Sagen antages til realitetsbehandling og sagsøgerne gives ring af farligheden« frem for på baggrund af akvatisk
 medhold i deres påstande. toksicitet, oplysninger om eksponering og en komplet
 »risikovurdering« i henhold til det vandpolitiske rammedi-
 rektivs artikel 16, stk. 2, litra a).
 — Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/
 2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste
 over prioriterede stoffer inden for vandpolitik og om
 ændring af direktiv 2000/60/EF annulleres delvist, således
 at stofferne chlorpyrifos og trifluralin ikke omfattes af — Ved at omgå det vandpolitiske rammedirektivs artikel 16,
 foranstaltningen. stk. 2, litra a), har de sagsøgte tilsidesat det retlige
 hierarki mellem de fællesskabsretlige regler (lex superior
 princippet).
 — Europa-Parlamentet og Rådet tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 — Ved at anføre chlorpyrifos og trifluralin i bilag X til
 det vandpolitiske rammedirektiv bringer den anfægtede
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: foranstaltning også det vandpolitiske rammedirektiv i
 konflikt med direktivet om plantebeskyttelsesmidler, der
 er mere specifikt og derfor går forud (lex specialis
 Sagsøgerne i denne sag har nedlagt påstand om delvis annulla- princippet).
 tion af ovennævnte beslutning nr. 2455/2001 (1) for så vidt
 som to aktive stoffer i deres plantebeskyttelsesmiddel, chlorpy-
 rifos og trifluralin, betegnes som »prioriterede stoffer«. Herved
 er der anvendt en anden metode end den, som er baseret på — Ved at ignorere videnskabelige og tekniske data i forbin-
 resultaterne af en risikovurdering i henhold til Rådets direktiv delse med deres forhastede og summariske vurdering af
 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebe- stoffernes farlighed og ved at pålægge sagsøgerne en
 skyttelsesmidler (2) (direktivet om plantebeskyttelsesmidler), og maksimal miljøstandard for de to stoffer, har de sagsøgte
 som skal foretages i medfør af artikel 16, stk. 2, litra a), i


text:
overtrådt traktatens artikel 174, 175 og 176.
 direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af
 en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (3)
 (det vandpolitiske rammedirektiv), som den anfægtede foran-
 staltning tilsigter at gennemføre. — Ved at begrænse og eventuelt forbyde chlorpyrifos og
 trifluralin ved hjælp af den omtvistede foranstaltning og
 derved stille sagsøgerne i en ringere konkurrencemæssig
 Den omtvistede foranstaltning vil begrænse markedsføringen situation i forhold til konkurrerende stoffer, har de
 og anvendelsen af sagsøgernes chlorpyrifos- og trifluralinbase- sagsøgte fordrejet konkurrencen i strid med traktatens
 rede landbrugsprodukter. Ved at opføre disse to stoffer i en artikel 2.
 ---pagebreak--- 15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/47
 Sagsøgerne gør ligeledes gældende, at princippet om kontinui- trifluralin i sagsøgernes plantebeskyttelsesmiddel på listen over
 tet og ensartet anvendelse af fællesskabsretten, proportionali- prioriterede stoffer, hvis anvendelse vil blive begrænset inden
 tetsprincippet, retssikkerhedsprincippet samt princippet om for EU, for så vidt som stoffet giver anledning til direkte eller
 beskyttelse af den berettigede forventning er blevet tilsidesat. indirekte »udledninger, emissioner og tab« i vandmiljøet i
 forbindelse med normal landbrugsmæssig brug.
 Endelig gør sagsøgerne gældende, at den omtvistede foranstalt-
 ning også afviger fra ordlyden af og ånden bag de internationale
 konventioner, som den udtrykkeligt henviser til (OSPAR-, Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 HELCOM- og Barcelona-konventionen). som i sag T-45/02 (DOW AgroSciences m.fl. mod Parlamentet
 og Rådet (2).
 (1) EFT L 331 af 15.12.2001, s. 1.
 (2) EFT L 170 af 25.6.1992, s. 40. (1) EFT L 331, s. 1. .
 (3) EFT L 327 af 22.12.2000, s. 1. (2) Jf. s. 46 i dette nummer af Tidende.
 Sag anlagt den 26. februar 2002
 Sag anlagt den 27. februar 2002 af Makhteshim-Agan
 af Finchimica S.p.A. og I.Pi.Ci. - Industria Prodotti Chimici, Holding B.V. mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den
 S.p.A. mod Europa-Parlamentet og Rådet for Den Euro- Europæiske Union
 pæiske Union
 (2002/C 144/97) (Sag T-57/02)
 (Processprog: engelsk) (2002/C 144/98)
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26. februar 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og
 Rådet for Den Europæiske Union af Finchimica S.p.A. og
 I.Pi.Ci. - Industria Prodotti Chimici, S.p.A. ved Koen Van
 Maldegem og Claudio Mereu, advokatfirmaet McKenna &
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Cuneo LLP, Bruxelles (Belgien).
 den 27. februar 2002 anlagt sag mod Europa-Parlamentet og
 Rådet for Den Europæiske Union af Makhteshim-Agan Holding
 B.V. ved Philippe Logelain, Koen Van Maldegem og Claudio
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: Mereu, advokatfirmaet McKenna & Cuneo LLP, Bruxelles
 (Belgien).
 — Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/
 2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste
 over prioriterede stoffer inden for vandpolitik og om
 ændring af direktiv 2000/60/EF (1) annulleres delvist, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 således at trifluralin fjernes fra foranstaltningen.
 — Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 2455/
 — sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. 2001/EF af 20. november 2001 om vedtagelse af en liste
 over prioriterede stoffer og prioriterede farlige stoffer
 inden for vandpolitik og om ændring af direktiv 2000/
 60/EF annulleres delvist,


text:
8.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 164/16
 Rettens dom af 25. april 2013 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones mod KHIM — MIP Metro (METROINVEST)
 (Sag T-284/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket METROINVEST - det ældre nationale figurmærke METRO - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - princippet om forbud mod forskelsbehandling - ret til en retfærdig rettergang)
 2013/C 164/28
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Spanien) (ved advoakterne J. Carbonell Callicó, P. Craddock og B. Vanbrabant)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne M. Berger, R. Kaase og J.-C. Plate)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. marts 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 954/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG og Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 232 af 6.8.2011.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/11
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 11. april 2013 — Land Berlin mod Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok og Hedda Brown (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-645/11) (1)
 (Forordning (EF) nr. 44/2001 - artikel 1, stk. 1, og artikel 6, nr. 1 - begrebet »det civil- og handelsretlige område« - uretmæssig udbetaling foretaget af en statslig myndighed - påstand om tilbagebetaling af denne udbetaling under en retssag - bestemmelse af værneting ved konneksitet - snæver forbindelse mellem krav - sagsøgt med bopæl i et tredjeland)
 2013/C 156/16
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Land Berlin
 Sagsøgte: Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok og Hedda Brown
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesgerichtshof — fortolkning af artikel 1, stk. 1, og artikel 6, nr. 1), i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001 L 12, s. 1) — begrebet »civil- og handelsretlige område« — spørgsmålet om en sag om tilbagesøgning er omfattet heraf, når den vedrører et offentligt organs uretmæssige udbetaling inden for rammerne af en administrativ procedure angående erstatning for et tab forårsaget af det nazistiske regime
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at begrebet »det civil- og handelsretlige område« omfatter et sagsanlæg om tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte beløb i det tilfælde, hvor et offentligt organ af en myndighed, der er oprettet ved en lov, som skal sikre erstatning for de af et totalitært regime udøvede forfølgelser, er blevet pålagt at udbetale en del af provenuet fra en aftale om grundsalg som erstatning til en skadelidt, men i stedet ved en fejltagelse har overført hele købesummen til denne og derefter anlægger sag med påstand om tilbagebetaling af det uretmæssigt udbetalte beløb.
 2)
 Artikel 6, nr. 1), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at der består en snæver forbindelse, som omhandlet i denne bestemmelse, mellem de krav, der fremsættes over for flere sagsøgte, som har bopæl på andre medlemsstaters område, i det tilfælde, hvor disse sidstnævnte under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, fremsætter yderligere krav på skadesløsholdelse, hvorom det er nødvendigt at træffe samlet afgørelse.
 3)
 Artikel 6, nr. 1), i forordning nr. 44/2001 skal fortolkes således, at den ikke kan finde anvendelse på sagsøgte, som ikke har bopæl på en medlemsstats område, når disse indstævnes inden for rammerne af et sagsanlæg mod flere sagsøgte, iblandt hvilke der også er personer, der har bopæl i Den Europæiske Union.
 (1) EUT C 80 af 17.3.2012.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/47
 Sag anlagt den 24. maj 2010 — Polen mod Kommissionen
 (Sag T-241/10)
 ()
 2010/C 209/71
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Polen (ved M. Szpunar)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse 2010/152/EU af 11. marts 2010 (meddelt under nummer K(2010) 1317) om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (1), for så vidt som beløbene på 279 794 442,15 PLN og 25 583 996,81 EUR, der er udbetalt af den betalingsmyndighed, som er anerkendt af Republikken Polen, udelukkes fra EU-finansiering.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den anfægtede afgørelse fastsætter en finansiel korrektion på grund af mangler i systemet til identifikation af og kontrol med marker i 2005 og 2006, der angiveligt bestod i, at markidentifikationssystemet ikke var fuldstændigt vektoriseret, ikke-støtteberettigede arealer blev accepteret til betalinger, antallet af kontroller på stedet var for lavt i områder med høje fejlprocenter (Województwo opolskie) og at bestemmelserne om forsætlige overtrædelser blev forkert anvendt.
 Sagsøgeren har anfægtet de påståede mangler og har imod den anfægtede afgørelse fremsat følgende anbringender.
 For det første har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1258/1999 (2) og af artikel 31, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1290/2005 (3) samt af retningslinjer nr. VI/5330/97, idet den finansielle korrektion er anvendt på grundlag af en fejlagtig vurdering af de faktiske forhold og en urigtig fortolkning af retsreglerne, selv om de polske myndigheders udgifter var forenelige med EU-retten.
 Det er sagsøgerens opfattelse, at de mangler, der ligger til grund for den finansielle korrektion, ikke er til stede, og at udgifterne udelukket fra EU-finansiering i medfør af den anfægtede afgørelse er blevet afholdt i overensstemmelse med EU-retten.
 Det markidentifikationssystem, der blev anvendt i Polen i 2005 og 2006, var i fuld overensstemmelse med kravene i artikel 20 i forordning (EF) nr. 1782/2003 (4) og artikel 6 i forordning (EF) nr. 796/2004 (5), idet det i mange henseender går væsentligt videre end disse krav og sikrer en effektiv beskyttelse af den Europæiske Unions finansielle interesser.
 De nationale procedurer, der blev anvendt i 2005 og 2006, gjorde det muligt på en effektiv og objektiv måde at fastslå, om en ansøger ved at angive et for stort areal for de til betaling anmeldte arealer havde handlet forsætligt eller uagtsomt, idet de nationale procedurer i tvivlstilfælde foreskrev en retsafgørelse samt tog hensyn til princippet om uskyldsformodning.
 Godkendelsen af marker til betaling var i overensstemmelse med betingelserne for arealstøtte henset til, at betingelsen for arealstøtte i henhold til tiltrædelsesakten er, at arealet blev holdt i god landbrugsmæssig stand (GLS) den 30. juni 2003, mens det forhold, at arealet blev holdt i god landbrugs- og miljømæssig stand (GLMS) den dag, hvor kontrollen blev foretaget, ikke er en betingelse for arealstøtteberettigelse, men en


text:
betingelse, hvis manglende opfyldelse fører til en nedsættelse af betalingen.
 Antallet af kontroller på stedet i 2005 i Województwo opolskie opfylder kravene i artikel 26 i forordning (EF) nr. 796/2004.
 For det andet har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 7, stk. 4, fjerde afsnit, i forordning (EF) nr. 1258/1999 og artikel 31, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1290/2005, af retningslinjer nr. VI/5330/97 og af proportionalitetsprincippet, idet der er pålagt en korrektion, som er for høj i forhold til risikoen for et eventuelt økonomisk tab på EU-budgettet.
 Selv hvis de polske myndigheders kontrol- og sanktionssystem indeholder visse mangler, hvilket ikke er tilfældet, ville sådanne mangler have været så ubetydelige, at risikoen for et eventuelt økonomisk tab på EU-budgettet var betydeligt mindre end beløbet for den korrektion, der anvendes af Kommissionen i den anfægtede afgørelse. Dette vedrører navnlig størrelsen af den korrektion, der er anvendt af Kommissionen, eftersom markidentifikationssystemet angiveligt ikke var fuldstændigt vektoriseret, og idet der i 2005 angiveligt ikke blev gennemført et tilstrækkeligt antal kontroller på stedet i Województwo opolskie.
 (1) EUT L 63, s. 7.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1258/1999 af 17.5.1999 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EFT L 160, s. 103).
 (3) Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21.6.2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (EUT L 209, s. 1).
 (4) Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 af 29.9.2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere og om ændring af forordning (EØF) nr. 2019/93, (EF) nr. 1452/2001, (EF) nr. 1453/2001, (EF) nr. 1454/2001, (EF) nr. 1868/94, (EF) nr. 1251/1999, (EF) nr. 1254/1999, (EF) nr. 1673/2000, (EØF) nr. 2358/71 og (EF) nr. 2529/2001 (EUT L 270, s. 1).
 (5) Kommissionens forordning (EF) nr. 796/2004 af 21.4.2004 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende krydsoverensstemmelse, graduering og det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem som omhandlet i Rådets forordning (EF) nr. 1782/2003 om fastlæggelse af fælles regler for den fælles landbrugspolitiks ordninger for direkte støtte og om fastlæggelse af visse støtteordninger for landbrugere (EUT L 141, s. 18).


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/7
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 6. september 2012 — Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej og Republikken Polen mod Europa-Kommissionen
 (Forenede sager C-422/11 P og C-423/11 P) (1)
 (Appeller - annullationssøgsmål - afvisning af sagen - repræsentation for Unionens retsinstanser - advokat - uafhængighed)
 2012/C 355/11
 Processprog: polsk
 Parter
 Appellanter: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (ved radcowie prawni D. Dziedzic-Chojnacka og D. Pawłowska) og Republikken Polen (ved M. Szpunar, A. Kraińska og D. Lutostańska, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved G. Braun og A. Stobiecka-Kuik, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appeller af kendelse afsagt af Retten (Syvende Afdeling) den 23. maj 2011 i sag T-226/10 Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej mod Kommissionen, hvorved Retten afviste en sag anlagt af Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2010) 1234 af 3. marts 2010, som er vedtaget i medfør af artikel 7, stk. 4, i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2002/21/EF (EUT L 108, s. 33), og som pålægger den polske myndighed på området for elektroniske kommunikations- og posttjenester at trække to udkast til foranstaltninger, der er anmeldt, vedrørende det nationale engrosmarked for udveksling af IP-datatrafik (IP-transit) (sag PL/2009/1019) og engrosmarkedet for udveksling af IP-peering med Telekomunikacja Polska SA’s (TP) netværk (sag PL/2009/1020) tilbage — urigtig fortolkning af artikel 19, stk. 3 og 4, i statutten for Domstolen, sammenholdt med statuttens artikel 53, stk. 1, med EUF-traktatens artikel 254, stk. 6, og med procesreglementets artikel 113 — tilsidesættelse af EUF-traktatens artikel 67, stk. 1, sammenholdt med procesreglementets artikel. 113 — tilsidesættelse af EU-traktatens artikel 5, stk. 1 og 2, sammenholdt med EU-traktatens artikel 4, stk. 1, og med Procesreglementets artikel 113 — tilsidesættelse af EU-traktatens artikel 5, stk. 4, sammenholdt med Procesreglementets artikel 113 — manglende begrundelse — afvisning af søgsmål i tilfælde af repræsentation af advokat, der befinder sig i et ansættelsesforhold med parten
 Konklusion
 1)
 Appellerne forkastes.
 2)
 Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej og Republikken Polen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 22.10.2011.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/41
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 16. januar 2008 — Scippacercola og Terezakis mod Kommissionen
 (Sag T-306/05) (1)
 (Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - angiveligt urimelige gebyrer opkrævet af lufthavnsoperatøren i Athens internationale lufthavn - afvisning af klage - manglende fællesskabsinteresse)
 (2008/C 51/76)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Isabella Scippacercola (Bruxelles, Belgien) og Ioannis Terezakis (Bruxelles) (ved avocats A. Krystallidis og G. Stylianakis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Hellström, A. Nijenhuis og F. Amato, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning af 2. maj 2005 vedtaget i medfør af artikel 7, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 af 7. april 2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til artikel 81 EF og 82 EF (EUT L 123, s. 18), om at afvise klage COMP/D3/38469 om opkrævning af visse gebyrer foretaget af lufthavnsoperatøren i Athens internationale lufthavn i Spata og af Olympic Fuel Company.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Isabella Scippacercola og Ioannis Terezakis betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 271 af 29.10.2005.


text:
3 . 6 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 137/ 19
 3 ) I øvrigt frifindes sagsøgte. med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest Arendt,
 8-10, rue Mathias Hårdt, mod Kommissionen for De
 4 ) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og en tredje Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : N. Koch, E.
 del af Kommissionens. Traversa , J. Curall, A. Coutrelis og N. Coutrelis ) angående
 5 ) Kommissionen bærer to tredjelande af sine egne annullation af Kommissionens beslutning 89/515/EØF af
 omkostninger. 2 . august 1989 om en procedure i henhold til EØF-
 traktatens artikel 85 ( IV/3 1.553 — Armeringsnet) ( 2 ), har
 (') EFT nr . C 306 af 5 . 12 . 1989 . Retten ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsforman
 ( 2 ) EFT nr . L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 . den, H. Kirschner, og dommerne C.W. Bellamy, B. Vester
 dorf, R. Gracía-Valdecasas og K. Lenaerts; justitssekretær :
 H. Jung, den 6 . april 1 995 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 1 ) Artikel 1 i Kommissionens beslutning 89/515/EØF af
 2 . august 1989 om en procedure i henhold til EØF-
 ( Første Afdeling ) traktatens artikel 85 (IV/31 . 553 — Armeringsnet)
 den 6. april 1995 annulleres, for så vidt det heri forudsættes, at der var
 i sag T-147/89, Société métallurgique de Normandie mod indgået en aftale mellem sagsøgeren og Baustahlgewebe
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( ! ) GmbH med det formål, at deres fremtidige eksport
 skulle være undergivet kvoter.
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti
 kel 85) 2 ) Den bøde, der er pålagt sagsøgeren ved beslutningens
 ( 95/C 137/45 ) artikel 3 , fastsættes til 1 235 000 ECU.
 (Processprog: fransk) 3 ) I øvrigt frifindes sagsøgte.
 I sag T-147/89, Société métallurgique de Normandie, 4 ) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og fire
 Mondeville ( Frankrig ), ved advokaterne Robert Collin og femtedele af Kommissionens.
 Richard Milchior, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg
 5 ) Kommissionen bærer en femtedel af sine egne omkost
 hos advokat Ernest Arendt, 8-10 , rue Mathias Hårdt, mod
 ninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede : N. Koch, E. Traversa , J. Currall, A. Coutrelis og (!) EFT nr . C 306 af 5 . 12 . 1989 .
 N. Coutrelis ) angående annullation af Kommissionens ( 2 ) EFT nr . L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 .
 beslutning 89/515/EØF af 2 . august 1989 om en procedure i
 henhold til EØF-traktatens artikel 85 ( IV/31 . 553 — Arme
 ringsnet ) ( 2 ), har Retten ( Første Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, H. Kirschner, og dommerne C.W.
 Bellamy, B. Vesterdorf, R. Gracía-Valdecasas og K.
 Lenaerts; justitssekretær: H. Jung, den 6 . april 1995 afsagt DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 dom, hvis konklusion lyder således : ( Første Afdeling )
 1 )


text:
Sagsøgte frifindes. den 6. april 1995
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. i sag T-149/89, Sotralentz SA mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ( l )
 (') EFT nr . C 306 af 5 . 12 . 1989 . (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti
 ( 2 ) EFT nr . L 260 af 6 . 9 . 1989 , s . 1 . kel 85)
 ( 95/C 137/47)
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-149/89 , Sotralentz SA, Drulingen ( Frankrig ), ved
 ( Første Afdeling) advokaterne Xavier de Mello, Philippe Pepy og Jean
 den 6. april 1995 Christian Percerou, Paris, og med valgt adresse i Luxem
 i sag T-148/89, Tréfilunion SA mod Kommissionen for bourg hos advokat Bruno Decker, 16 , avenue Marie-
 De Europæiske Fællesskaber (') Thérèse, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ( befuldmægtigede : N. Koch, E. Traversa , J. Currall, A.
 (Konkurrence — overtrædelse af EØF-traktatens arti Coutrelis og N. Coutrelis ) angående annullation af Kom
 kel 85) missionens beslutning 89/515/EØF af 2 . august 1989 om en
 ( 95/C 137/46 ) procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 ( IV/
 31.553 — Armeringsnet) ( 2 ), har Retten ( Første Afdeling ),
 (Processprog: fransk) sammensat af afdelingsformanden, H. Kirschner, og dom
 merne C.W. Bellamy, B. Vesterdorf, R. Gracía-Valdecasas
 I sag T-148/89, Tréfilunion SA, Puteaux ( Frankrig), ved og K. Lenaerts; justitssekretær: H. Jung, den 6 . april 1995
 advokaterne Robert Collin og Richard Milchior, Paris, og afsagt dom, hvis konklusion lyder således :


text:
12.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 8/32
 Sag anlagt den 31. oktober 2007 — Andreas Menidiatis mod Kommissionen
 (Sag F-128/07)
 (2008/C 8/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Andreas Menidiatis (Sint-Genesius-Rode, Belgien) (ved avocat S. Pappas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 21. december 2006 om afslag på sagsøgerens ansøgning om den ledige stilling som chef for Kommissionens Repræsentation i Grækenland og udnævnelse af en anden person til denne stilling.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren en række anbringender gældende vedrørende afgørelsen om afslag på hans ansøgning om den ledige stilling som chef for Kommissionens Repræsentation i Grækenland: Indledningsvis gør han gældende, at ansættelsesproceduren var ugyldig og ikke blev overholdt. Han gør endvidere gældende, at stillingsopslaget var ugyldigt og ikke blev overholdt.
 Et videre anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 11a i tjenestemandsvedtægten. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at indplaceringen af stillingen som chef for Repræsentationen i Grækenland på et lavere løntrin er ugyldig, og at afgørelsen af 7. juli 2004 om fremgangsmåden ved besættelse af repræsentationschefstillinger er ugyldig.
 Endvidere gøres det gældende, at offentliggørelsen af stillingsopslaget skete for sent, og at afslaget på sagsøgerens anmodning om aktindsigt i de i hans klage anførte dokumenter ikke blev begrundet. Endelig gør sagsøgeren gældende, at der er sket tilsidesættelse af bestemmelserne om rotation af medarbejdere, der beklæder såkaldt følsomme stillinger, samt at der foreligger flere forhold, der tyder på, at der er begået magtfordrejning.


text:
C 102/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.4.2000
 4) Kommissionen bærer sine egne omkostninger samt de omkost- 3) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sag T-151/98.
 ninger, der er afholdt af De Nederlandske Antillers regering i
 begge sager.
 4) Kommissionen bærer sagens omkostninger.
 5) Intervenienten bærer sine egne omkostninger i begge sager.
 (1) EFT C 151 af 16.5.1998 og C 358 af 21.11.1998.
 (1) EFT C 113 af 11.4.1998 og C 137 af 5.2.1998.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 1. februar 2000
 den 3. februar 2000
 i sag T-63/98, Transpo Maastricht BV og Marco Ooms
 i de forenede sager T-46/98 og T-151/98, De Europæiske
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 Kommuners og Regioners Råd (CEMR) mod Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Indlandsskibsfart — strukturel sanering — anvendelse af
 forordning (EØF) nr. 1101/89 — udelukkelse)
 (Annullationssøgsmål — Den Europæiske Fond for Regio-
 naludvikling — nedsættelse af finansiel støtte — manglende
 begrundelse — berettiget forventning — retssikkerhed) (2000/C 102/44)
 (2000/C 102/43)
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk) I sag T-63/98, Transpo Maastricht BV, Maastricht (Nederlande-
 ne), og Marco Ooms, Terneuzen (Nederlandene), ved advokat
 J. van Dam, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxemboug hos
 I de forenede sager T-46/98, og T-151/98, De Europæiske
 advokat F. Entringer, 34a, rue Philippe II, mod Kommissionen
 Kommuners og Regioners Råd (CEMR) Paris, ved advokat
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Lugard
 Daniel M. Tomasevic, Bruxelles, og senere ved advokat Francis
 og L. Pignataro), angående en påstand om annullation af
 Herbert, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Kommissionens beslutning af 13. februar 1998, hvorved den
 advokat Katia Manhaeve, 56-58, Rue Charles Martel, mod
 for sagsøgernes vedkommende, for skibet Durance, afslog at
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmæg-
 anvende artikel 8, stk. 3, litra c), i Rådets forordning (EØF)
 tiget: Peter Oliver) angående en påstand om annullation
 nr. 1101/89 af 27. april 1989 om strukturel sanering inden
 af Kommissionens beslutning, hvorved denne nedsatte den
 for indlandsskibsfarten (EFT L 116, s. 25), har Retten (Femte
 finansielle støtte, som var tildelt sagsøgeren af Den Europæiske
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden J.D. Cooke og
 Fond for Regionaludvikling vedrørende projektet European
 dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær:
 City Cooperation System, har Retten (Fjerde Afdeling), sam-
 fuldmægtig J. Palacio González, den 1. februar 2000 afsagt
 mensat af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos, og dom-
 dom, hvis konklusion lyder således:
 merne V. Tiili og P. Mengozzi; justitssekretær: fuldmægtig
 A. Mair, den 3. februar 2000 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således: 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 1) Kommissionens beslutning, som er indeholdt i debetnotaen 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler solidarisk
 97008405 F vedrørende projektet European City Cooperation Kommissionens omkostninger.
 System nr. 91/00/29/003, som blev udstedt i december 1997
 og ændret den 15. juli 1998 annulleres, for så vidt angår
 afslaget på samfinansiering af de udgifter, som Kommissionen
 ikke anså for at være tilskudsberettigede, bortset fra dem, der (1) EFT C 184 af 13.6.1998.
 vedrører generalforsamlingen i Strasbourg,


text:
4.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/49
 Sag anlagt den 13. maj 2016 – Yanukovych mod Rådet
 (Sag T-244/16)
 (2016/C 243/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kiev, Ukraine) (ved T. Beazley, QC)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2016/318 af 4. marts 2016 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT 2016, L 60, s. 76), annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) 2016/311 af 4. marts 2016 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 208/2014 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine (EUT 2016, L 60, s. 1), annulleres, fordi den undlader at tilbagekalde forordning nr. 208/2014, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført syv anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Rådet for Den Europæiske Union (»Rådet«) savnede et korrekt retsgrundlag for de anfægtede foranstaltninger. For det første, at betingelserne for, at Rådet kunne basere sig på artikel 29 TEU, ikke var opfyldt med hensyn til de anfægtede foranstaltninger. Bl.a. er følgende anført: (i) Rådets udtrykkeligt angivne formål (konsolidering af retsstatsprincippet og respekt for menneskerettighederne i Ukraine) er blot uklare argumenter, der ikke lovligt kan tages til følge som et gyldigt retsgrundlag for disse foranstaltninger, (ii) det grundlag, som Rådet ønsker at påberåbe sig, savner enhver tilstrækkelig forbindelse til det korrekte niveau for domstolsprøvelse under de foreliggende omstændigheder, (iii) indførelsen af restriktive foranstaltninger over for sagsøgeren støtter og lovliggør faktisk det nye styre i Ukraines adfærd, der i sig selv undergraver retfærdig rettergang og retsstaten, og som krænker og systematisk er klar til at krænke menneskerettigheder. For det andet, at betingelserne for, at Rådet kunne anvende artikel 215 TEUF som gyldigt retsgrundlag, ikke var opfyldt, fordi der ikke forelå en gyldig afgørelse på grundlag af kapitel 2 i afsnit V i TEU. For det tredje, at der ikke forelå en tilstrækkelig forbindelse med henblik på at anvende artikel 215 TEUF som retsgrundlag over for sagsøgeren.
 2.
 Andet anbringende om, at Rådet har begået magtfordrejning. Rådets faktiske hensigt med at vedtage de anfægtede foranstaltninger var i det væsentlige at forsøge at vinde det nuværende styre i Ukraines gunst (således at Ukraine ville knytte tættere forbindelser til EU) og ikke de grunde, der er angivet i de anfægtede foranstaltninger.
 3.
 Tredje anbringende om, at Rådet undlod at give en begrundelse. Den »begrundelse« for at opføre sagsøgeren på listen, der er angivet i de anfægtede foranstaltninger er (ud over at være forkert) en standardformulering, ligesom den er uhensigtsmæssig og mangelfuld for så vidt angår den nøjagtighed, der er påkrævet.
 4.
 Fjerde anbringende om, at sagsøgeren ikke opfyldte de kriterier, der var angivet med henblik på at opføre en person på listen på det omhandlede tidspunkt.
 5.
 Femte anbringende om, at Rådet har foretaget åbenbart


text:
urigtige skøn, da det lod sagsøgeren være omfattet af de anfægtede foranstaltninger. Ved at genudpege sagsøgeren, uanset den tydelige manglende overensstemmelse mellem »begrundelsen« og de relevante udpegelseskriterier, har Rådet begået en åbenbar fejl.
 6.
 Sjette anbringende om, at sagsøgerens ret til forsvar er blevet tilsidesat og/eller at han er blevet nægtet en effektiv domstolsbeskyttelse. Bl.a. anføres det, at Rådet har undladt at rådføre sig tilstrækkeligt med sagsøgeren før genudpegelsen, og sagsøgeren er ikke blevet givet en effektiv og retfærdig mulighed for enten at rette op på fejl eller fremlægge oplysninger vedrørende sine personlige forhold.
 7.
 Syvende anbringende om, at sagsøgerens ejendomsrettigheder i henhold til artikel 17, stk. 1, i EU’s charter om grundlæggende rettigheder er blevet tilsidesat, bl.a. fordi de restriktive foranstaltninger er en ubegrundet og uforholdsmæssig begrænsning af disse rettigheder, bl.a. fordi (i) der ikke er noget grundlag for at antage, at de midler, som sagsøgeren angiveligt uretmæssigt har tilegnet sig, anses for at være blevet ført ud af Ukraine, og (ii) det hverken er nødvendigt eller hensigtsmæssigt at indefryse alle sagsøgerens aktiver, eftersom de ukrainske myndigheder nu har opgjort værdien af de påståede tab, der retsforfølges i de underliggende straffesager mod sagsøgeren.


text:
28.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 132/10
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 14. april 2005
 i sag C-335/03, Den Portugisiske Republik mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (EUGFL - oksekødspræmie - kontrol - repræsentativt udsnit - overførsel af resultatet af en kontrol til tidligere år - begrundelse)
 (2005/C 132/17)
 Processprog: portugisisk
 I sag C-335/03, angående et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, anlagt den 25. juli 2003, Den Portugisiske Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes, bistået af advogados C. Botelho Moniz og E. Maia Cadete) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: A.M. Alves Vieira og L. Visaggio, bistået af advogados N. Castro Marques og F. Costa Leite), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, samt dommerne R. Silva de Lapuerta (refererende dommer), C. Gulmann, R. Schintgen og J. Klučka; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditionssekretær K. Sztranc, den 14. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 239 af 4.10.2003.