text:
19.2.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 47/29
 import af den pågældende vare med oprindelse i Kroatien (EFT Sag anlagt den 14. oktober 1999 af Direcks Service Station
 L 322, s. 1), i det omfang forordningen vedrører sagsøgerne, Bocholtz BV mod Kommissionen for De Europæiske
 har Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelings- Fællesskaber
 formanden, A. Potocki, og dommerne K. Lenaerts, C.W. Bella-
 my, J. Azizi og A.W.H. Meij; justitssekretær: ekspeditionssekre- (Sag T-236/99)
 tær B. Pastor, den 15. december 1999 afsagt dom, hvis konklu-
 sion lyder således:
 (2000/C 47/50)
 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 (Processprog: nederlandsk)
 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.
 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sine egne Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 omkostninger. den 14. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Direcks Service Station Bocholtz
 BV, Bocholtz (Nederlandene), ved advokat Th.J.M. Oostdijk,
 (1) EFT C 113 af 11.4.1998. Maastricht.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens beslutning af 20. juli 1999 (K(1999) 2539
 endelig udg.) om Nederlandenes statsstøtte til 633 ne-
 derlandske tankstationer i grænseområdet til Tyskland (1)
 annulleres, og det fastslås, at der ikke overfor sagsøgeren
 Sag anlagt den 14. oktober 1999 af Garage Bergsteyn BV skal foretages en tilbagesøgning af støtten, eller der træffes
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber en afgørelse efter Rettens skøn.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Sag T-235/99)
 (2000/C 47/49) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme
 (Processprog: nederlandsk) som i sag T-210/99.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der (1) EFT L 280 af 30.10.1999, s. 87.
 den 14. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Garage Bergsteyn BV, Berg en
 Terblijt (Nederlandene), ved advokat Th.J.M. Oostdijk, Maas-
 tricht.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 3. november 1999 af Territorio Histórico
 — Kommissionens beslutning af 20. juli 1999 (K(1999) 2539
 de Gipuzkoa y Gipuzkoako Foru Aldundia — Diputación
 endelig udg.) om Nederlandenes statsstøtte til 633 ne-
 Foral de Gipuzkoa, mod Kommissionen for De Euro-
 derlandske tankstationer i grænseområdet til Tyskland (1)
 pæiske Fællesskaber
 annulleres, og det fastslås, at der ikke overfor sagsøgeren
 skal foretages en tilbagesøgning af støtten, eller der træffes
 en afgørelse efter Rettens skøn. (Sag T-269/99)
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. (2000/C 47/51)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (Processprog: spansk)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 som i sag T-210/99. den 3. november 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Territorio Histórico de Gipuzkoa y
 Gipuzkoako Foru Aldundia — Diputación Foral de Gipuzkoa,
 (1) EFT L 280 af 30.10.1999, s. 87. Gipuzkoa (Spanien), ved advokaterne Antonio Creus Carreras
 og Begoña Uriarte Valiente, hhv. Barcelona og Madrid, og med
 valgt adresse på advokatkontoret Cuatrecasas Abogados, 60,
 Av. de Cortenbergh, Bruxelles.
 ---pagebreak--- C 47/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.2.2000
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 3. november 1999 af Territorio Histórico
 de Alava,


text:
Arabako Foru Aldundia — Diputación Foral de
 Alava, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 — Kommissionens beslutning af 14. juli 1999 annulleres, i
 det omfang den skattenedsættelse, som er fastsat i den af ber
 provinsen Gipuzkoa vedtagne lov nr. 7/1997 af 22. de-
 cember 1997, betegnes som en statsstøtte i artikel 87 EF’s (Sag T-271/99)
 forstand.
 (2000/C 47/52)
 — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 ninger.
 (Processprog: spansk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3. november 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Territorio Histórico de Alava,
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at Arabako Foru Aldundia — Diputación Foral de Alava, Alava
 Kommissionen i den anfægtede beslutning (Spanien), ved advokaterne Antonio Creus Carreras og Begoña
 Uriarte Valiente, hhv. Barcelona og Madrid, og med valgt
 — har anlagt en urigtig fortolkning af begrebet statsstøtte i adresse på advokatkontoret Cuatrecasas Abogados, 60, Av. de
 artikel 87, stk. 1, EF ved at antage, at den skattenedsættelse, Cortenbergh, Bruxelles.
 som er fastsat i ovennævnte lov, udstedt af provinsen
 Gipuzkoa, udgør en selektiv foranstaltning og dermed har Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 karakter af en statsstøtte. Efter sagsøgerens opfattelse er
 skattenedsættelsen en foranstaltning af generel karakter, da — Kommissionens beslutning af 14. juli 1999 annulleres, i
 den gælder lige for alle erhvervsdrivende, som opfylder det omfang den skattenedsættelse, som er fastsat i den af
 betingelserne i den pågældende lov, og da den har en provinsen Alava vedtagne lov nr. 22/1994 af 20. december
 objektiv og ikke-diskriminerende karakter. Selv om det 1994, med senere ændringer, betegnes som en statsstøtte i
 imidlertid forudsættes, at den omhandlede foranstaltning artikel 87 EF’s forstand.
 måtte have en vis selektiv karakter, må dette anses for
 begrundet i ordningens natur og opbygning, da dens — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 anvendelsesområde ikke er diskriminerende, idet den er ninger.
 baseret på objektive og horisontale betingelser eller krite-
 rier, og idet den endvidere bidrager til effektiviteten af den
 skatteordning, som den indgår i. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — har anlagt en urigtig fortolkning af artikel 87 EF ved at Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 antage, at der er ydet statsstøtte, uden at have godtgjort, at i sag T-269/99 anførte.
 der er sket en fordrejning af konkurrencevilkårene eller
 en påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne,
 således som det kræves efter denne traktatbestemmelse.
 — fejlagtigt har antaget, at de spanske myndigheder har
 tilsidesat forpligtelsen efter artikel 88, stk. 3, EF til at give
 underretning.
 Sag anlagt den 3. november 1999 af Territorio Histórico
 — har begået magtfordrejning ved at anvende proceduren de Bizkaia, Bizkaiko Foru Aldundia — Diputación Foral
 vedrørende statsstøtte i stedet for den procedure, som de Bizkaia, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 fællesskabslovgiver har fastlagt på det pågældende område skaber
 (fiskal harmonisering), hvor Kommissionens kompetence
 er betydeligt mere begrænset, da den er delt mellem (Sag T-272/99)
 Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union.
 (2000/C 47/53)
 — har tilsidesat begrundelsespligten, da beslutningen ikke

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/25
 Sag anlagt den 28. maj 2012 — Ntouvas mod ECDC
 (Sag T-223/12)
 2012/C 227/42
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ioannis Ntouvas (Sundbyberg, Sverige) (ved advokat E. Mylonas)
 Sagsøgt: Det Europæiske Center for Forebyggelse af og Kontrol med Sygdomme (ECDC) (Stockholm, Sverige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgtes afgørelse af 27. marts 2012 om at nægte sagsøgeren aktindsigt i de endelige rapporter om revision af ECDC, der er foretaget af Kommissionens interne revisionstjeneste, annulleres.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende om, at der angiveligt foreligger en tilsidesættelse af et væsentligt procedurekrav (begrundelsespligten), hvorved artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1) og artikel 41, stk. 2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder er tilsidesat, idet
 —
 sagsøgte alene fremsatte en abstrakt og generel begrundelse for ikke at give hel eller delvis aktindsigt i de rapporter om revision af ECDC, der er foretaget af Europa-Kommissionens interne revisionstjeneste, og som sagsøgte er i besiddelse af. Sagsøgte undlod endvidere at godtgøre, at der ikke forelå en tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen
 —
 det fremgår af fast retspraksis, at der skal meddeles en konkret og individuel begrundelse for at nægte aktindsigt i dokumenter, ligesom begrundelsen skal være specifik og effektivt beskrive den eventuelle interesse, der har større vægt end sagsøgerens ret til aktindsigt, samtidig med, at det skal godtgøres, at der ikke foreligger en tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen.
 2)
 Andet anbringende om, at der angiveligt foreligger en tilsidesættelse af traktaterne (artikel 15, stk. 3, TEUF) og af retsreglerne (forordning (EF) nr. 1049) til gennemførelse heraf, idet
 —
 sagsøgte ved ikke at angive en passende og fyldestgørende begrundelse for ikke at udbrede de anmodede dokumenter ligeledes har tilsidesat sin forpligtelse til i medfør af artikel 2, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 og artikel 15, stk. 3, TEUF at give sagsøgeren aktindsigt i de anmodede dokumenter inden 15 arbejdsdage fra registreringen af sagsøgerens genfremsatte begæring.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/25
 Sag anlagt den 27. marts 2009 — Kipp mod Europol
 (Sag F-28/09)
 2009/C 167/47
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Michael Kipp (Haag, Nederlandene) (ved avocat P. de Casparis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved sagsøgeren fik meddelelse om, at der ikke var mulighed for at tilbyde ham en fast stilling, og af afgørelsen af 7. januar 2009 om afslag på klagen over den første afgørelse.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 12. juni 2008, hvorved Europol meddelte sagsøgeren, at det ikke var muligt at tilbyde ham fastansættelse, samt af afgørelsen af 7. januar 2009, hvorved han fik afslag på den klage, han havde indgivet over afgørelsen af 12. juni 2008.
 —
 Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
31 . 5 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 166/9
 i nogen anden artikel anførte hensyn, og kan det vedrørende en privatretlig aftale, som ikke bilægges af
 ved bedømmelsen af dette spørgsmål være af be en national ret, men af en voldgiftsret, ikke påberåber
 tydning, dels hvor store gevinster der kan opnås sig EF-traktatens artikel 85 , og voldgiftsretten ifølge
 fra spilleautomaterne, dels om muligheden for at de for den gældende nationale procesretlige regler ikke
 få gevinst herfra afhænger af lykketræf eller af spil af egen drift skal anvende bestemmelsen ?
 lerens færdighed ?
 (') Sml . 1994-1, s . 1039 . 2 ) Skal den nederlandske ret, uanset de ovenfor under
 ( 2 ) Sml . 1982 , s . 3415 . punkt 4.2 og 4.4 nævnte nederlandske procesretlige
 regler, tage en begæring — som i øvrigt opfylder de
 lovmæssige krav — om ophævelse af en voldgiftsken
 delse til følge på det grundlag, at kendelsen er i strid
 med EF-traktatens artikel 85 , såfremt den er af den
 opfattelse, at dette faktisk er tilfældet ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 18 . marts 1997 af arrondissementsrecht
 bank, Alkmaar, i sagen A. G. R. Regeling mod Bestuur 3 ) Er retten ligeledes forpligtet til at tage begæringen til
 van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnijverheid følge uanset de ovenfor under punkt 4.5 nævnte neder
 ( Sag C-125/97) landske procesretlige regler, hvis spørgsmålet om an
 ( 97/C 166/15 ) vendelsen af EF-traktatens artikel 85 under voldgifts
 proceduren ikke er inddraget i sagen, og voldgiftsret
 ten derfor ikke har truffet afgørelse herom ?
 Ved beslutning truffet den 18 . marts 1997, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 26 . marts 1997, har arron
 dissementsrechtbank, Alkmaar, i sagen A. G. R. Regeling 4 ) Indebærer fællesskabsretten, at den ovenfor under
 mod Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnij punkt 5.3 nævnte nederlandske procesretlige regel ikke
 verheid forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en finder anvendelse, hvis det er nødvendigt under et op
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs hævelsessøgsmål , der er rettet mod en senere voldgifts
 mål :
 kendelse, at kunne undersøge, om en aftale — hvorom
 det i en voldgiftsrets delkendelse er fastslået med rets
 Opfylder en national lovbestemt ordning fuldt ud forplig kraft, at den er gyldig — eventuelt alligevel er ugyldig
 telserne i henhold til direktiv 80/987 ('), når den kan føre på grund af tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 85 ?
 til , at den i direktivet foreskrevne betaling af et lønkrav
 kun finder sted, hvis og i det omfang lønkravet i løbet af
 det i direktivet anførte tidsrum udgør et større beløb end 5 ) Eller skal retten i et tilfælde som det, der er beskrevet i
 det lønbeløb, som arbejdstageren har modtaget i samme spørgsmål 4 ), undlade at anvende reglen om, at den
 tidsrum, men som efter nationale civilretlige regler henfø delkendelse, voldgiftsretten har afsagt, for så vidt den
 res til et lønkrav, der er opstået i en periode forud


text:
for det har karakter af en endelig kendelse, ikke kan begæres
 nævnte tidsrum ? ophævet samtidig med den senere voldgiftskendelse ?
 (') EFT nr. L 283 af 28 . 10 . 1980 , s . 23 .
 (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 , s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . marts 1997 af Nederlandenes Hoge Raad i
 sagen Eco Swiss China Time Ltd mod Benetton Internatio Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 nal NV afsagt den 2 . december 1996 af Pretura Circondariale di
 ( Sag C-126/97 )
 Bologna — Sezione controversie del lavoro — i sagen
 Annalisa Carbonari og 121 øvrige sagsøgere mod 1 )
 ( 97/C 166/16 ) Università degli Studi di Bologna, 2 ) Ministero della Sani
 tà, 3 ) Ministero dell'Università e della Ricerca Scientifica
 Ved kendelse afsagt den 21 . marts 1997, indgået til Dom og 4 ) Ministero del Tesoro
 stolens Justitskontor den 27. marts 1997, har Nederlande ( Sag C-131/97)
 nes Hoge Raad i sagen Eco Swiss China Time Ltd mod Be
 netton International NV forelagt De Europæiske Fælles ( 97/C 166/ 17 )
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål :
 Ved kendelse afsagt den 2 . december 1996 , indgået til
 1 ) I hvilket omfang finder de principper, som Domstolen Domstolens Justitskontor den 1 . april 1997, har Pretura
 har fastslået i sin dom af 14 . december 1995 (') i de Circondariale di Bologna — Sezione controversie del lavo
 forenede sager C-430/93 og C-431 /93 ( Van Schijndel ro — i sagen Annalisa Carbonari og 121 øvrige sagsøgere
 og Van Veen mod Stichting Pensioenfonds voor Fysio mod 1 ) Università degli Studi di Bologna, 2 ) Ministero del
 therapeuten ) analog anvendelse , når parterne i en tvist la Sanità , 3 ) Ministero dell'Università e della Ricerca
 ---pagebreak--- Nr. C 166/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 . 5 . 97
 Scientifica og 4 ) Ministero del Tesoro forelagt De Europæ ter sådanne rettigheder, som begrundelse for, at omsæt
 iske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel ningen skal behandles som en afgiftspligtig omsæt
 afgørelse af følgende spørgsmål : ning ?
 Skal indholdet af direktiv 82/76/EØF f 1 ), for så vidt som Såfremt også dette spørgsmål besvares benægtende,
 det bestemmes, at en uddannelsesstilling som speciallæge ønskes også det følgende spørgsmål besvaret.
 » aflønnes . . . med et passende beløb « — når Den Italien
 ske Republik ikke har vedtaget specifikke regler herom in 3 . Kan den, der omsætter rettighederne, alligevel gøre
 den for den fastsatte frist — fortolkes således, at direktivet gældende, at der er fradragsret i henhold til artikel 17,
 tillægges direkte virkning til fordel for de uddannelsessø stk. 2 , eller nogen anden bestemmelse i direktivet, dvs .
 gende læger i forholdet til Den Italienske Republiks for har den nævnte bestemmelse direkte virkning, selv om
 valtning ? Der spørges tillige, om direktivet tillægger de ud


text:
omsætningen ikke fører til, at der opstår udgående af
 dannelsessøgende læger ret til et passende vederlag for det gift ?
 fuldtidsarbejde, de udfører i de af staten forpligtede afde
 linger med den heraf følgende pligt for forvaltningerne, (') »§ 11 . Afgiftsfritaget er følgende former for omsætning:
 herunder Università agli Studi di Bologna , til at udrede 1 . Fuldstændig eller delvis overdragelse af rettigheder,
 dette vederlag. som er omfattet af § 1 , 4 eller 5 i lagen ( 1960 : 729 )
 om upphovsrätt til litterära ock konstnärliga verk ( den
 (*) Rådets direktiv af 26 . januar 1982 ( EFT nr. L 43 af 15 . 2 . svenske ophavsretslov ), dog ikke ...«.
 1982, s . 21 ).
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 24. marts 1997 af Oberlandesgericht Wien i
 afsagt den 20. februar 1997 af Skatterättsnämnden i sagen sagen Verein zur Forderung des freien Wettbewerbs im
 Victoria Film A/S mod Riksskatteverket Medienwesen mod MVF Magazin-Verlag am Fleetrand
 Gesellschaft mbH
 ( Sag C-134/97)
 ( Sag C-135/97)
 ( 97/C 166/ 18 )
 ( 97/C 166/ 19 )
 Ved kendelse afsagt den 20 . februar 1997, indgået til
 Ved kendelse afsagt den 24 . marts 1997, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 7. april 1997, har Skatte
 Domstolens Justitskontor den 7. april 1997, har Oberlan
 rättsnämnden i sagen Victoria Film A/S mod Riksskatte
 desgericht Wien i sagen Verein zur Forderung des freien
 verket forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en Wettbewerbs im Medienwesen mod MVF Magazin-Verlag
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 am Fleetrand Gesellschaft mbH forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 afgørelse af følgende spørgsmål :
 1 . Indebærer artikel 28 , stk. 3 , litra b ), i sjette momsdi
 rektiv, sammenholdt med punkt 2 i bilag F til direkti Skal EF-traktatens artikel 30 fortolkes således, at den er til
 vet og under hensyn til indholdet af punkt 2, litra aa ), hinder for anvendelse af bestemmelser i en medlemsstat A,
 i afsnit IX, Beskatning, i bilag XV til tiltrædelses som forbyder en virksomhed med hjemsted i medlemsstat B
 traktaten mellem Den Europæiske Unions medlemssta også at sælge et periodisk udkommende tidsskrift, der er
 ter og Sverige om Sveriges tiltrædelse af Den Europæ fremstillet i denne stat, i medlemsstat A, når tidsskriftet in
 iske Union , at Sverige har ret til at have bestemmelser deholder gættekonkurrencer eller spil med gevinster, der
 i sin nationale lovgivning af det indhold, som gælder i lovligt arrangeres i medlemsstat B ?
 henhold til mervärdesskattelagens ( den svenske lov om
 merværdiafgift) kapitel 3 , § 11 , stk . 1 , i den affattelse,
 der var gældende til og med den 31 . december
 1996 (')?
 Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, ønskes også Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 det følgende spørgsmål besvaret. afsagt den 2 . april 1997 af VAT and Duties Tribunal,
 Manchester, i sagen Norbury Developments Ltd mod
 Commissioners of Customs and Excise


text:
2 . Indebærer det forhold, at artikel 28 , stk . 3 , litra b ),
 ikke tillader, at der i national lovgivning består en af ( Sag C-136/97)
 giftsfritagelse for en omsætning som den, der omhand ( 97/C 166/20 )
 les i spørgsmål 1 , at denne bestemmelse, bestemmel
 serne i artikel 6 , stk. 1 , eller eventuelt nogen anden be
 stemmelse i sjette direktiv har såkaldt direkte virkning Ved kendelse afsagt den 2. april 1997, indgået til Domsto
 i den her omhandlede henseende og derfor over for en lens Justitskontor den 14 . april 1997, har VAT and Duties
 national myndighed kan påberåbes af den, der omsæt Tribunal , Manchester, i sagen Norbury Developments Ltd


text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italien) den 26. juni 2015 — Tecnoedi Costruzioni Srl mod Comune di Fossano
 (Sag C-318/15)
 (2015/C 311/29)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Tecnoedi Costruzioni Srl
 Sagsøgt: Comune di Fossano
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 49 og 56 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og princippet om den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser, ligebehandlingsprincippet, princippet om forbud mod forskelsbehandling samt proportionalitetsprincippet fortolkes således, at de er til hinder for en ordning såsom den i Italien gældende ved artikel 122, stk. 9, og artikel 253, stk. 20a, i lovdekret nr. 163/2006 om automatisk udelukkelse af unormalt lave bud i procedurer for indgåelse af offentlige kontrakter om arbejder under beløbsgrænsen, der har en grænseoverskridende interesse?


text:
21.4.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/30
 Sag anlagt den 20. februar 2012 — Chico’s Brands Investments mod KHIM — Artsana (CHICO’S)
 (Sag T-83/12)
 2012/C 118/51
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Chico’s Brands Investments, Inc. (Fort Myers, De Forenede Stater) (ved solicitor T. Holman)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Artsana SpA (Grandate, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 27. oktober 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2084/2010-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Chico’s Brands Investments, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CHICO’S« for varer og tjenesteydelser i klasse 25 og 35 — EF-varemærkeansøgning nr. 1585579
 Indehaver af de i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Artsana SpA
 De påberåbte varemærker eller tegn: Den italienske varemærkeregistrering nr. 420865 af figurmærket »chicco« for bl.a. varer i klasse 25, den italienske varemærkeregistrering nr. 846672/380042 af figurmærket »chicco« for bl.a. varer i klasse 25, den internationale varemærkeregistrering nr. 763084 af figurmærket »chicco« for bl.a. varer i klasse 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og afslag på EF-varemærkeansøgningen i sin helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1, litra a), og af artikel 42, stk. 2 og 3, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret med urette fastslog, at indsigerens bevis godtgjorde reel brug af det ældre varemærke i Italien. Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret med urette fastslog, at der var en risiko for forveksling mellem EF-varemærkeansøgningen og det ældre varemærke.


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/22
 Sag anlagt den 11. marts 2013 — Hanwha SolarOne m.fl. mod Parlamentet m.fl.
 (Sag T-136/13)
 2013/C 123/38
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Qidong, Kina), Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Lianyungang, Kina), Hanwha SolarOne Solar Technology (Shanghai) Co. Ltd (Shanghai, Kina) og Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Qidong) (ved advokat F. Graafsma)
 Sagsøgte: Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgernes påstande
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1168/2012 af 12. december 2012 om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EUT L 344, s. 1) annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgerne.
 —
 Kommissionens afgørelse af 3. januar 2013, hvorved den nægtede at tage sagsøgernes krav om markedsøkonomisk behandling (»MØB«) i betragtning, annulleres.
 —
 Europa-Parlamentet, Europa-Kommissionen og Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført ét anbringende.
 Sagsøgerne påstår annullation af forordning (EU) nr. 1168/2012, for så vidt som den vedrører sagsøgerne og sagsøgernes krav om MØB indgivet til Kommissionen som krævet i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), i antidumpingproceduren vedrørende importen af fotovoltaiske moduler af krystallinsk silicium og nøglekomponenter hertil (dvs. celler og wafere) med oprindelse i Folkerepublikken Kina (indledningsmeddelelse offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 6. september 2012, EUT C 269, s. 5). Sagsøgerne påstår også annullation af afgørelsen af 3. januar 2013, hvori Kommissionen nægtede at tage sagsøgernes krav om MØB, der var fremsat under den ovennævnte undersøgelse, i betragtning.
 Sagsøgerne gør gældende, at forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013, hvori det blev anført, at Kommissionen nægtede at tage sagsøgernes krav om MØB i betragtning, tilsidesætter sagsøgernes berettigede forventninger og anvendes med tilbagevirkende kraft til skade for sagsøgerne uden gyldig begrundelse. Som følge deraf tilsidesætter forordning (EU) nr. 1168/2012 som anvendt af Kommissionen i forhold til sagsøgerne i afgørelsen af 3. januar 2013 og afgørelsen af 3. januar 2013 åbenlyst de grundlæggende principper om retssikkerhed og god tro.


text:
10.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/18
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 6. februar 2014 — El Corte Inglés, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag C-301/13 P) (1)
 ((Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 207/2009 - artikel 8, stk. 1, litra b) - ordmærkerne CLUB GOURMET og CLUB DEL GOURMET - indsigelsen forkastet - Domstolens procesreglement - artikel 181 - åbenbart, at appellen dels må afvises, dels må forkastes som ugrundet))
 2014/C 175/21
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: El Corte Inglés, SA (ved abogados J. L. Rivas Zurdo og E. Seijo Veiguela)
 Den anden part i sagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 20. marts 2013 i sag T-571/11, El Corte Inglés mod KHIM — Chez Gerard (CLUB GOURMET), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i et annullationssøgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. juli 2011 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1946/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem El Corte Inglés, SA og Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 El Corte Inglés SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/50
 Sag anlagt den 29. april 2010 — Stichting Woonlinie m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-202/10)
 2010/C 179/86
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøgere: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Nederlandene), Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Nederlandene), Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nederlandene), Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Nederlandene), Stichting Woonstede (Ede, Nederlandene) (ved advocaten E. Henny, T. Ottervanger og P. Glazener)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens beslutning vedrørende den eksisterende støtteordning annulleres i henhold til artikel 263 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 9963 endelig af 15. december 2009 vedrørende statsstøtte E-2/2005 og N 642/2009 (Nederlandene) — eksisterende støtte og støtte til et særligt projekt med henblik på sociale boligselskaber. Sagsøgerne har fremsat otte anbringender til støtte for deres søgsmål.
 For det første har Kommissionen begået en retlig fejl ved at antage, at alle foranstaltningerne var en del af en støtteordning. Ifølge sagsøgerne er den tredje og den fjerde foranstaltning, som Kommissionen henviser til, med urette blevet betragtet som en del af en eksisterende støtteordning i henhold til artikel 1, litra d), i forordning nr. 659/1999 (1), selv om disse foranstaltninger udgør støtte i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF. Kommissionen har følgelig overskredet sin kompetence ved at medtage de to foranstaltninger i sin undersøgelse af den eksisterende støtteordnings forenelighed med fællesmarkedet.
 For det andet er Kommissionens beslutning, der blev vedtaget i sag E-2/2005, baseret på en ufuldstændig og åbenbart ukorrekt vurdering af den gældende nationale lovgivning og de faktiske omstændigheder. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen ikke undersøgt, om definitionen af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, der er indeholdt i Nederlandenes nuværende system til finansiering af socialt boligbyggeri, faktisk er behæftet med åbenbare fejl.
 For det tredje har Kommissionen foretaget en urigtig og overfladisk vurdering, idet den har konkluderet, at udlejning af sociale boliger til personer, der har en forholdsvis høj indkomst, er en offentlig tjenesteydelse, der varetages af sociale boligselskaber.
 For det fjerde har Kommissionen begået en retlig fejl og misbrugt sine beføjelser, idet den har afventet Nederlandenes nye definition på »socialt boligbyggeri«. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen overskredet sine beføjelser ved at anvende sin egen definition på socialt boligbyggeri som tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, mens Nederlandene må formodes at råde over et vidt skøn til selv at fastlægge deres politik på dette område.
 For det femte har Kommissionen begået en retlig fejl, idet den ikke har sondret mellem definitionen på tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse og finansieringsmåden.
 For det sjette har Kommissionen ikke overholdt beslutning 2005/842/EF (2), idet den forventede en særlig definition af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen med urette besluttet, at en medlemsstat skal definere tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse på baggrund af en indtægtsgrænse.
 For det syvende har Kommissionen begået en retlig fejl og ikke overholdt artikel 5 i beslutning 2005/842/EF, idet den ikke har fastslået, at finansieringsformen for tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse var åbenbart utilstrækkelig. Ifølge sagsøgerne har Kommissionen ikke undersøgt — under


text:
hensyntagen til definitionen af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse — om en overkompensation var mulig.
 For det ottende har Kommissionen misbrugt vurderingsproceduren vedrørende eksisterende statsstøtteordninger, idet den på grundlag af denne procedure krævede en udtømmende liste over bygninger, der kan betegnes som bygninger til sociale formål, således at bygninger, der ikke er optaget på denne liste, ikke længere er omfattet af tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).
 (2) Kommissionens beslutning 2005/842/EF af 28.11.2005 om anvendelse af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 86, stk. 2, på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (meddelt under nummer K(2005) 2673) (EUT L 312, s. 67).


text:
10.8.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/41
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 30. juni 2015 — Centurione mod Kommissionen
 (Sag F-43/15) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - social sikring - ulykke - vedtægtens artikel 73 - den fælles ordning vedrørende risikodækning for ulykker og erhvervssygdomme - fastsættelse af den vedvarende, delvise invaliditetsgrad - lægeudvalgets erklæring - procesreglementets artikel 82 - ufravigelige procesforudsætninger - overensstemmelse mellem søgsmålet og klagen - foreligger ikke - afvisning))
 (2015/C 262/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Fernando Centurione (Nivelles, Belgien) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og T.S. Bohr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om kun at anerkende en invaliditetsgrad på 2 % efter den arbejdsulykke, som sagsøgeren var udsat for
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 178 af 1.6.2015, s. 29.


text:
30.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 191/10
 Appel iværksat den 27. februar 2016 af Orange Polska SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 17. december 2015 i sag T-486/11, Orange Polska SA mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-123/16 P)
 (2016/C 191/12)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Orange Polska SA (ved D.M. Beard, QC, barrister A. Howard, adwokat M. Modzelewska de Raad og adwokat P. Paśnik)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji og European Competitive Telecommunications Association
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen ophæves.
 —
 Afgørelsen annulleres i sin helhed.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 2 i sin helhed.
 —
 Mere subsidiært nedsættes den i artiklen pålagte bøde i passende omfang.
 —
 Endnu mere subsidiært hjemvises afgørelsen vedrørende bøden til Kommissionen.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har til støtte for appellen fremsat tre anbringender — det første anbringende bestrider den materielle gyldighed af konstateringen af en overtrædelse i den anfægtede afgørelse, hvorimod de to sidstnævnte anbringender er rettet mod størrelsen af den bøde, der blev pålagt i henhold til afgørelsens artikel 2.
 a.
 Appellanten har for det første gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl, og at der foreligger en begrundelsesmangel, idet det ikke blev pålagt Kommissionen at påvise en legitim interesse i at gennemføre en undersøgelse og vedtage en beslutning om, at der foreligger en overtrædelse med hensyn til den historiske adfærd.
 b.
 For det andet har Retten begået en række retlige fejl og/eller forvansket beviserne ved at stadfæste Kommissionens bedømmelse af overtrædelsens indvirkning med henblik på beregningen af bødeniveauet.
 c.
 For det tredje har Retten begået retlige fejl og anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af beviserne, idet den har afvist at tage de af Orange foretage investeringer i betragtning, således at bøden blev nedsat.


text:
17.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 409/57
 Sag anlagt den 26. september 2014 — Omega mod KHIM — (gengivelse af et billede i sort og hvidt)
 (Sag T-695/14)
 2014/C 409/78
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Omega International GmbH (Bad Oldesloe, Tyskland) (ved advokat J. Becker)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. juli 2014 af Femte Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1037/2014-5) annulleres, og varemærket registreres under registreringsnummer 1 2 1 74 215 som varemærke.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket, der gengiver et billede i sort og hvidt for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5, 32 og 33 — EF-varemærkeansøgningen nr. 1 2 1 74 215
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgning om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tegnet er egnet til at identificere varen over for en opmærksom gennemsnitsforbruger.


text:
17.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Kammerrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen (Sverige) den 17. september 2012 — Flora May Reyes mod Migrationsverket
 (Sag C-423/12)
 2012/C 355/19
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Kammerrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Flora May Reyes
 Sagsøgt: Migrationsverket
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan artikel 2, nr. 2, litra c), i direktivet om fri bevægelighed 2004/38/EF (1) fortolkes således, at en medlemsstat under visse omstændigheder kan stille krav om, at en efterkommer, der er fyldt 21 år, for at anses for at være forsørget af en unionsborger, og dermed være omfattet af definitionen af familiemedlem i henhold til nævnte bestemmelse, skal have forsøgt at finde arbejde, få hjælp til sin forsørgelse af oprindelseslandets myndigheder og/eller på anden vis klare sin forsørgelse, og dette ikke har været muligt?
 2)
 Hvilken betydning har det ved fortolkningen af den i artikel 2, nr. 2), litra c), i direktivet om fri bevægelighed 2004/38/EF fastsatte betingelse »som forsørges af unionsborgeren«, at en slægtning på grund af personlige forhold såsom alder, uddannelse og helbred vurderes at have gode forudsætninger for at finde arbejde, og vedkommende desuden har til hensigt at arbejde i medlemsstaten, hvilket vil indebære, at betingelserne for at anses for en sådan pårørende, som forsørges af unionsborgeren, efter bestemmelsen ikke længere er opfyldt?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EØS-relevant tekst) (EUT L 158, s. 77).


text:
2.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 157/12
 Personalerettens dom (Første Afdeling) af 28. marts 2012 — Rapone mod Kommissionen
 (Sag F-36/10) (1)
 (Personalesag - almindelig udvælgelsesprøve - fortløbende ansøgninger til en almindelig udvælgelsesprøve - afslag på registrering)
 2012/C 157/20
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Chiara Rapone (Rom, Italien) (først ved advokat A. Rapone, derefter ved advokat L. Rapone)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og B. Eggers, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af EPSO’s afgørelse om ikke at registrere sagsøgerens ansøgning om at deltage i den almindelige udvælgelseprøve EPSO/AD/177/10
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Chiara Rapone bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010, s. 54.


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/59
 Sag anlagt den 12. maj 2010 — de Fays mod Kommissionen
 (Sag F-30/10)
 2010/C 179/104
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Philippe de Fays (Malèves Sainte Marie Wastinnes, Belgien) (ved avocat N. Soldatos)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afslaget på at anerkende sagsøgerens sygdom som en erhvervssygdom.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelser af henholdsvis 8. september 2009 og 12. februar 2010 annulleres, og det anerkendes, at sagsøgeren har været arbejdsudygtig som følge af en erhvervssygdom siden den 15. maj 2005.
 —
 Subsidiært nedsættes et nyt lægeudvalg sammensat af læger med ekspertise i strålebetingede sygdomme med henblik på at afgøre, om sagsøgeren ved udførelsen af sine arbejdsopgaver har været udsat for en risiko for at pådrage sig en ion-sygdom.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
12.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 13. oktober 2016 — Servoprax GmbH mod Roche Diagnostics Deutschland GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-277/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - tilnærmelse af lovgivningerne - medicinsk udstyr til in vitro-diagnostik - direktiv 98/79/EF - parallelimport - importørens oversættelse af de oplysninger og den brugsanvisning, der gives af fabrikanten - supplerende overensstemmelsesvurdering))
 (2016/C 462/08)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Servoprax GmbH
 Sagsøgt: Roche Diagnostics Deutschland GmbH
 Konklusion
 Artikel 9 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/79/EF af 27. oktober 1998 om medicinsk udstyr til in vitro-diagnostik skal fortolkes således, at den ikke pålægger en parallelimportør af udstyr til selvtestning af blodsukker, som er forsynet med CE-mærkning, og som har været genstand for en overensstemmelsesvurdering udført af et bemyndiget organ, at foretage en ny vurdering til attestering af overensstemmelsen af mærkningen på og brugsanvisningen til udstyret som følge af, at disse er blevet oversat til importmedlemsstatens officielle sprog.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/25
 Sag anlagt den 13. juni 2013 — Vita Phone mod KHIM (LIFEDATA)
 (Sag T-318/13)
 (2013/C 226/34)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Vita Phone GmbH (Mannheim, Tyskland) (ved advokaterne P. Ruess og A. Doepner-Thiele)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. marts 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1072/2012-1), annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »LIFEDATA« for varer og tjenesteydelser i klasse 10 og 44 — EF-varemærkeansøgning nr. 10 525 053
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009.


text:
5.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 57/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Første Afdeling)
 af 13. januar 2005
 i sag C-175/02, F.J. Pape mod Minister van landbouw, Natuurbeheer en Visserij (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden) (1)
 (Statsstøtte - EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF) - påtænkt støtte - forbud mod gennemførelse af de påtænkte foranstaltninger før Kommissionens endelige beslutning - afgift, der delvis er bestemt til at finansiere støtteforanstaltningen - afgift indført inden anvendelse af støtten)
 (2005/C 57/06)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-175/02, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) ved afgørelse af 8. marts 2002, indgået til Domstolen den 13. maj 2002, i sagen F.J. Pape mod Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij, har Domstolen (Første Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne A. Rosas, K. Lenaerts, s. von Bahr og K. Schiemann (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 13. januar 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Forbuddet mod gennemførelse i EF-traktatens artikel 93, stk. 3, sidste punktum (nu artikel 88, stk. 3, sidste punktum, EF), kan ikke anvendes på en afgift, når denne eller en bestemt del af dens provenu ikke obligatorisk skal anvendes til finansiering af en støtte.
 (1) EFT C 169 af 13.7.2002.


text:
19.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 15. december 2004
 i sag C-272/03, Hauptzollamt Neubrandenburg mod Jens Christian Siig (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof) (1)
 (EF-toldkodeks - toldskyldens opståen - midlertidig indførsel - udskiftning af sættevognstrækker)
 (2005/C 45/15)
 Processprog: tysk
 I sag C-272/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland), ved afgørelse af 13. maj 2003, indgået til Domstolen den 24. juni 2003, i sagen Hauptzollamt Neubrandenburg mod Jens Christian Siig, firmaet »Internationale Transport« Export-Import, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. Silva de Lapuerta, og dommerne C. Gulmann og R. Schintgen (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 15. december 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 718, stk. 3, litra d), sammenholdt med artikel 670, litra p), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks skal fortolkes således, at det i henhold til forordningen er forbudt at anvende en sættevognstrækker, som er registreret uden for Fællesskabets toldområde, til transport af en sættevogn fra et sted inden for Fællesskabets toldområde, hvor sættevognen er blevet lastet med varer, til et andet sted inden for Fællesskabets toldområde, hvor sættevognen alene parkeres for senere at blive transporteret til en varemodtager uden for Fællesskabets toldområde med en anden sættevognstrækker.
 (1) EUT C 213 af 6.9.2003.


text:
24.3.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/31
 Sag anlagt den 8. februar 2007 — Botos mod Kommissionen
 (Sag F-10/07)
 (2007/C 69/63)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Patricia Botos (Meise, Belgien) (ved avocat L. Vogel)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 30. oktober 2006, hvorved denne afslog sagsøgerens klage af 24. april 2006 over følgende seks administrative afgørelser: i) afgørelsen af 23. januar 2006 truffet af Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder; ii) afgørelsen af 23. januar 2006 truffet af chefen for afregningskontoret i Bruxelles for den fælles sygeforsikringsordning; iii) afgørelsen af 9. februar 2006 truffet af Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder; iv) afgørelsen af 9. februar 2006 truffet af chefen for afregningskontoret i Bruxelles for den fælles sygeforsikringsordning; v) afgørelsen af 20. februar 2006 truffet af chefen for afregningskontoret i Bruxelles for den fælles sygeforsikringsordning; vi) opgørelsen vedrørende godtgørelse af udgifter som følge af sygdom af 23. februar 2006 udfærdiget af afregningskontoret i Bruxelles for den fælles sygeforsikringsordning.
 —
 Om fornødent: ligeledes annullation af de seks førnævnte afgørelser.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremført et eneste anbringende om tilsidesættelse af vedtægtens artikel 72 samt anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn. Hun har anført, at ansættelsesmyndigheden med de anfægtede afgørelser fejlagtigt har afvist at anerkende, at »syndromet kronisk træthed«, som hun lider af, er en alvorlig sygdom i henhold til førnævnte artikel, og følgelig at godtgøre udgifterne til laboratorieanalyser og medicin i forbindelse med denne sygdom. Adskillige dokumenter, bl.a. en uddybende lægeundersøgelse, viser den pågældende sygdoms alvorlige karakter og nødvendigheden af at yde godtgørelse med 100 %, uden begrænsninger eller restriktioner, af de udgifter til medicin og analyser, som sagsøgeren erklærer at have (haft) behov for.


text:
24.2.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 42/38
 Sag anlagt den 21. december 2006 — Zhejiang Aokang Shoes mod Rådet
 (Sag T-407/06)
 (2007/C 42/67)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (Oubei, Kina) (ved solicitor I. MacVay, R. Thompson, QC og barrister K. Beal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede forordning annulleres, for så vidt som den vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er kinesisk producent og eksportør af læderfodtøj, har nedlagt påstand om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1472/2006 af 5. oktober 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer af fodtøj med overdel af læder med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Vietnam (1).
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren ni anbringender gældende, hvoraf de første fem vedrører manglende kompetence, tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, der er fastsat i grundforordningen (2), og tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettige forventning, retten til kontradiktion og ligebehandlingsprincippet.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der er foretaget en urigtig og diskriminerende beregning af den på sagsøgeren anvendte dumpingmargen og at den anfægtede forordning er ugyldig som følge af et åbenbart fejlskøn for så vidt angår omfanget og varigheden af den skade, der udgør grundlaget for at pålægge sagsøgeren at betale told.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundforordningens artikel 20, idet den har undladt at give sagsøgeren behørig underretning om den væsentlige ændring af de endelige foranstaltninger, der blev bragt i forslag af Kommissionen mellem den 7. juli og den 28. juli 2006.
 (1) EUT L 275, s. 1.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 384/96 af 22.12.1995 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT 1996 L 56, s. 1).


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/35
 Sag anlagt den 1. september 2009 — Winzer Pharma mod KHIM — Alcon (BAÑOFTAL)
 (Sag T-346/09)
 2009/C 256/63
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Tyskland) (ved lawyer S. Schneller)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Alcon, Inc. (Hünenberg, Schweiz)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 28. maj 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 795/2008-1) annulleres.
 —
 Sagsøgte og under alle omstændigheder den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at betale sagens omkostninger, og
 —
 Subsidiært, sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Alcon, Inc.
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »BAÑOFTAL« for varer i klasse 5
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Varemærkeregistrering i Tyskland af mærket »PAN-OPHTAL« for varer i klasse 5, varemærkeregistrering i Tyskland af mærket »KAN-OPHTAL« for varer i klasse 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret foretog en ukorrekt bedømmelse af de visuelle, fonetiske og begrebsmæssige ligheder mellem de omhandlede varemærker, med urette fastslog, at det omhandlede EF-varemærke ikke faldt ind under »Ophtal«-serien af varemærker tilhørende den anden part i sagen for appelkammeret, og med urette afviste, at der forelå en forhøjet grad af særpræg af de varemærker, der blev påberåbt i indsigelsessagen baseret på brug, og som følge deraf urigtigt fastslog, at der ikke var risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker; tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret undlod at træffe afgørelse vedrørende denne herpå støttede indsigelse; tilsidesættelse af artikel 75 og artikel 76, stk. 1, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret med urette undlod at give en begrundelse og under alle omstændigheder ikke gav en tilstrækkelig begrundelse, der gjorde det muligt at forstå afgørelsen.


text:
6 . 12 . 97 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende C 370/ 1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM eller tildeles erhververen i forhold til, hvor stor en del af
 ( Sjette Afdeling) bedriften, der direkte eller indirekte anvendtes til mælke
 produktion på det tidspunkt, hvor forpligtelsen til ikke
 af 16. oktober 1997 markedsføring i henhold til Rådets forordning (EØF)
 nr. 1078/77 af 17. maj 1977 om indførelse af en præmie
 i sag C-165/95 , The Queen mod Ministry of Agriculture,
 ordning for ikke-markedsføring af mælk og mejeriproduk
 Fisheries and Food, ex parte: Benjamin Lay samt Donald
 ter og for omstilling af malkekvægsbesætninger blev ind
 Gage og David Gage ( anmodning om præjudiciel afgørelse
 gået.
 fra High Court of Justice, Queen's Bench Division ) (')
 (Tillægsafgift på mælk — specifik referencemængde — (') EFT C 189 af 22 . 7. 1995 .
 delvis overdragelse af en blandet bedrift — fordeling af
 kvoten mellem overdrageren og erhververen)
 ( 97/C 370/01 )
 (Processprog: engelsk)
 Sag anlagt den 13 . oktober 1997 af Kongeriget Spanien
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) ( Sag C-349/97)
 ( 97/C 370/02 )
 I sag C-l 65/95 , angående en anmodning, som High Court
 of Justice , Queen's Bench Division i medfør af EF-trakta
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 nævnte ret verserende sag, The Queen mod Ministry of 13 . oktober 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: Benjamin Lay Europæiske Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved sta
 samt Donald Gage og David Gage, at opnå en præjudiciel tens advokat, Santiago Ortiz Vaamonde, som befuld
 afgørelse vedrørende artikel 1 , stk . 2, og artikel 2 i Rådets mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg på Spaniens
 forordning ( EØF ) nr. 2055/93 af 19 . juli 1993 om tildeling Ambassade, 4-6 , boulevard E. Servais.
 af en specifik referencemængde til visse producenter af
 mælk eller mejeriprodukter ( EFT L 187 af 29 . 7. 1993 ,
 s . 8 ), har Domstolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afde
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 lingsformanden, H. Ragnemalm, og dommerne G. Hirsch
 ( refererende dommer) og G. F. Mancini; generaladvokat:
 G. Tesauro; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 16 . oktober 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle — Kommissionens beslutning 97/6087EF (') om ændring
 des : af beslutning 97/333/EF om afslutning for regnskabs
 året 1 993 af EUGFL- regnskaberne, Garantisektionen,
 annulleres, for så vidt angår de finansielle korrektio
 Artikel 1 , stk . 2, og artikel 2 i Rådets forordning (EØF) ner, der er pålagt Kongeriget Spanien, og som anfægtes
 nr. 2055/93 af 19. juli 1993 om tildeling af en specifik i stævningen.
 referencemængde til visse producenter af mælk eller meje
 riprodukter skal fortolkes således, at såfremt der sker en
 delvis overdragelse af en blandet bedrift, skal reference — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/33
 Kendelse afsagt af Rettens vicepræsident den 16. december 2016 — Casasnovas Bernad mod Kommissionen
 (Sag T-826/16 R)
 ((Særlige rettergangsformer - personalesag - kontraktansatte - opsigelse af en tidsubegrænset kontrakt - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed))
 (2017/C 038/46)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Luis Javier Casasnovas Bernad (Saint Domingue, Den Dominikanske Republik) (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring i henhold til artikel 278 TEUF og artikel 279 TEUF med påstand om udsættelse af Kommissionens afgørelse af 27. september 2016 om opsigelse af sagsøgerens kontrakt.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
12 . 7. 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 212/31
 Sag anlagt den 21 . maj 1997 af Luis Manuel Chaves den anfægtede afgørelse uden at rådføre sig med kamme
 Fonseca Ferrão mod Harmoniseringskontoret for det rets medlemmer og ved blot at give tre dage til bemærk
 Indre Marked ninger har Harmoniseringskontorets præsident ikke over
 ( Sag T-159/97) holdt de afgørende formkrav, som skal iagttages, før en
 sådan foranstaltning træffes.
 ( 97/C 212/61 )
 Endelig er hensigtsmæssigheden af den anfægtede afgørelse
 (Processprog: fransk) — hvilket er en betingelse for udøvelsen af beføjelserne i
 henhold til artikel 119, stk. 2, litra a ), i forordningen om
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er EF-varemærker — ikke blevet bevist for så vidt angår det
 der den 21 . maj 1997 anlagt sag mod Harmoniseringskon forhold, at medlemmerne hierarkisk er underordnet appel
 toret for det Indre Market af Luis Manuel Chaves Fonseca kamrenes formænd, og at de sidstnævnte er underordnet
 Ferrão, Alicante ( Spanien ), ved advokat Roland Assa, Harmoniseringskontorets vicepræsident for juridiske
 Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg på den anliggender, og afgørelsen er som følge heraf behæftet med
 nes kontor, 1 , rue Jean-Pierre Brasseur. en mangel på grund af tilsidesættelse af væsentlige form
 krav som følge af manglende begrundelse.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 H EFT nr. L 11 af 14 . 1 . 1994, s . 1 .
 — Lovligheden af afgørelse ADM-97-3 af 21 . februar
 1997 fra præsidenten for Harmoniseringskontoret for
 det Indre Marked, navnlig artikel 2, prøves af Retten i
 henhold til traktatens artikel 179 og vedtægtens
 artikel 91 , stk. 1 .
 Sag anlagt den 26. maj 1997 af De Nederlandske Antiller
 — Den nævnte afgørelse, og navnlig dens artikel 2, annul mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og
 leres i det omfang, hvori den indfører et dobbelt hie Rådet for Den Europæiske Union
 rarkisk underordnelsesforhold mellem medlemmerne ( Sag T-163/97)
 og formændene for appelkamrene og mellem de sidst ( 97/C 212/62 )
 nævnte og Harmoniseringskontorets vicepræsident for
 juridiske anliggender. (Processprog: nederlandsk)
 — Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (Vare Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 mærker og Mønstre ) tilpligtes at betale sagens omkost der den 26 . maj 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 ninger. De Europæiske Fællesskaber og Rådet for Den Europæiske
 Union af De Nederlandske Antiller ved advokaterne P.V.F.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Bos og M. Slotboom, Rotterdam og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokaterne Loesch og Wolter, 11 , rue
 Goethe .
 Sagsøger, der er medlem af det første appelkammer ved
 Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (Varemær
 ker og Mønstre ), anfægter den ovennævnte afgørelse, idet Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 han gør gældende, at den omstændighed, at medlemmerne
 af appelkamrene hierarkisk underordnes vicepræsidenten 1 ) Kommissionens forordning ( EF) nr. 764/97 af 23 . april
 for juridiske anliggender i medfør af artikel 2 i den anfæg 1997 om beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel
 tede afgørelse, ikke er forenelig med den


text:
uafhængige stil af ris med oprindelse i de oversøiske lande og territo
 ling, som de tillægges ved artikel 131 i Rådets forordning rier i 1 ) annulleres .
 ( EF ) nr. 40/94 af 20 . december 1993 om EF-varemær
 ker ('). Dette underordnelsesforhold mellem medlemmerne 2 ) Fællesskabet tilpligtes at betale skadeserstatning, som
 og formændene for appelkamrene og mellem de sidst fastsættes af Retten ex aequo et bono, med renter fra
 nævnte og vicepræsidenten for juridiske anliggender påvir dags dato ( 22 . maj 1997 ) til fuld betaling sker.
 ker den ligevægt, der er skabt inden for institutionen ved
 fordelingen af beføjelserne mellem de forskellige beslut 3 ) Kommissionen henholdsvis Rådet henholdsvis Fælles
 ningstagende instanser. skabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Den anfægtede afgørelse er følgelig i strid med forordnin Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 gen om EF-varemærker og navnlig dennes artikel 112 og
 131 og med de vedtagne gennemførelsesbestemmelser til Tilsidesættelse af traktaten eller af gennemførelsesbestem
 forordningen, såvel som med generelle retsgrundsætninger melser dertil og/eller tilsidesættelse af fællesskabsrettens
 på området. almindelige principper, navnlig:
 Endvidere tillægger artikel 119 i forordningen om EF- 1 ) magtfordrejning: Kommissionen har anvendt sin kom
 væremærker ikke Harmoniseringskontorets præsident petence i henhold til OLT-afgørelsens artikel 109 til
 kompetence til at ændre appelkamrenes medlemmers stil at omgå proceduren for revision af OLT-afgørelsen
 ling på en måde, der ikke er i overensstemmelse med deres ( OLT-afgørelsens artikel 240 sammenholdt med EF
 uafhængighed og funktion som kollegium. Ved at træffe traktatens artikel 136 )


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/42
 Appel iværksat den 27. juni 2007 af Michel Thierry til prøvelse af kendelse afsagt den 16. april 2007 af Retten for EU-personalesager i sag F-82/05, Thierry mod Kommissionen
 (Sag T-223/07 P)
 (2007/C 199/79)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Michel Thierry (Howald, Storhertugdømmet Luxembourg) (ved avocat F. Frabetti)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Kendelsen afsagt den 16. april 2007 af Retten for EU-Personalesager i sag F-82/05, som appellanten fik meddelelse om den 17. april 2007, ophæves.
 —
 Appellanten gives medhold i sine påstande i første instans, og søgsmålet i sag F-82/05 fremmes følgelig til realitetsbehandling og sagsøgeren gives medhold.
 —
 Subsidiært, sagen hjemvises til fornyet behandling af Retten for EU-personalesager.
 —
 Retten træffer afgørelse om størrelsen af udgifter, omkostninger og honorarer, og Kommissionen tilpligtes at afholde disse sagsomkostninger
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Med sin appel har appellanten nedlagt påstand om ophævelse af Retten for EU-personalsagers kendelse, hvorved den delvist afviste appellantens søgsmål, delvist forkastede det som åbenlyst ugrundet, hvilket søgsmål appellanten havde anlagt med påstand om annullation af listen over forfremmede tjenestemænd i forfremmelsesåret 2004, for så vidt som sagsøgeren ikke var opført herpå.
 Til støtte for appellen har appellanten fremsat et anbringende om, at Personaleretten angiveligt har fejlbedømt og fejlvurderet sagens faktiske omstændigheder, hvilket har ført til en procedurefejl og en retlig fejl, for så vidt som Personaleretten ikke tog den begæring, sagsøgeren havde fremsat i sin replik i førsteinstansen om at høre en medarbejder i sagsøgerens afdeling, til følge.


text:
27.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 245/49
 Sag anlagt den 28. april 2015 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-70/15)
 (2015/C 245/61)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af den endelige afgørelse om overførsel af sagsøgerens pensionsrettigheder til Unionens pensionsordning, hvori anvendes de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten af 3. marts 2011.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 9 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten er ulovlig.
 —
 Annullation af afgørelsen af 28. juli 2014 om bekræftelse af overførslen af de pensionsrettigheder, som sagsøgeren har erhvervet før sin tiltrædelse af tjenesten, i medfør af de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten af 3. marts 2011.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/43
 Sag anlagt den 26. juli 2016 — Banco Popular Español mod EUIPO — Pledgeling (p)
 (Sag T-407/16)
 (2016/C 343/57)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Banco Popular Español, SA (Madrid, Spanien) (ved advokat M. de Justo Bailey)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Pledgeling LLC (Houston, Texas, Forenede Stater)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Pledgeling LLC
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder bogstavet »p« — registreringsansøgning nr. 12 123 147
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 29. april 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1693/2015–2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og den anden part, for så vidt som sidstnævnte intervenerer, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 73 og 76 i forordning nr. 207/2009.


text:
23.11.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/31
 Sag anlagt den 20. september 2002 af Eva Vega Rodríguez Sag anlagt den 23. september 2002 af Oriental Kitchen
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber SARL mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design)
 (Sag T-285/02) (Sag T-286/02)
 (2002/C 289/57) (2002/C 289/58)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 23. september 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 den 20. september 2002 anlagt sag mod Kommissionen for Oriental Kitchen SARL, Choisy-le-Roi (Frankrig), ved avocat
 De Europæiske Fællesskaber af Eva Vega Rodríguez, Bruxelles, Jan-Jack Sebag. Den anden part i sagen for appelkammeret var
 ved avocat Juan Ramon Iturriagagoitia Bassas. Mou Dybfrost A/S, Esbjerg (Danmark).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Klageafgørelse truffet den 28. juni 2002 af Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked annulleres.
 — Kommissionens afgørelse af 25. juni 2002 annulleres.
 — Afgørelse truffet den 11. december 2000 af Kontoret for
 — Sagsøgeren tilkendes erstatning for tab, der med ethvert Harmonisering i det Indre Marked ændres.
 forbehold er opgjort til 72 292,36 EUR med tillæg af
 morarenter i henhold til loven. — Selskabet Mou Dybfrost A/S’s indsigelse forkastes.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Oriental Kitchens ansøgning om registrering af varemær-
 ket KIAP MOU imødekommes.
 — Mou Dybfrost A/S tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, der er ansøger i forbindelse med udvælgelsesprøve
 KOM/A/10/01, har bestridt fjernelsen af spørgsmål nr. 25 fra EF-varemærkets ansø- Sagsøgeren
 eksamenspapir a) i stopprøven, efter at det var blevet konstate-
 ger:
 ret, at der skulle være fejl i formuleringen.
 EF-varemærket, der Ordmærket »KIAP MOU« indgivet
 søges registreret: for varer i klasse 29 og 30 (bl.a.
 kød og tilberedte retter) — ansøg-
 Til støtte for påstandene har sagsøgeren under hensyn til ning nr. 950667
 indholdet af det nævnte spørgsmål gjort gældende, at bestem-
 melserne i protokollen om integration af Schengen-reglerne i
 Den Europæiske Union er den anden protokol knyttet til Indehaver af det under Mou Dybfrost A/S
 Amsterdam-traktaten og ikke beslutning 1999/436/EF, som indsigelsessagen påbe-
 Kommissionen anførte. råbte varemærke:
 Det påberåbte varemær- Det nationale ordmærke »MOU«
 ke: registreret for varer i klasse 29 og
 30
 ---pagebreak--- C 289/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.11.2002
 Indsigelsesafdelingens Afvisning af registreringsansøg- tilsidesat princippet om god forvaltningsskik, idet den ikke
 afgørelse: ningen kontrollerede, hvilke beføjelser direktøren for Center for
 Energy-Environment Research and Development, der kun er en
 Appelkammerets afgø- Afvisning af sagsøgerens klage afdeling af Asian Institute of Technology uden retssubjektivitet,
 relse: havde.
 Søgsmålsgrunde: — Da ordet »mou« på laotisk og
 thailandsk betyder »svin«, er
 varemærket »MOU« rent be-
 skrivende og kan således ikke
 opnå beskyttelse.
 — Påberåbelsen af varemærket Sag anlagt den 23. september 2002 af Asian Institute
 »MOU« ville i realiteten ud- of Technology mod Kommissionen for De Europæiske
 gøre en hindring af anven- Fællesskaber


text:
delsen af et ord, der ville
 være den nødvendige beskri- (Sag T-288/02)
 velse af den solgte vares art.
 (2002/C 289/60)
 (Processprog: fransk)
 Sag anlagt den 23. september 2002 af Asian Institute
 of Technology mod Kommissionen for De Europæiske Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Fællesskaber den 23. september 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Asian Institute of Technology,
 (Sag T-287/02) Klong Luang (Thailand), ved avocat Henri Teissier du Cros, og
 med valgt adresse i Luxembourg.
 (2002/C 289/59)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand:
 (Processprog: fransk)
 — Kommissionens beslutning af 22. februar 2002 om at
 indgå en forskningskontrakt med den person, der foregav
 at være direktør for »Center for Energy-Environment
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Research and Development« (CEERD) ved Asian Institute
 den 23. september 2002 anlagt sag mod Kommissionen for of Technology, annulleres.
 De Europæiske Fællesskaber af Asian Institute of Technology,
 Klong Luang (Thailand), ved avocat Henri Teissier du Cros, og
 med valgt adresse i Luxembourg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstand:
 Kommissionen indgik ved den anfægtede beslutning en forsk-
 — Kommissionens beslutning af 4. juli 2000 om at indgå en ningskontrakt med »Center for Energy-Environment Research
 forskningskontrakt med direktøren for »Center for Ener- and Development«, angiveligt repræsenteret ved dets direktør.
 gy-Environment Research and Development« (CEERD) Centret er en afdeling af Asian Institute of Technology
 ved Asian Institute of Technology annulleres. uden retshandleevne. Sagsøgeren har endvidere anført, at den
 person, der underskrev konktrakten som direktør for »Center
 for Energy-Environment Research and Development« fratrådte
 sin stilling den 31. december 2001. Kontrakten lå i forlængelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter af den kontrakt, der er anfægtet i sag T-287/02.
 Kommissionen indgik ved den anfægtede beslutning en forsk-
 Ifølge sagsøgeren havde den person, der foregav at være
 ningskontrakt med »Center for Energy-Environment Research
 direktør for »Center for Energy-Environment Research and
 and Development« repræsenteret ved dets direktør. Centret er Development«, ikke bemyndigelse til at indgå en sådan kon-
 en afdeling af Asian Institute of Technology uden retshandle-
 trakt. Kommissionen har således tilsidesat princippet om
 evne. god forvaltningsskik, idet den hverken kontrollerede, hvilke
 beføjelser direktøren havde, eller at den pågældende faktisk var
 Ifølge sagsøgeren havde direktøren for »Center for Energy- direktøren.
 Environment Research and Development« ikke bemyndigelse
 til at indgå en sådan kontrakt. Kommissionen har således


text:
C 289/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.10.2001
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: — sammenlignede buddenes tekniske præstation på en
 uhensigtmæssig måde og vurderede dem på et
 forskelligt økonomisk grundlag, og
 — Kommissionens beslutning om ikke at antage det af
 SAGEM indgivne bud på Eurodac AFIS Central Unit
 annulleres. — ændrede formålet med benchmarkprøverne; tilføje-
 de en regel for at sammenligne buddenes variable
 — Kommissionens beslutning om at tildele kontrakten på omkostninger og tog kun hensyn til få punkter i den
 Eurodac AFIS Central Unit til BULL annulleres. obligatoriske svarformular, selv om det i udbudsma-
 terialet var bestemt, at der skulle tages hensyn til alle
 punkter.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Åbenbart fejlskøn. Det bemærkes i den forbindelse, at
 Kommissionen vurderede buddene på forskellige grund-
 lag. Vedrørende benchmarkprøverne, navnlig præsta-
 Sagsøgeren i denne sag, der er et selskab, som er registreret i tionsprøven [performance test], konkluderede Kommis-
 henhold til fransk ret, har nedlagt påstand om annullation af sionen, at BULL’s løsning var hurtigere end sagsøgerens,
 Kommissionens beslutning om at forkaste det bud, selskabet mens ingen af de bydende anvendte den samme mængde
 indgav som svar på anmodningen om at afgive bud i udbud nr. udstyr. For så vidt angår den økonomiske vurdering
 DG JAI A2/2000/002 vedrørende en kontrakt for »EURODAC« benyttede Kommissionen forskellige grundlag til at sam-
 Automated Fingerprint Identification System (AFIS) Central menligne den af de bydende foreslåede support i den
 Unit, og antage det af BULL afgivne bud. daglige drift.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort følgende
 anbringender gældende:
 — Tilsidesættelse af pligten til at angive de grunde, som de
 anfægtede beslutninger er baseret på. Sagsøgeren gør i
 den sammenhæng gældende, at Kommissionen:
 — ikke fastlagde, om de kvalitative kriterier var blevet
 opfyldt Sag anlagt den 24. juli 2001 af Vieira Argentina SA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — ikke fremkom med det nøjagtige antal point, der
 svarede til den vægt, som hver enkelt af de tekniske
 kriterier havde (Sag T-170/01)
 — fremkom med partiske resultater af benchmarkprø-
 verne (2001/C 289/70)
 — ikke kunne gøre beskyttelse af forretningshemmelig-
 heder gældende, og (Processprog: spansk)
 — fremkom med uklare og tvetydige forklaringer både
 for så vidt angår den udvalgte bydendes identitet og
 spørgsmålet vedrørende høj målesikkerhed. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. juli 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Vieira Argentina SA, Buenos Aires,
 — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe- ved advokaterne Ramón Garcı́a-Gallardo og Marı́a Dolores
 handling og princippet om gennemsigtighed, for så vidt Domı́nguez Pérez.
 Kommissionen:
 — gav de bydende meget forskellige oplysninger vedrø-
 rende de samme tekniske krav til EURODAC AFIS Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Central Unit
 — Det fastslås, at Kommissionen ved at undlade at træffe
 — under tildelingsproceduren ændrede det tekniske afgørelse inden for tomånedersfristen fra påkravet af
 kriterium vedrørende høj målesikkerhed 18. maj 2001 har gjort sig skyldig i retsstridig passivitet.
 ---pagebreak--- 13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/31
 — Der træffes de nødvendige foranstaltninger. Sag anlagt


text:
den 25. juli 2001 af Firma ASAHI VET SA mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. (Sag T-173/01)
 (2001/C 289/71)
 (Processprog: tysk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 25. juli 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Firma ASAHI VET SA, Rubı́,
 Barcelona (Spanien), ved Rechtsanwalt Dr. Carsten Bittner.
 Sagsøgeren er et blandet argentinsk selskab, der består af et
 selskab, hjemmehørende i Fællesskabet, og et argentinsk
 rederi, og som Kommissionen tildelte støtte i henhold til sin Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 beslutning af 25. juli 1995 (1). I 1997 besluttede Kommissionen
 at indlede en procedure med henblik på at nedsætte den tildelte — Kommissionens forordning (EF) nr. 937/2001 af 11. maj
 støtte, uden at den forinden havde truffet en formel beslutning 2001 om godkendelse af nye anvendelser af tilsætnings-
 om at suspendere betalingen af reststøtten (2). Den 19. marts stoffer, nye tilsætningsstoffer og forlængelse af foreløbige
 2001 vedtog Kommissionen en beslutning om ikke at udbetale tilladelser samt om en 10-årig godkendelse af et tilsæt-
 reststøtten, og udelukkede sagsøgeren fra beslutningens anven- ningsstof til foderstoffer (1) annulleres, for så vidt som
 delsesområde (3). den begrænser den foreløbige tilladelse til anvendelse af
 tilsætningsstoffet Bacillus cereus var. toyoi (ToyoCerin) til
 slagtekyllinger, æglæggende høner, kalve, slagtekvæg,
 avlskaniner og slagtekaniner, til perioden indtil den
 Sagsøgeren anmodede den 18. maj 2001 formelt Kommissio- 1. marts 2002.
 nen om at udbetale selskabet reststøtten. Dette påkrav opfylder
 alle de i retspraksis opstillede betingelser. Kommissionen har — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 ikke truffet afgørelse om påkravet inden for den tomåneders-
 frist, der er opstillet i EF-traktatens artikel 232.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen var forpligtet Sagsøgeren er et datterselskab af det japanske selskab ASAHI
 til at handle, da den var det organ, der havde til opgave at VET JAPAN Co. Ltd., som har udviklet et tilsætningsstof til
 træffe afgørelse om udbetaling og at fremsende midlerne fra foderstoffer, ToyoCerin, som selskabet er eneproducent af på
 Fællesskabet til de argentinske myndigheder, der blot skulle verdensplan. Sagsøgeren producerer dette tilsætningsstof til
 foretage udbetalingen. Da Kommissionen imidlertid har und- det europæiske marked i Spanien og markedsfører det i
 ladt at besvare påkravet, har den tilsidesat sine forpligtelser. Europa. Sagsøgeren har i denne egenskab ansøgt om fælles-
 skabsgodkendelse af tilsætningsstoffet ToyoCerin efter frem-
 gangsmåden i artikel 3 ff. i Rådets direktiv 70/524/EØF af
 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (2),
 (1) Støtte tildelt i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 3447/93 af
 som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 45/1999
 28.9.1993 om indgåelse af aftalen mellem Det Europæiske af 11. januar 1999(3).
 Økonomiske Fællesskab og Den Argentinske Republik om forbin-
 delserne på havfiskeriområdet (EFT L 318, s. 1).
 (2) De to adressater (selskabet hjemmehørende i Fællesskabet og det I 1991 ansøgte sagsøgeren første gang om en fællesskabsgod-
 blandede selskab) har efterfølgende anlagt et erstatningssøgsmål, kendelse af ToyoCerin for alle dyrekategorier, og blev i 1994
 hvori de har nedlagt


text:
påstand om erstatning for den skade, de meddelt en foreløbig tilladelse til anvendelse af ToyoCerin for
 hævder at have lidt som følge af Kommissionens retsstridige kategorierne slagtesvin, smågrise og søer. Denne foreløbige
 adfærd (sag T-44/01, Eduardo Vieira og Vieira Argentina mod tilladelse blev regelmæssigt forlænget indtil april 1999. For
 Kommissionen, EFT C 134, s. 26). andre dyr, som f.eks. slagtekyllinger, kalve og slagtekaniner,
 (3) Beslutningen er anfægtet af dens adressat, dvs. det selskab, der er blev ToyoCerin foreløbigt tilladt ved forordning (EF)
 hjemmehørende i Fællesskabet (sag T-126/01, Eduardo Vieira
 mod Kommissionen. Meddelelsen om sagsanlægget endnu ikke
 nr. 1411/1999 af 29. juni 1999 om godkendelse af nye
 offentliggjort). tilsætningsstoffer og nye anvendelser af tilsætningsstoffer i
 foderstoffer (4). Denne foreløbige tilladelse blev ved Kommis-
 sionens forordning (EF) nr. 2697/2000 af 27. november
 2000 om de foreløbige tilladelser for tilsætningsstoffer i
 foderstoffer (5) forlænget indtil den 20. februar 2001. Derefter
 var anvendelse af ToyoCerin ikke tilladt for et tidsrum af mere


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/45
 Sag anlagt den 24. marts 2004 af Wieland-Werke Aktiengesellschaft mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-116/04)
 (2004/C 118/99)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 24. marts 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Wieland-Werke Aktiengesellschaft ved Rechtsanwälte R. Bechtold og U. Soltèsz.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning (sag COMP/E-1/38.240 – industrirør) annulleres.
 —
 Subsidiært nedsættes den bøde, sagsøgeren er pålagt i henhold til beslutningen.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I den anfægtede beslutning har Kommissionen fastslået, at sagsøgeren og fem andre virksomheder i kraft af deres deltagelse i en række aftaler og former for samordnet praksis i form af prisaftaler og markedsopdeling i industrirørbranchen har tilsidesat artikel 81, stk. 1, EF og, fra den 1. januar 1994, EØS-aftalens artikel 53, stk. 1. Kommissionen har pålagt de berørte virksomheder bøder.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ved udmålingen af bøderne til de berørte virksomheder ikke har taget virksomhedernes størrelse i betragtning på passende måde. Sammenlignet med sagsøgerens samlede omsætning er den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt, uforholdsmæssig høj. Herved er der tale om en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og Kommissionens egne retningslinjer. Derudover fører denne metode ifølge sagsøgeren til, at små og mellemstore virksomheder stilles ringere, hvilket er i strid med det almindelige lighedsprincip og princippet om individuel bødeudmåling.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at den økonomiske betydning af tilsidesættelsen ikke i tilstrækkelig grad er taget i betragtning ved udmålingen af bøden, idet Kommissionen ikke har beregnet markedsvolumenet korrekt. Desuden er den forhøjelse på 10 % pr. år, som Kommissionen har foretaget som følge af tilsidesættelsens varighed, ukorrekt begrundet.
 Sagsøgeren har endelig anført, at Kommissionens metode til udmåling af bøder ikke er i overensstemmelse med det retsstatslige krav om bestemthed. Navnlig giver fastsættelsen af grundbeløbet, som foretages fuldstændig uafhængigt af de individuelle, økonomiske forhold for den berørte virksomhed og den økonomiske betydning af tilsidesættelsen, Kommissionen et i praksis ubegrænset skøn. Artikel 15 i forordning nr. 17/62 er ikke længere forenelig med kravet om bestemthed og dermed med trinhøjere fællesskabsret. Endelig har Kommissionen i forbindelse med anvendelsen af samarbejdsmeddelelsen af 1996 uden at anføre nærmere herom stillet sagsøgeren ringere end andre virksomheder.


text:
23.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/72
 Sag anlagt den 1. september 2004 af Kongeriget Norge mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (Sag E-7/04)
 (2004/C 319/14)
 Den 1. september 2004 anlagde Kongeriget Norge, repræsenteret ved Ketil Bøe Moen, advokatfuldmægtig, Kammeradvokatens kontor (civile anliggender), og Ingeborg Djupvik, rådgiver, Udenrigsministeriet, befuldmægtigede, c/o Kammeradvokaten (civile anliggender), Oslo, sag an mod EFTA-Tilsynsmyndigheden ved EFTA-Domstolen.
 Sagsøger nedlægger påstand om, at Domstolen skal
 1.
 annullere EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse 148/04/COL af 30. juni 2004 og
 2.
 pålægge EFTA-Tilsynsmyndigheden at betale sagsomkostningerne.
 Juridiske og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde
 —
 EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse 148/04/COL af 30. juni 2004 (»afgørelsen«) vedrører miljøafgiftsfritagelser i Norge.
 —
 I afgørelsen fastslår EFTA-Tilsynsmyndigheden bl.a., at fire norske afgiftsfritagelser udgør statsstøtte som defineret i artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen.
 —
 I afgørelsen kræver EFTA-Tilsynsmyndigheden tilbagebetaling af den støtte, der er ydet via to af disse afgiftsfritagelser, ud fra den betragtning, at de påståede støtteordninger fra 1. januar 2002 må betragtes som ny støtte.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har overtrådt artikel 61, stk. 1, i EØS-aftalen.
 —
 De omtalte afgiftsfritagelser er ikke ny støtte.
 —
 Der er ikke hjemmel til at kræve den påståede støtte tilbagebetalt af sagsøgerne.


text:
8.9.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Regensburg (Tyskland) den 21. juni 2007 — straffesag mod Klaus Bourquain
 (Sag C-297/07)
 (2007/C 211/37)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Regensburg
 Part i hovedsagen
 Klaus Bourquain
 Præjudicielle spørgsmål
 Ved fortolkningen af artikel 54 i den i Schengen den 19. juni 1990 undertegnede konvention om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser (1) gælder da forbuddet mod, at en kontraherende part retsforfølger en person for den samme handling, for hvilken personen allerede er blevet retskraftigt dømt i en anden kontraherende stat, hvis den straf, som den pågældende er blevet idømt, aldrig har kunnet fuldbyrdes efter domsstatens lovgivning?
 (1) EFT 2000 L 239, s. 19.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeitsgericht Passau (Tyskland) den 16. maj 2011 — Konstantin Toltschin mod Kaiser GmbH
 (Sag C-230/11)
 2011/C 269/39
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Arbeitsgericht Passau
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Konstantin Toltschin
 Sagsøgt: Kaiser GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder af 12. december 2007 respektive artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (1) fortolkes således, at de er til hinder for national lovgivning eller praksis, hvorefter en delvis arbejdsløs’ ret til årlig betalt ferie i tilfælde af en nedsættelse af antallet af arbejdsdage pr. uge som følge af lovligt fastsat delvis arbejdsløshed nedsættes pro rata temporis svarende til forholdet mellem antallet af arbejdsdage pr. uge under den delvise arbejdsløshed og antallet af arbejdsdage for en fuldtidsbeskæftiget, hvorved den delvis arbejdsløse under den delvise arbejdsløshed kun optjener tilsvarende mindre ferie?
 2)
 Såfremt det første præjudicielle spørgsmål besvares bekræftende:
 Skal artikel 31, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder af 12. december 2007 respektive artikel 7, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden fortolkes således, at de er til hinder for national lovgivning eller praksis, hvorefter en delvis arbejdsløs’ ret til årlig betalt ferie i tilfælde af en nedsættelse af antallet af arbejdsdage pr. uge til nul som følge af lovligt fastsat delvis arbejdsløshed uden arbejdstid (»Kurzarbeit Null«) pro rata temporis nedsættes til nul, hvorved den delvis arbejdsløse under den delvise arbejdsløshed uden arbejdstid ikke optjener ferie?
 (1) EUT L 299, s. 9.


text:
6.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 232/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 22. juni 2011 — Marie Landtová mod Česká správa socialního zabezpečení (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-399/09) (1)
 (Arbejdskraftens frie bevægelighed - social sikring - overenskomst om social sikring indgået mellem to medlemsstater forud for deres tiltrædelse af Den Europæiske Union - den kompetente medlemsstat med hensyn til undersøgelse af bidragsperioderne - alderspension - tillægsydelse, som alene tildeles statsborgere, der er bosiddende i en medlemsstat)
 2011/C 232/09
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Marie Landtová
 Sagsøgt: Česká správa socialního zabezpečení
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Nejvyšší správní soud — fortolkning af artikel 12 EF, af artikel 3, stk. 1, artikel 7, stk. 2, litra c), artikel 10 og 46 samt af punkt 6 i del A i bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2) — alderspension — fællesskabsbestemmelsernes indvirkning på en overenskomst om social sikring, der er indgået mellem to medlemsstater før deres tiltrædelse af den Europæiske Union
 Konklusion
 1)
 Bestemmelserne i bilag III, afsnit A, punkt 6, sammenholdt med artikel 7, stk. 2, litra c), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 629/2006 af 5. april 2006, er ikke til hinder for en national regel som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter betalingen af et tillæg til en alderdomsydelse, i tilfælde, hvor størrelsen af denne ydelse, der er tildelt i henhold til artikel 20 i den bilaterale overenskomst mellem Den Tjekkiske Republik og Den Slovakiske Republik, indgået den 29. oktober 1992, med henblik på foranstaltninger, der kan løse situationen efter delingen af Den Tjekkiske og Slovakiske Føderative Republik den 31. december 1992, er mindre end den, som ville være modtaget, hvis alderspensionen var blevet beregnet i henhold til Den Tjekkiske Republiks retsregler.
 2)
 Bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, og artikel 10 i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, som ændret ved forordning nr. 629/2006, er til hinder for en national regel som den i hovedsagen omhandlede, der muliggør udbetaling af et tillæg til en alderdomsydelse alene til tjekkiske statsborgere, der er bosiddende på Den Tjekkiske Republiks område, uden at dette nødvendigvis har til følge — med hensyn til EU-retten — at en person, der opfylder disse to betingelser, skal fratages nævnte tillæg.
 (1) EUT C 24 af 30.1.2010.


text:
2 . 3 . 96 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 64/23
 Sag anlagt den 22. december 1995 af Lando Tinelli mod 118 436,52 DM med rente 8% fra 19 . maj 1992 ,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 ( Sag T-242/95 ) omkostninger samt omkostninger til syn og skøn med
 1 961,90 DM .
 ( 96/C 64/44 )
 — Sagen udsættes .
 (Processprog: italiensk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22 . december 1995 anlagt sag mod Kommissionen for Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 De Europæiske Fællesskaber af Lando Tinelli, forhenvæ samme som i sag T-20/94 .
 rende tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, Rom, ved advokat med møderet for Corte di
 Cassazione della Rebubblica italiana Giuseppe Marchesini
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Ernest
 Arendt, 8-10, rue Mathias Hårdt.
 Sag anlagt den 3 . januar 1996 af Neue Maxhiitte Stahlwerke
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber
 — Sagsøgerens pensionsopgørelse for januar 1995 og de
 følgende måneder annulleres af de i stævningen anførte ( Sag T-2/96 )
 grunde. ( 96/C 64/46 )
 — Kommissionen tilpligtes at betale de skyldige tillægsbe
 løb med renter 8 % fra de respektive forfaldsdatoer . (Processprog: tysk)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3 . januar 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Europæiske Fællesskaber af Neue Maxhiitte Stahlwerke
 GmbH, Sulzbach-Rosenberg ( Forbundsrepublikken Tysk
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til land ), ved advokat Rainer M. Bierwagen, Bruxelles, og med
 dem, der er gjort gældende i sag T-238/95 , Francesco valgt adresse i Luxembourg hos advokat Victor Elvinger,
 Mongelli mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska Advokatfirmaet Elvinger & Dessoy, 31 , rue d'Eich, Luxem
 ber . bourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Kommissionens beslutning af 18 . oktober 1995 annul
 leres i det omfang, den vedrører sagsøgeren.
 Sag anlagt den 2 . januar 1996 af interessentskabet Bernhard
 Bocker-Lensing og Ludger Schulze-Beiering mod Rådet for — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæi ger .
 ske Fællesskaber
 ( Sag T-l/96 ) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( 96/C 64/45
 Sagsøgeren, EKSF-stålværket Neue Maxhiitte Stahlwerke
 (Processprog: tysk) GmbH, Sulzbach-Rosenberg, der har modtaget lån, som
 Kommissionen anser for støtte, har gjort gældende, at
 væsentlige formelle regler og processuelle principper er
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der blevet tilsidesat ved den anfægtede beslutning.
 den 2 . januar 1996 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske De konstateringer, der er indeholdt i beslutningen, er
 Fællesskaber af interessentskabet Bernhard Bocker-Lensing ukorrekte og utilstrækkelige, for så vidt angår kriterierne
 og Ludger Schulze-Beiering mod Rådet, ved advokaterne for den påståede støtte .
 Bernd Meisterernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten,
 Dr. Frank Schulze og Dr. Winfried Haneklaus, Miinster,


text:
og De to procedurer — privatiseringen af Neue Maxhiitte og
 med valgt adrese i Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong tildelingen af lånene — hører efter deres natur sammen, idet
 & Associés, 14 a, rue des Bains, Luxembourg. lånene indgik i bestræbelserne på at sikre privatiseringen et
 tilfredsstillende forløb. Den omstændighed, at Kommissio
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : nen har indledt to procedurer, men uden at forene disse,
 indebærer, at den kunstigt opsplitter omstændigheder, der
 — Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en hører sammen. Beslutningen bør annulleres som følge af, at
 erstatning for perioden 2 . april 1984 til 13 . juni 1991 på procedurerne retsstridigt er blevet opdelt.


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/49
 Sag anlagt den 4. oktober 2010 — Département du Gers mod Kommissionen
 (Sag T-478/10)
 ()
 2010/C 346/95
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Département du Gers (Auch, Frankrig) (ved advokaterne S. Mabile og J.-P. Mignard)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse 2010/419/EU af 28. juli 2010 om tilladelse til markedsføring af produkter, der indeholder, består af eller er fremstillet af genetisk modificeret Bt11-majs (SYN-BTØ11-1), jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1829/2003, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, et fransk departement med en stor landbrugssektor, som dyrker majs på et vidtstrakt område, har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2010/419/EU om tilladelse til markedsføring af genetisk modificeret majs eller produkter, der indeholder denne majs.
 Til støtte for sin påstand har sagsøgeren gjort to anbringender gældende:
 —
 Formalitetsindsigelse mod Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1829/2003 af 22. september 2003 om genetisk modificerede fødevarer og foderstoffer (1), på grundlag af hvilken den anfægtede afgørelse blev vedtaget, for så vidt som:
 —
 forordning nr. 1829/2003 tilsidesætter princippet om institutionel ligevægt, for så vidt som i) Europa-Parlamentet ikke havde kompetence i forbindelse med godkendelsesproceduren, mens Kommissionen havde for vide beføjelser, og ii) medlemsstaterne var uden nogen skønsbeføjelse
 —
 forordning nr. 1829/2003 tilsidesætter forsigtighedsprincippet, for så vidt som den ikke tager tilstrækkeligt hensyn til de trusler mod den menneskelige sundhed, miljøet, landbruget og opdræt, som genetisk modificerede fødevarer og foderstoffer udgør
 —
 forordning nr. 1829/2003 tilsidesætter forbrugernes rettigheder, dels ved ikke at fastsætte foranstaltninger, der gør det muligt for forbrugerne at blive oplyst om, at de dyr, der konsumeres, er blevet fodret med GMO, dels ved at tillade materielt urigtig information om, at der ikke findes GMO i varer, der imidlertid indeholder GMO, men i mængder under 0,9%.
 —
 Den anfægtede afgørelse er ulovlig:
 —
 som følge af manglende begrundelse, hvilket udgør en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, for så vidt som Kommissionens afgørelse alene henviser til udtalelsen fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (herefter »EFSA«
 —
 idet Kommissionen undlod at udøve sin skønsbeføjelse, hvilket udgør en negativ inkompetence, som er magtfordrejning
 —
 som følge af tilsidesættelse af forsigtighedsprincippet, idet de vurderingsmetoder, som EFSA anvendte, er ufuldstændige og idet vurderingen af Bt11 er alt for usikker
 —
 som følge af tilsidesættelse af forbrugernes rettigheder gennem manglende mærkning af dyr, der er fodret med Bt11-majs, samt den manglende gennemsigtighed vedrørende varer, som indeholder mindre end 0,9% Bt11-majs.
 (1) EUT L 268, s. 1.