text:
26.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/15
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 9. juli 2009 — infeurope mod Kommissionen
 (Sag T-176/08) (1)
 (Passivitets-, annullations- og erstatningssøgsmål - offentlige tjenesteydelsesaftaler - udbud vedrørende vedligeholdelse af KHIM’s edb-systemer - administrativ klage til Kommissionen - Kommissionens stiltiende beslutning om afvisning - nye påstande - forbindelse mellem passivitetssøgsmål og erstatningssøgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2009/C 233/27
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: infeurope (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat O. Mader)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Bambara og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 For det første, principalt, påstand om at det fastslås, at Kommissionen har udvist passivitet, idet den retsstridigt har undladt at annullere afgørelsen om tildeling af rammekontrakter som følge af den af Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) gennemførte udbudsprocedure AO/042/05 om softwarevedligeholdelse, der vedrører KHIM’s systemer til drift af kernevirksomheden på området for varemærker og design, samt at bringe de særaftaler til ophør, der er indgået som følge af disse rammekontrakter, og subsidiært påstand om, at Kommissionens påståede stiltiende beslutning om afvisning af sagsøgerens administrative klage af 2. december 2007 i forbindelse med den nævnte udbudsprocedure annulleres, og for det andet påstand om erstatning for den skade, der angiveligt er lidt som følge af Kommissionens påståede retsstridige undladelser
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 infeurope bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om European Dynamics SA’s begæring om intervention.
 4)
 infeurope, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og European Dynamics bærer hver deres egne omkostninger forbundet med begæringen om intervention.
 (1) EUT C 171 af 5.7.2008.


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/27
 Sagsùgeren mener, at den ordning, således som den frem- Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 går af gñldende lovgivning, direkte eller indirekte, aktuelt
 eller potentielt kan hindre fñllesskabshandelen med mine-
 ralolieprodukter. I henhold til EF-traktatens artikel 189, stk. 3, er et direk-
 tiv med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver
 medlemsstat, som det rettes til. I henhold til EF-traktatens
 Kommissionen hñvder endvidere, at Den Hellenske Repu- artikel 5, stk. 1, skal medlemsstaterne trñffe alle alminde-
 blik ikke kan henholde sig til, at ordningen er begrundet lige eller sñrlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre
 efter EF-traktatens artikel 36. En medlemsstat kan kun opfyldelsen af de forpligtelser, som fùlger af denne traktat,
 stùtte sig på artikel 36 med henblik på at begrunde en for- eller af retsakter fra Fñllesskabets institutioner. Disse for-
 anstaltning, der har samme virkning som en kvantitativ skrifter forpligter medlemsstaterne til at indrette deres lov-
 indfùrselsrestriktion, såfremt det med foranstaltningen til- givning i overensstemmelse med Fñllesskabets direktiver
 sigtede mål ikke kan nås med midler, der i mindre grad inden for de i direktiverne foreskrevne frister. En medlems-
 påvirker den fri samhandel. Kommissionen mener, at det stat kan ikke påberåbe sig bestemmelser, administrativ
 formål med ordningen, som de grñske myndigheder tilsig- praksis eller forhold i sin interne retsorden som begrun-
 ter, nemlig at sikre mineralolieforsyningen, kan nås ved delse for ikke at efterkomme de forpligtelser, der fùlger af
 foranstaltninger, der i mindre grad påvirker den fri sam- Fñllesskabets direktiver. Det er uden for al tvivl, at Den
 handel. Hellenske Republik ikke har truffet nogen foranstaltninger
 for at efterkomme direktiv 94/47/EF. Fristen udlùb i hen-
 hold til direktivets artikel 12 den 29. april 1997, uden at
 Kommissionen mener derfor, at den anfñgtede grñske lov- Den Hellenske Republik har udstedt de love eller admini-
 givning udgùr en foranstaltning med tilsvarende virkning strative bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 som en kvantitativ restriktion i strid med traktatens komme direktivet, og uden at den har meddelt disse
 artikel 30, og at foranstaltningen ikke kan anses for at bestemmelser til Kommissionen.
 vñre begrundet i nogen af de hensyn, der er angivet i trak-
 tatens artikel 36, og navnlig ikke hensynet til sikringen af
 (1) EFT L 280 af 29.10.1994, s. 83.
 forsyningen.
 Slettelse af sag C-199/97 (1)
 Sag anlagt den 10. november 1998 af Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber mod Den Hellenske Republik (98/C 397/48)
 (Sag C-401/98)
 (98/C 397/47) Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-199/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Royal
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den Court of Jersey), Emidio Marco Rios mod His Excellency
 10. november 1998 anlagt sag mod Den Hellenske Repu- the Lieutenant Governor of Jersey, skal slettes af registe-
 blik af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved ret.
 Maria Kontou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjene-
 ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercen-

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
tret, Kirchberg.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Slettelse af sag C-80/98 (1)
 Ð Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og (98/C 397/49)
 Rådets direktiv 94/47/EF (1) af 26. oktober 1994 om
 beskyttelse af kùber i forbindelse med visse aspekter
 ved kontrakter om brugsret til fast ejendom på time- Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 share-basis, idet den ikke inden for den fastsatte frist Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-80/
 har udstedt de love eller administrative bestemmelser, 98 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Sù- og Han-
 der er nùdvendige for at efterkomme dette direktiv, delsretten), 3Com Corporation mod Bluecom Danmark
 henholdsvis ikke har tilstillet Kommissionen meddelel- A/S og KISS Nordic A/S, skal slettes af registeret.
 ser om sådanne bestemmelser.
 (1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 Ð Den Hellenske Republik tilpligtes at bñre sagens
 omkostninger.


text:
10.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 1. februar 2017, Koppers Denmark ApS mod Skatteministeriet
 (Sag C-49/17)
 (2017/C 112/35)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Koppers Denmark ApS
 Sagsøgte: Skatteministeriet
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 21, stk. 3, i direktiv 2003/96/EF (1) om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet fortolkes således, at forbrug af egenproducerede energiprodukter til fremstilling af andre energiprodukter er afgiftsfritaget i en situation som den i hovedsagen foreliggende, hvor de fremstillede energiprodukter ikke anvendes til motorbrændstof eller brændsel til opvarmning?
 2)
 Skal artikel 21, stk. 3 i direktiv 2003/96/EF om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet fortolkes således, at medlemsstaterne kan begrænse fritagelsens anvendelsesområde til alene at omfatte forbrug af et energiprodukt, der medgår til produktionen af et tilsvarende energiprodukt (dvs. et energiprodukt, der som det forbrugte energiprodukt også er afgiftspligtigt)?
 (1) Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet (EØS-relevant tekst)
 EUT 2003 L 283, s. 51


text:
5.2.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 31/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 24. november 2004
 i sag T-393/02, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker - tredimensionalt varemærke - en hvid og gennemsigtig flakons form - absolut registreringshindring - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2005/C 31/38)
 Processprog: tysk
 I sag T-393/02, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved Rechtsanwalt C. Osterrieth, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: U. Pfleghar og G. Schneider), angående en påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet den 3. oktober 2002 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 313/2001-4), om registrering af et tredimensionalt tegn i form af en hvid og gennemsigtig flakon, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, H. Legal, og dommerne V. Tiili og M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig J. Plingers, den 24. november 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Afgørelsen, der blev truffet den 3. oktober 2002 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 313/2001-4), annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 8.3.2003.


text:
17.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 94/21
 Sag anlagt den 13. februar 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik.
 (Sag C-67/04)
 (2004/C 94/45)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 13. februar 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana og Minas Konstantinidis, begge Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF (1) af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg, idet den ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller idet det under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelsen af direktivet i national ret udløb den 27. november 2002.
 (1) EFT L 309 af 27.11.2001, s. 1.


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/26
 Rettens dom af 27. februar 2015 — Universal Utility International mod KHIM (Greenworld)
 (Sag T-106/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Greenworld - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 127/35)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Universal Utility International GmbH & Co.KG (Kaarst, Tyskland) (ved advokat J. Mietzel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved M. Fischer, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. december 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1658/2013 4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet Greenworld som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Universal Utility International GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 142 af 12.5.2014.


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Amsterdam (Nederlandene) den 18. maj 2017 — Openbaar Ministerie mod Slawomir Andrzej Zdziaszek
 (Sag C-271/17)
 (2017/C 277/35)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Amsterdam
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Openbaar Ministerie
 Sagsøgt: Slawomir Andrzej Zdziaszek
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Er en retssag
 —
 i hvilken retten i den udstedende medlemsstat lægger særskilte frihedsstraffe, som den pågældende tidligere retskraftig er blevet idømt, sammen til en enkelt frihedsstraf og/eller ændrer en kumuleret frihedsstraf, som den pågældende tidligere retskraftigt er blevet idømt, og
 —
 hvori retten ikke igen har behandlet skyldsspørgsmålet,
 såsom den sag, der har ført til den cumulative sentence af 25. marts 2014, en sag, der »førte til afgørelsen« i den forstand, der omhandles i artikel 4a, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA (1)?
 2.
 Kan den fuldbyrdende judicielle myndighed:
 —
 i et tilfælde, hvor den eftersøgte person ikke selv var til stede under den retssag, der førte til afgørelsen,
 —
 men hvor den udstedende judicielle myndighed hverken i den europæiske arrestordre eller i de på grundlag af artikel 15 i rammeafgørelse 2002/584/RIA indhentede supplerende oplysninger har givet meddelelse om anvendeligheden af en eller flere af de omstændigheder, der omhandles i litra a) — d) i artikel 4a, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA, i overensstemmelse med formuleringen af en eller flere af de kategorier, der omhandles i punkt i litra d), i formularen til den europæiske arrestordre,
 allerede af disse grunde slutte, at ingen af betingelserne i rammeafgørelsens artikel 4a, stk. 1, litra a) til d), er opfyldt, og allerede af disse grunde afslå at fuldbyrde den europæiske arrestordre?
 3.
 Er en appelsag
 —
 hvorunder sagens realiteter er blevet behandlet, og
 —
 som har ført til en (ny) dom over den pågældende og/eller til stadfæstelse af afgørelsen fra første instans,
 —
 og den europæiske arrestordre vedrører denne doms fuldbyrdelse
 den »retssag, der førte til afgørelsen« som omhandlet i artikel 4a, stk. 1, i rammeafgørelse 2002/584/RIA?
 (1) Rådets rammeafgørelse af 13.6.2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne — Erklæringer fra en række medlemsstater i forbindelse med rammeafgørelsens vedtagelse (EFT 2002, L 190, s. 1).


text:
C 261/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.10.2002
 Fællesskaber pålagde sagsøgeren en disciplinær sanktion bestå- Sag anlagt den 29. juni 2002 af José Lloris Maeso mod
 ende i fjernelse fra tjenesten uden reduktion eller frakendelse Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 af retten til alderspension, har Rettens præsident den 14. august
 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: (Sag T-165/02)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge. (2002/C 261/31)
 Processprog: spansk
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29. juni 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af José Lloris Maeso, Valencia (Spa-
 nien) ved D. Julián Bosch Abarca.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS — Udvælgelseskomitéens afgørelse i udvælgelsesprøve
 KOM/A/10/01 (jura) af 2. maj 2002 annulleres, og
 sagsøgeren gives adgang til at deltage i næste led af den
 den 16. juli 2002 nævnte udvælgelsesprøve.
 i sag T-207/02 R, Nicoletta Falcone mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet udvælgelseskomitéens afgørelse for
 (Særlige rettergangsformer – udvælgelsesprøve – foreløbige
 udvælgelsesprøve KOM/A/10/01 (jura), der er meddelt sagsø-
 forholdsregler – uopsættelighed – foreligger ikke)
 geren ved skrivelse af 2. maj 2002, for så vidt sagsøgeren i en
 af stopprøverne i den pågældende udvælgelsesprøve, nærmere
 bestemt stopprøve a), har opnået et antal point, der er lavere
 (2002/C 261/30)
 end det krævede minimum for at kunne få adgang til resten af
 prøverne.
 (Processprog: italiensk)
 Sagsøgeren har til støtte for sine anbringender gjort gældende,
 at der foreligger en fejl ved rettelsen af den nævnte stopprøve a).
 I sag T-207/02, Nicoletta Falcone, Firenze (Italien), ved avocat
 M. Condinanzi, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: J. Currall og A. Dal Ferro), angående
 en begæring om, at der anordnes en foreløbig forholdsregel,
 hvorved Kommissionen tilpligtes at anmode sagsøgeren om at Sag anlagt den 14. august 2002 af Sunrider Corporation
 udfylde ansøgningsskemaet med henblik på at få adgang til mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 den anden prøve i den generelle udvælgelsesprøve KOM/A/10/ (Varemærker og Design)
 01, jura, der er fastsat til den 19. juli 2002, men som
 sagsøgeren blev udelukket fra ved udvælgelseskomitéens bes- (Sag T-242/02)
 lutning af 2. maj 2002, hvorved hun blev underrettet om, at
 hun ikke havde fået adgang til de skriftlige prøver i forbindelse
 med den pågældende udvælgelsesprøve, har Rettens Præsident (2002/C 261/32)
 den 16. juli 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder
 således: (Processprog: græsk)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 18. august 2002 anlagt sag mod Kontoret for
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes. Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 af Sunrider Corporation, Torrance, Californien (USA), ved
 advokaterne Nikolaos Dontas og Maria Bra, og med valgt
 adresse i Luxembourg.
 ---pagebreak--- 26.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 261/17
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 19. august 2002 af Antonia de Jong mod
 Europol
 — Sagen antages til realitetsbehandling.


text:
(Sag T-245/02)
 — Afgørelse af 30. maj 2002 fra Første Appelkammer
 ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (2002/C 261/33)
 (Varemærker og Design) annulleres.
 (Processprog: nederlandsk)
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale dels sagsøge-
 rens omkostninger i forbindelse med sagens behandling i
 appelkammeret og ved Retten i Første Instans, samt
 honorarer til sagsøgerens advokater, dels udgifterne i Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 forbindelse med undersøgelsen af sagsøgerens ansøgning den 19. august 2002 anlagt sag mod Europol af Antonia de
 og appelkammerets behandling af klagen. Jong, Haag (Nederlandene), ved Pauline de Casparis og Maria
 Franciscus Baltussen.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1) Europols afvisning af Antonia de Jongs klage over
 afgørelsen af 23. november 2001 annulleres, og samtidig
 Det omhandlede EF-va- Ordmærket »TOP« — ansøgning annulleres den anfægtede afgørelse af 23. november
 remærke: nr. 604 975 2001.
 Varer eller tjenesteydel- Næringsmidler baseret på urter 2) Principalt: Europol tilpligtes nu at tildele Antonia de Jong
 ser: i kapselform eller som pulver; to ekstra løntrin fra 1. juli 2001; subsidiært: Europol
 urtekosttilskud (klasse 5 og 29) tilpligtes at tildele Antonia de Jong et ekstra løntrin fra
 1. juli 2001.
 Undersøgerens afgørel- Afvisning af registreringsansøg-
 se: ningen 3) Europol tilpligtes at betale Antonia de Jong det skyldige
 beløb inden 48 timer efter forkyndelse af den herom
 Appelkammerets afgø- Afvisning af klagen afsagte dom med lovbestemt rente efter nederlandsk ret.
 relse:
 4) Europol tilpligtes inden 48 timer efter forkyndelsen af
 den dom, der skal afsiges herom, at betale et beløb på
 Søgsmålsgrunde: 1. tilsidesættelse af princippet
 1 000 EUR til godtgørelse af det af Antonia de Jong lidte
 om audi alteram partem og ikke-økonomiske tab.
 af retten til kontradiktion
 2. utilstedeligt langvarig sags- 5) Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 behandling ved Harmonise-
 ringskontorets appelkamre
 fra indgivelsen af klagen og
 indtil sagsøgeren fik medde- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 lelse om afgørelsen
 3. ingen underretning om om- Sagsøgeren er ansat ved Europol. I sagsøgtes anfægtede
 stændigheder, som den om- afgørelse gives der på grundlag af vurderingen af sagsøgeren
 tvistede afgørelse blev støttet ikke sagsøgeren lønforhøjelse.
 på
 4. den anfægtede afgørelse er Sagsøgeren har anført, at denne afgørelse er i strid med
 utilstrækkeligt og uklart be- artikel 29 i vedtægten for Europols personale. Ifølge sagsøgeren
 grundet har styrelsesrådet undladt at fastsætte de nødvendige bestem-
 melser for tildeling af lønforhøjelse i henhold til denne artikel.
 5. varemærket er egnet til regis-
 trering Endvidere har sagsøgeren påberåbt sig, at direktøren har
 overskredet grænserne for sit skøn, da beslutningstagningen
 6. varemærket har fornødent ikke opfylder kravene til omhu og upartiskhed. Sagsøgeren har
 særpræg endelig påberåbt sig tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet
 og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.


text:
28.3.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 94/7
 schaftsvereinigung Stahl, Thyssen Stahl AG, Preussag Stahl raro og Francesca Mazzonetto, Padova, samt advokat Guy
 AG og Hoogovens Groep BV mod Kommissionen for De Arendt, Luxembourg, og med valgt adresse i Luxembourg
 Europñiske Fñllesskaber, stùttet af Rådet for Den Euro- hos sidstnñvnte, 62, avenue Guillaume, til prùvelse af
 pñiske Union, Den Italienske Republik og ILVA Laminati dom afsagt den 7. november 1997 af De Europñiske Fñl-
 Piani SpA. lesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag
 T-218/95 (1), Azienda Agricola »Le Canne« Srl mod Kom-
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande: missionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 Ð Dommen af 24. oktober 1997 afsagt af De Europñiske Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans i sag T-244/94
 (Wirtschaftsvereinigung Stahl m.fl. mod Kommissio- Ð Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom ophñves,
 nen) ophñves. og der gives appellanten medhold i hans for Retten
 nedlagte påstande.
 Ð Beslutning 94/259/EKSF af 12. april 1994 om Italiens
 ydelse af statsstùtte til offentlige stålvirksomheder
 Ð Kommissionens afgùrelse nr. 12497 af 27. oktober
 (stålkoncernen Ilva), (EFT L 112 af 3. maj 1994, s. 64)
 1995 erklñres ugyldig.
 annulleres.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagsùgeren erstatning
 for tab i det i stñvningen angivne omfang.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger
 Appellanterne gùr gñldende, at den af Retten i Fùrste i de to instanser.
 Instans afsagte dom strider mod fñllesskabsretten, idet
 Retten nñrmere bestemt Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ð har truffet afgùrelse i strid med gñldende ret for så Appellanten gùr gñldende, at Retten fejlagtigt nåede til
 vidt angår gyldigheden og rñkkevidden af den femte det resultat, at kollegialitetsprincippet var fulgt. Selskabet
 kodeks vedrùrende stùtte til jern- og stålindustrien gùr gñldende, at Retten, i det omfang den fungerende
 afdelingschef efter den interne instruks for Kommissionen
 Ð ikke i tilstrñkkeligt omfang har taget i betragtning, at i henhold til sñrlige ham tillagte befùjelser kunne udstede
 en statsstùtte ikke lñngere kan vñre »afgùrende nùd- den omhandlede beslutning, skulle have fastslået, at denne
 vendig« for at virkeliggùre målsñtningerne med EKSF- var uanvendelig.
 traktaten, såfremt der er tale om, at den ydes mere end
 eÂn gang
 Appellanten gùr endvidere gñldende, at Rettens dom var
 fejlagtig og selvmodsigende for så vidt angår kontradikti-
 Ð ikke har lagt til grund, at den anfñgtede kommissions-
 onsprincippet og begrundelsespligten.
 beslutning allerede derved, at den har til formål at
 styrke den italienske jern- og stålindustri, er udtryk for
 et alvorligt fejlskùn fra Kommissionens side Appellanten gùr endelig gñldende, at artikel 44, stk. 1, og
 artikel 47 i forordning (EéF) nr. 4028/86 (2) og artikel 7 i
 Ð med urette har antaget, at EKSF-traktatens artikel 4, forordning (EéF) nr. 1116/88 (3) er blevet tilsidesat og
 litra c), ikke opstiller noget strengt forbud mod stùtte, anvendt forkert af Retten.
 men indeholder hjemmel for fñllesskabsinstitutionerne
 til at godkende enhver stùtte, der kan bidrage til virke- (1) EFT C 77 af 16.3.1996, s. 11.
 liggùrelsen af målsñtningerne med


text:
traktaten. (2) EFT L 376 af 31.12.1986, s. 7.
 (3) EFT L 112 af 30.4.1988, s. 1.
 (1) EFT C 387 af 20.12.1997, s. 16.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Appel ivñrksat den 16. januar 1998 af det italienske sel- afsagt den 23. januar 1997 af Commissione Tributaria
 skab Azienda Agricola »Le Canne« Srl, Porto Viro, til prù- Provinciale di Firenze i sagen CSAR Centro Servizi Acciai
 velse af dom afsagt den 7. november 1997 af De Europñ- Rivestiti SpA mod Direzione Regionale per le Entrate della
 iske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i Toscana og Ufficio delle Imposte Dirette di Firenze
 sag T-218/95, Azienda Agricola »Le Canne« Srl mod (Sag C-13/98)
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (98/C 94/15)
 (Sag C-10/98 P)
 (98/C 94/14) Ved kendelse afsagt den 23. januar 1997, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 20. januar 1998, har Commis-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den sione Tributaria Provinciale di Firenze i sagen CSAR Cen-
 16. januar 1996 ivñrksat appel af Azienda Agricola »Le tro Servizi Acciai Rivestiti Spa mod Direzione Regionale
 Canne« Srl ved advokaterne Giulio Schiller, Giuseppe Car- per le Entrate della Toscana og Ufficio delle Imposte
 ---pagebreak--- C 94/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 Dirette di Firenze forelagt De Europñiske Fñllesskabers ñndringer, der fùr procedurens indledning var gennem-
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl- fùrt ved regionallov nr. 9, bestemte den at gennemfùre
 gende spùrgsmål: endnu en opdeling, hvorefter denne lov blev anset for
 endnu en stùtteordning, der skulle gñlde fra 1996, og
 Er en national lovbestemmelse om beskatning af kapital- som ville blive behandlet sñrskilt. Dette blev den ita-
 selskabers nettoformue, som har ùkonomiske virkninger lienske regering og de berùrte parter fùrst bekendt
 som en kapitaltilfùrselsafgift, forenelig med fñllesskabsret- med ved forkyndelsen af beslutningen, selv om under-
 ten, navnlig med direktiv 69/335/EéF (1)? retning herom skulle have vñret givet forinden, idet
 der var tale om en ñndring af procedurens genstand.
 (1) EFT 1969 II, s. 405. Den italienske regering og også de ùvrige berùrte par-
 ter har, fordi de ikke i god tid har haft kendskab til
 denne ñndring, vñret forhindret i at fremsñtte rele-
 vante og hensigtsmñssige bemñrkninger for at
 beskytte deres interesser.
 Sag anlagt den 22. januar 1998 af Den Italienske Republik 2) Tilsidesñttelse af traktatens artikel 93 som fùlge af
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber urigtig anvendelse af sondringen mellem ny stùtte og
 allerede eksisterende stùtte Ð ulovlig anvendelse på
 (Sag C-15/98)
 eksisterende stùtte af de regler, der finder anvendelse
 (98/C 94/16) på ny stùtte Ð klart fejlagtig vurdering af stùttens
 karakter af ny stùtte.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 22. januar 1998 anlagt sag mod Kommissionen for De Dersom der ikke er givet underretning om de ñndrin-
 Europñiske Fñllesskaber af Den Italienske Republik ved ger, som den eksisterende ordning har undergået, kan
 professor Umberto Leanza, som befuldmñgtiget, bistået af den stùtte, der er udbetalt efter ñndringerne, kun anses
 statens advokat Pier Giorgio Ferri, og med valgt adresse


text:
i for ulovlig og for stridende mod traktatens artikel 93,
 Luxembourg på Italiens Ambassade, 5, rue Marie-AdeÂl- stk. 3, såfremt ñndringerne har haft afgùrende indfly-
 aïde. delse på de forhold, der betinger, at stùtten er uforene-
 lig. Ved konstateringen af, at der foreligger en ny
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: stùtte efter regionalloven fra 1988, er der i beslutnin-
 gens afsnit III lagt vñgt på en rñkke forhold, der er
 opregnet i litra a)-e).
 Ð Annullation i medfùr af EF-traktatens artikel 173 af
 Kommissionens beslutning af 21. oktober 1997 (1).
 Hvad angår det i litra a) anfùrte om virksomhedens
 hjemsted på Sardinien har Kommissionen gjort sig
 Ð Der trñffes i overensstemmelse hermed afgùrelse
 skyldig i en grov, åbenbar fejl, idet bestemmelsen om,
 vedrùrende Kommissionens skrivelse af 14. november
 at virksomheden skal have sit hovedsñde, sit admini-
 1997.
 strative hovedkontor og sin rederivirksomhed m.m.
 placeret på Sardinien, findes at vñre sñregen for regio-
 Ð EF-Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkost- nalloven af 1988. Hermed foreligger der imidlertid
 ninger. ikke noget nyt, idet dette var tilfñldet også efter loven
 fra 1951, der blev ñndret i 1954.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Denne fejl skinner også igennem ved vurderingen af
 Den italienske regering er af den opfattelse, at Kommissio- betydningen af de andre forhold, som er omtalt i fort-
 nens beslutning af 21. oktober 1997 er ulovlig og udgùr sñttelsen i litra b)-d).
 en tilsidesñttelse af dens rettigheder af fùlgende grunde:
 3) Vurderingen af stùttens forenelighed, jf. traktatens
 1) Den opdeling, der er gennemfùrt i den anfñgtede artikel 92, stk. 1, er ufuldstñndig, utilstrñkkelig, for-
 beslutning og bekrñftet ved Kommissionens skrivelse kert og i alt fald dårligt underbygget.
 af 14. november 1997 for så vidt angår regionallov
 nr. 9 af 15. februar 1996 er ulovlig Ð tilsidesñttelse af Kommissionen har helt undladt at tage stilling til
 reglerne om proceduremñssige garantier. spùrgsmålet, om stùtten kan fordreje eller true med at
 fordreje konkurrencen. Hvad angår den anden begrun-
 Kommissionen har ikke på nogen måde forklaret, delse for at erklñre stùtten for uforenelig, nemlig
 hvorfor den valgte at gennemfùre to forskellige proce- påvirkningen af samhandelen mellem medlemsstater,
 durer på et forhold, der udgùr eÂn enkelt stùtteordning, har Kommissionen givet en nñsten uforståelig begrun-
 selv om der er sket ñndringer af den i tidens lùb. delse, der savner sammenhñng og i alt fald er sñrdeles
 Kommissionens valg er ikke blot ubegrundet, men des- lidt dñkkende.
 uden uhensigtsmñssigt, når formålet er at sikre en kor-
 rekt og gennemsigtig udùvelse af befùjelsen til at kon- 4) Vurderingen af stùtten ud fra traktatens artikel 92,
 trollere, om stùtten er forenelig med fñllesmarkedet. stk. 3, litra a) og c), er ulovlig.
 Det skaber forvirring og usikkerhed ved skùnsudùvel-
 sen og bidrager på ikke ubetydelig måde til de retlige Kommissionen beskñftiger sig efter at have fastslået,
 mangler, som den anfñgtede beslutning er behñftet at stùtteordningen er uforenelig i henhold til artikel 92,
 med. Og da Kommissionen var blevet bekendt med de stk. 1, idet den påvirker samhandelen mellem med-


text:
24.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 176/5
 Sag anlagt den 7. marts 2000 af Kommissionen for De Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine
 (Sag C-82/00) forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke for den
 fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Euro-
 (2000/C 176/07) pa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/24/EF (1) af 17. juni
 1997 om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. marts motordrevne køretøjer.
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Chr. Van Der Hauwa- — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 ert, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, kostninger.
 og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 I henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 97/24/EF skulle
 — Det fastslas, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine Kongeriget Nederlandene sætte de nødvendige love og admi-
 forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke for den nistrative bestemmelser i kraft senest den 18. december 1998
 fastsatte frist har vedtaget de love og administrative for at efterkomme direktivet.
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Kom-
 missionens direktiv 98/14/EF (1) af 6. februar 1998 om
 tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv (1) EFT 1997 L 226, s. 1.
 70/156/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om godkendelse af motorkøretøjer og påhængskøre-
 tøjer dertil.
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sag anlagt den 8. marts 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 I henhold til artikel 2, stk. 1, i direktiv 98/14/EF skulle
 Kongeriget Nederlandene sætte de nødvendige love og admi- (Sag C-90/00)
 nistrative bestemmelser i kraft senest den 30. september 1998
 for at efterkomme direktivet.
 (2000/C 176/09)
 (1) EFT 1998 L 91, s. 1. Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 8. marts
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved H.M.H. Speyart,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Sag anlagt den 7. marts 2000 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke inden for
 (Sag C-83/00) den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Euro-
 pa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/56/EF (1) af 20. ok-
 (2000/C 176/08) tober 1997 om sekstende ændring af direktiv 76/769/EØF
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes administra-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. marts tivt eller ved lov fastsatte bestemmelser om begrænsning
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio- af markedsføring og anvendelse af visse farlige stoffer og
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/19
 Appel iværksat den 6. februar 2015 af Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 25. november 2014 i forenede sager T-426/10, T-575/10 og T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerías mod Kommissionen
 (Sag C-53/15 P)
 (2015/C 118/25)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (ved abogados F. González Díaz og A. Tresandi Blanco)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens kendelse af 25. november 2014 i forenede sager T-426/10, T-575/10 og T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerías mod Kommissionen, ophæves i medfør af artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i såvel den foreliggende sag som i sagen for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har fremsat et enkelt anbringende til støtte for appellen.
 Appellanten har gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl ved bedømmelsen af Moreda-Riviere Trefilerías, SA’s søgsmålsinteresse både med hensyn til annullationssøgsmålet i sag T-575/10 til prøvelse af Kommissionens afgørelse af 30. september 2010 om ændring af afgørelse K(2010) 4387 endelig om en procedure i henhold til artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1 (sag COMP/38 344) — Forspændingsstål) og med hensyn til tilpasningen af de søgsmålsanbringender og påstande, der er fremsat i sag T-426/10 med hensyn til Kommissionens afgørelse af 30. september 2010 om ændring af afgørelse K(2010) 4387 endelig om en procedure i henhold til artikel 101 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og EØS-aftalens artikel 53, stk. 1(sag COMP/38 344 — Forspændingsstål).


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/14
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 19. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-253/08) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2006/22/EF - tilnærmelse af lovgivningerne - sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 2009/C 153/26
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell og M. Teles Romão, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik (ved L. Inez Fernandes og F. Fraústo de Azevedo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af alle de nødvendige bestemmelser for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF (EFT L 102, s. 35).
 Konklusion
 1)
 Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 2006/22, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/22/EF af 15. marts 2006 om minimumsbetingelser for gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 og (EØF) nr. 3821/85 med hensyn til sociale bestemmelser inden for vejtransportvirksomhed og om ophævelse af Rådets direktiv 88/599/EØF.
 2)
 Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/27
 Sag anlagt den 18. februar 2008 — Republikken Cypern mod Kommissionen
 (Sag T-87/08)
 (2008/C 142/48)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Cypern (ved T. Kliridis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af udbudsbekendtgørelsen EuropeAid/126225/C/SER/CY med henblik på indgåelse af en kontrakt vedrørende »Technical assistance for engineering works for waste management infrastructure and rehabilitation of sumping sites in the northern part of Cyprus«, offentliggjort — udelukkende på engelsk — den 8. december 2007 eller omkring dette tidspunkt på webstedet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/, og annullation af bekendtgørelsens artikel 5 og 28.2.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren påstår, at den anfægtede udbudsbekendtgørelse er ulovlig af følgende grunde:
 —
 For det første fordi Kommissionen ved offentliggørelsen af den omtvistede udbudsbekendtgørelse overskred og/eller tilsidesatte dens hjemmel, nemlig Rådets forordning (EF) nr. 389/2006 af 27. februar 2006 om oprettelse af et instrument for økonomisk støtte til fremme af den økonomiske udvikling af det tyrkisk-cypriotiske samfund og om ændring af forordning (EF) nr. 2667/2000 om Det Europæiske Genopbygningsagentur (1).
 —
 Fordi den pågældende udbudsbekendtgørelse strider mod og/eller er uforenelig med artikel 299 EF, som ændret ved artikel 19 i akten vedrørende tiltrædelsesvilkårene for Den Tjekkiske Republik, Republikken Estland, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Republikken Ungarn, Republikken Malta, Republikken Polen, Republikken Slovenien og Den Slovakiske Republik (2) (herefter »tiltrædelsesakten af 2003«) og af protokol nr. 10 om Cypern i tiltrædelsesakten af 2003 (3).
 —
 For det tredje fordi udbudsbekendtgørelsen strider mod og/eller er uforenelig med de forpligtelser, som følger af internationale bindende retsregler og af FN Sikkerhedsråds resolution 541 (1983) og 550 (1984).
 —
 For det fjerde fordi den ikke blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende.
 (1) EUT L 65, s. 5.
 (2) EUT L 236, s. 33.
 (3) EUT L 236, s. 955.


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/40
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landgericht Krefeld (Tyskland) den 4. juli 2014 — Colena AG mod Karnevalservice Bastian GmbH
 (Sag C-321/14)
 2014/C 315/64
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Krefeld
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Colena AG
 Sagsøgt: Karnevalservice Bastian GmbH
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1223/2009 af 30. november 2009 om kosmetiske produkter (kosmetikforordningen) (1) fortolkes således, at et produkt, der ikke falder ind under denne forordning, skal opfylde kravene i kosmetikforordningen, alene fordi det på yderemballagen meddeles, at der er tale om et »kosmetisk øjentilbehør underlagt EU-kosmetikdirektivet«?
 Skal Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1223/2009 af 30. november 2009 om kosmetiske produkter (kosmetikforordningen) fortolkes således, at såkaldte motivlinser uden styrke falder inden for kosmetikforordningens anvendelsesområde?
 (1) EUT L 342, s. 59.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/28
 Rettens kendelse af 21. marts 2011 — Milux mod KHIM (FERTILITYINVIVO)
 (Sag T-175/10) (1)
 (EF-varemærker - sagsøgeren repræsenteret af inhabil advokat - afvisning)
 2011/C 145/47
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Milux Holding SA (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat J. Bojs)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Sag anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. februar 2010 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (R 1116/2009-4) vedrørende ansøgning om registrering ordmærket FERTILITYINVIVO som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Milux Holding SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 161 af 19.6.2010.


text:
31.10.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 402/51
 Sag anlagt den 30. august 2016 — The Logistical Approach mod EUIPO — Idea Groupe (Idealogistic)
 (Sag T-620/16)
 (2016/C 402/60)
 Stævningen affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: The Logistical Approach BV (Uden, Nederlandene) (ved advokat R. Milchior)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: The Logistical Approach BV
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Idealogistic« — registreringsansøgning nr. 12 318 234
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 20. juni 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1435/2015-4)
 Påstande
 —
 Principalt, den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Subsidiært, den anfægtede afgørelse omgøres, for så vidt som den med urette har stadfæstet indsigelsesafdelingens afgørelse om afslag på registrering af varemærke nr. 012318234 for tjenesteydelserne »rådgivning vedrørende logistik, såsom rutevalg, lagerindretning og valg af transportmidler«.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76 i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/14
 Sag anlagt den 24. maj 2013 — CMBG mod Kommissionen og ECB
 (Sag T-290/13)
 (2013/C 226/22)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CMBG Ltd (Tortola, De Britiske Jomfruøer) (ved solicitor C. Paschalides og advokat A. Paschalides)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen og Den Europæiske Centralbank
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning på 1 999 121,60 EUR, med den begrundelse, at de betingelser, som er opstillet i afsnit 1.23 til 1.27 i det aftalememorandum, der blev underskrevet den 26. april 2013 af Cypern og de sagsøgte, indeholder krav, som indebærer en tilstrækkeligt kvalificeret krænkelse af en højere retsregel til beskyttelse af private, nemlig artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og artikel 1 i protokol nr. 1 til den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder.
 —
 De relevante betingelser erklæres ugyldige, og der iværksættes snarest muligt en prøvelse af instrumenterne til finansiel bistand i artikel 14-18 i traktaten om etablering af den Europæiske Stabilitetsmekanisme (ESM-traktaten) i henhold til artikel 19 i lyset af Domstolens dom med henblik på at foretage ændringer for at efterkomme Domstolens dom.
 —
 For så vidt som den erstatning, der er anført i den første påstand, ikke tager højde for det forhold, at de relevante betingelser annullerestilkendes sagsøgeren erstatning for tilsidesættelse af artikel 263 TEUF.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Med det første anbringende gøres det gældende, at de relevante betingelser i aftalememorandummet indeholder krav, som indebærer »en tilstrækkeligt kvalificeret krænkelse af en højere retsregel til beskyttelse af private« (1), idet:
 —
 den nævnte retsregel har forrang, fordi den er indeholdt i chartret og i EMRK
 —
 de sagsøgte i henhold til chartrets artikel 51, stk. 1, og artikel 6, stk. 2, TEU er forpligtede til at respektere og værne om de grundlæggende rettigheder, der er garanteret i chartret og i EMRK, og
 —
 bankindskud er ejendom i den forstand, hvori begrebet er anvendt i chartrets artikel 17 og artikel 1 i protokol nr. 1 til EMRK.
 2)
 Med det andet anbringende gøres det gældende, at de nedenfor nævnte tilsidesættelser samlet set var så indgribende, at de udgjorde følgende tilstrækkeligt kvalificerede krænkelse af en højere retsregel, da:
 —
 der på det tidspunkt, hvor sagsøgeren blev berøvet sit bankindskud, ikke gjaldt nogen »betingelser, der er fastsat ved lov« i EU-retten, som vedrørte berøvelse af bankindskud i strid med chartret og protokollen
 —
 sagsøgeren blev berøvet sit indskud uden »rimelig og rettidig erstatning« i strid med chartrets artikel 17 og artikel 1 i protokol nr. 1 til EMRK
 —
 berøvelse af bankindskud umiddelbart er ulovlig, medmindre det »under iagttagelse af proportionalitetsprincippet [...] er nødvendig[t] og faktisk svarer til mål af almen interesse, der er anerkendt af Unionen, eller et behov for beskyttelse af andres rettigheder og friheder« (2)
 —
 almenvellets konkurrerende interesse i at forebygge panik og en overbelastning af banksystemet på kort og mellemlang sigt ikke blev taget i betragtning ved vurderingen af almenvellets interesse i henhold til chartrets artikel 17 og


text:
protokollens artikel 1
 —
 formålet ikke var at skade eller straffe Cypern, men at gavne Cypern og euroområdet ved at yde stabilitetsstøtte og derved at hjælpe og ikke destabilisere Cyperns finansielle institutioner og økonomiske bæredygtighed, og
 —
 indgrebet i det lovlige formål ikke var forholdsmæssigt, eftersom det egentlige formål med ESM-traktatens artikel 3 var »to mobilise funding and provide stability support under strict conditionality [...] to the benefit of ESM Members which are experiencing or are threatened by severe financial problems, if indispensable to safeguard the euro area as a whole and of its member state« uden at lamme medlemsstatens økonomi.
 3)
 Med det tredje anbringende gøres det gældende, at berøvelsen af sagsøgerens bankindskud ikke var nødvendig eller forholdsmæssig.
 4)
 Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at de sagsøgte i sidste ende er skyld i, at sagsøgeren er blevet berøvet sit bankindskud, da sagsøgerens bankindskud, havde det ikke været for den tilstrækkeligt kvalificerede krænkelse, ville have været omfattet af beskyttelsen af sagsøgerens rettigheder i henhold til chartret og protokollen, hvorfor sagsøgerens tab var tilstrækkeligt direkte og forudsigeligt.
 Med det femte anbringende gøres det gældende, at hvis de ovenstående anbringender tiltrædes, bør de relevante betingelser erklæres ugyldige, uanset at de relevante betingelser var rettet mod Cypern, da sagsøgeren er umiddelbart og individuelt berørt af dem, eftersom de relevante betingelser og den måde, hvorpå de er gennemført, tilsidesætter traktaten og/eller en gennemførelsesretsakt, og/eller da de — for så vidt som det fastslås, at sagsøgeren ulovligt blev berøvet sit bankindlån i strid med artikel 6, stk. 1, TEU — var udtryk for et magtmisbrug.
 (1) Jf. dom af 2.12.1971 i sag 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt mod Rådet, Sml. 1971, s. 275, org.ref. Rec. s. 975).
 (2) Chartret artikel 52, stk. 1.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/29
 Appel iværksat den 4. december 2013 af Melkveebedrijf Overenk BV m.fl. til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 11. september 2013 i sag T-540/11, Melkveebedrijf Overenk BV m.fl. mod Kommissionen
 (Sag C-643/13 P)
 2014/C 52/53
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellanter: Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel BV og M.H.H.M. Moonen (ved advocaten P.E. Mazel og A. van Beelen)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Komissionen
 Appellanterne har nedlagt følgende påstande
 Den appellerede kendelse ophæves og sagen hjemvises til Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Kendelsen skal ophæves, idet der er begået rettergangsfejl, som krænker appellanternes interesser, og idet Retten har tilsidesat EU-retten.


text:
16.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 310/25
 Sag anlagt den 17. oktober 2006 — Majątek Hutniczy mod Kommissionen
 (Sag T-297/06)
 (2006/C 310/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Majątek Hutniczy sp. z o.o. (Częstochowa, Polen) (ved avocats C. Rapin og E. Van den Haute)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Artikel 3 og 4 i Kommissionens beslutning af 5. juli 2005 om den af Polen ydede støtte til Huta Częstochowa S.A. [meddelt under K(2005) 1962] annulleres.
 —
 Subsidiært fastslås, at Polens forpligtelse til at tilbagesøge den i beslutningens artikel 3 nævnte støtte med renter ikke består på tidspunktet for sagsanlægget, og at de nævnte støttebeløb med renter derfor ikke skal betales.
 —
 Mere subsidiært annulleres beslutningens artikel 3, stk. 2, andet afsnit, og spørgsmålet om forrentning hjemvises til Kommissionen til ny afgørelse i overensstemmelse med stævningens bilag A eller enhver udtalelse fra Retten i dommens præmisser.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at betale sagens omkostninger.
 —
 Hvis Retten fastslår, at det er unødvendigt at træffe afgørelse i nærværende sag, tilpligtes Kommissionens at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 6, sammenholdt med artikel 90, litra a), i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved beslutning K(2005) 1962 endelig udg. af 5. juli 2005 (statsstøtte nr. C 20/04, ex. NN 25/04) fandt Kommissionen, at visse former for omstruktureringsstøtte, som Polen har ydet stålproducenten Huta Częstochowa SA, var uforenelige med fællesmarkedet, og krævede støtten tilbagebetalt. Sagsøgeren er en af støttemodtagerens efterfølgere, som inden for rammerne af omstruktureringen af Huta Częstochowa SA har modtaget visse aktiver og passiver fra dette selskab for derefter at blive opkøbt af selskabet Industrial Union of Donbass gennem dennes datterselskab ISD Polska. Sagsøgeren er i den anfægtede beslutning opført blandt de virksomheder, som hæfter solidarisk for tilbagebetalingen af den støtte, som blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand om delvis annullation af beslutningen fremført fire anbringender.
 Sagsøgeren har med det første anbringende gjort gældende, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn med hensyn til de faktiske omstændigheder, der var afgørende for afslutningen af undersøgelsen. Sagsøgeren har gjort gældende, at når der gennemføres et salg af den oprindelige modtager af den uforenelige støttes aktiver, som blev erhvervet af ISD Polska (og Donbass), er det sælgeren af den oprindelige støttemodtager, som bevarer retten til den pågældende støtte, og som skal sikre dens tilbagebetaling. Sagsøgeren har gjort gældende, at en korrekt fastlæggelse af de relevante faktiske omstændigheder i denne sag vedrørende salget af aktiverne i Huta Częstochowa via bl.a. Majątek Hutniczy til ISD Polska (og Donbass) burde have ført Kommissionen til at antage, at støtten på grund af overtagelsen af Huta Częstochowas produktionsmidler til en pris, som svarer til markedsprisen, allerede herigennem burde være tilbagebetalt til sælgeren. Kommissionen har ifølge sagsøgeren tilsidesat pligten til at foretage en omhyggelig og uvildig efterprøvelse af alle de relevante elementer i den foreliggende sag.
 Sagsøgeren har med det andet anbringende gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat tiltrædelsestraktatens protokol nr.


text:
8 om strukturomlægning af den polske stålindustri (1) ved at fortolke visse af dens bestemmelser helt bogstaveligt, men som ifølge sagsøgeren burde have været fortolket i lyset af de mål, der forfølges, og i betragtning af de omstændigheder, hvorunder traktaten blev vedtaget. Denne angiveligt urigtige fortolkning foranledigede Kommissionen til ved sin beslutning at kræve tilbagebetaling af den statsstøtte, som inden vedtagelsen af protokol nr. 8 blev modtaget af virksomheder, der ikke er opført i bilag 1, som udpeger otte virksomheder, som kan modtage støtte fra Polen som en undtagelse til artikel 87 EF og 88 EF. Sagsøgeren har ligeledes anført, at for så vidt som protokol nr. 8 ikke udtrykkeligt angiver at have tilbagevirkende kraft for en præcis periode, udgør Kommissionens fortolkning en tilsidesættelse af flere generelle principper, såsom princippet om forbud mod tilbagevirkende kraft og retssikkerhedsprincippet. Sagsøgeren har gjort gældende, at en korrekt fortolkning af protokol nr. 8 ikke giver Kommissionen bemyndigelse til at kræve tilbagesøgning af statsstøtte, som er modtaget før protokollens vedtagelse af selskaber, som ikke er opført i bilag 1. Sagsøgeren har konkluderet, at Kommissionen ved på denne måde at handle uden retligt grundlag har foretaget et indgreb i andre fællesskabsinstitutioners kompetence rationae temporis.
 Det tredje anbringende, som er gjort gældende subsidiært i tilfælde af at Retten fastslår, at Kommissionen har fastlagt de faktiske omstændigheder og fortolket protokol nr. 8 korrekt, vedrører en tilsidesættelse af artikel 14, stk. 1, i forordning nr. 659/1999 (2). Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede beslutning om tilbagesøgning af støtten har tilsidesat princippet om ligebehandling, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og retssikkerhedsprincippet.
 Sagsøgeren har med det fjerde anbringende til støtte for sin subsidiære påstand om annullation af den anfægtede beslutnings artikel 3 ,stk. 2, andet afsnit, gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat forordning nr. 794/2004 (3) ved beregningen af den rente, som skal anvendes ved tilbagesøgningen af den i den foreliggende sag omhandlede støtte.
 (1) EUT 2003 L 236, s. 948.
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, EFT L 83, s. 1.
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21.4.2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, EUT L 140, s. 1.


text:
Nr. C 166/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 . 5 . 97
 vedtægtens artikel 31 , stk . 2, har Kommissionen tilsi Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 desat sin omsorgspligt og handlet i strid med god for
 valtningsskik . — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 Sag anlagt den 7. april 1997 af Henri Jacobs mod Kom relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 missionen for De Europæiske Fællesskaber af sagsøgerens klage .
 (Sag T- 8 8/97)
 ( 97/C 166/48 ) — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 ger.
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 De Europæiske Fællesskaber af Henri Jacobs, Steenokker søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 zeel ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og T-l 6/9 7 (').
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 30, rue de Cessange. (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 20 . juni
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning Sag anlagt den 7. april 1997 af Martine Frix mod Kom
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved missionen for De Europæiske Fællesskaber
 tægtens artikel 31 , stk . 2, burde bringes i anvendelse . ( Sag T-90/97)
 ( 97/C 166/50 )
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning (Processprog: fransk)
 af sagsøgerens klage .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 ger. De Europæiske Fællesskaber af Martine Frix, Rosières
 ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL,
 30, rue de Cessange.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 T-16/97 ( 1 ).
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juli
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27. 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2, burde bringes i anvendelse .
 — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 Sag anlagt den 7. april 1997 af Mikael Barfod mod Kom af sagsøgerens klage .
 missionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-89/97)
 — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 ger.
 ( 97/C 166/49 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter


text:
svarer til
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 der den 7. april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for T-16/97 (').
 De Europæiske Fællesskaber af Mikael Barfod, Rhode-
 saint-Genèse ( Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst, Bru I 1 ) EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27 .
 xelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire
 Myson SARL, 30, rue de Cessange .


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/20
 Sag anlagt den 23. september 2011 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-500/11)
 2011/C 355/37
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved advokaterne T. Henze og K. Petersen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse K(2011) 4922 endelig af 13. juli 2011 i statsstøttesag N 438/2010 K(2011) annulleres, for så vidt som den erklærer, at hele programmet for efterstillede lån er omfattet af Kommissionens forordning (EF) nr. 1998/2006 af 15. december 2006 om anvendelse af traktatens artikel 87 og 88 på de minimis-støtte.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsen i sin helhed.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålet er rettet mod Kommissionens afgørelse vedrørende WACHSTUM, der er et program for efterstillede lån for virksomheder med kreditvurdering i Sachsen-Anhalt, for så vidt som den erklærer, at hele programmet for efterstillede lån er omfattet af forordning (EF) nr. 1998/2006 (1).
 Med søgsmålet kritiseres Kommissionens opfattelse, hvorefter det allerede på grund af den blotte omstændighed, at lånene ydes af et kreditinstitut, må antages, at de ikke ydes på normale markedsvilkår, og at de således skal opfylde betingelserne i de minimis-forordningen.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort tre anbringender gældende.
 1)
 Første anbringende: Tilsidesættelse af artikel 107 TEUF, sammenholdt med artikel 1 og 2 i forordning nr. 1998/2006, ved fejlagtig bekræftelse af eller den blotte påstand om en fordel
 Kommissionens erklæring om, at foranstaltningen falder ind under de minimis-forordningen, er materielt forkert. Låneprogrammets adressater får ingen fordele i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF, således at hovedformålet med låneprogrammet allerede derfor ikke kan anses for støtte.
 —
 Kommissionen kan ikke ud fra den blotte omstændighed, at lånene ydes af et kreditinstitut, udlede, at der foreligger en fordel. Særligt ved lån kommer det an på lånebetingelserne. Ved vurderingen af, om der er tale om en fordel, må der tages hensyn til den forlangte rentesats, sikkerheden for lånet, samt helhedssituationen for den virksomhed, som lånet ydes til. Det skal undersøges, om en privatinvestor ville have kunnet få et sammenligneligt lån til den aftalte rentesats og den herfor stillede sikkerhed.
 —
 I henhold til Kommissionens hidtidige afgørelsespraksis blev indikatorerne ved efterstillede lån ved hjælp af den såkaldte Brandenburg-metode på grundlag af Kommissionens referencesatsmeddelelse fastlagt således, at der ikke ville foreligge en fordel i henhold til artikel 107, stk. 1, TEUF. Kommissionen har pludselig fraveget denne afgørelsespraksis og tager kun lånyders egenskab af kreditinstitut i betragtning. Denne omstændighed er dog fuldstændig uegnet som indikator, idet også kreditinstitutter kan handle på normale markedsvilkår.
 2)
 Andet anbringende: Tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at begrundelsespligten i henhold til artikel 296 TEUF er tilsidesat, idet Kommissionen kun er fremkommet med generelle formodninger og udledninger, men imidlertid ikke har oplyst, hvorfor lånebetingelserne ikke er på normale markedsvilkår, og hvorfor Kommissionen pludselig afviger fra sin hidtidige afgørelsespraksis.
 3)
 Tredje anbringende: Tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet i dets forskellige former
 Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at kontradiktionsprincippet i dets forskellige former er tilsidesat, idet Kommissionen


text:
20.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 97/17
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ved Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 bødens fastsættelse ikke har taget hensyn til de pågældende
 virksomheders størrelse, og at den har pålagt sagsøgeren to
 særskilte bøder i sagerne »Citronsyre« og »Natriumgluconat«(1), — Kommissionens beslutning K(2001) 3693 endelig udg. (i
 skønt de to pågældende produkter hører til samme produktfa- sag COMP/E-1/37.919 (tidligere 37.391) — Gebyrer i
 milie og burde have været behandlet under ét. Sagsøgeren har forbindelse med veksling af eurozonevalutaer — Tysk-
 anført, at den bøde, der er pålagt sagsøgeren, er fastsat land) af 11. december 2001 annulleres, for så vidt den
 uforholdsmæssigt højt, og at Kommissionen har anvendt den vedrører sagsøgeren.
 maksimale grænse på 10 % efter artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17/62 på sammenlignelige faktiske omstændigheder på
 forskellig måde, hvilket har ført til, at sagsøgeren stilles — Subisidiært, ophæves den bøde, sagsøgeren er blevet
 betydeligt ringere. Denne fremgangsmåde er en tilsidesættelse pålagt, mere subisidiært nedsættes den.
 af proportionalitetsprincippet, af Kommissionens retnings-
 linjer og af dens egen praksis. Derudover fører denne metode
 til, at små og mellemstore virksomheder stilles ringere, og at — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 den almindelige lighedsgrundsætning samt princippet om
 individuel bødefastsættelse tilsidesættes.
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 afslået ved bødefastsættelsen at tage i betragtning, at der
 allerede er pålagt bøder i USA og Canada på grund af de
 samme faktiske forhold, hvilket er udtryk for et fejlskøn.
 Sagsøgeren har anlagt sag til prøvelse af Kommissionens
 beslutning K(2001) 3693 endelig udg. af 11. december 2001
 Endelig anfører sagsøgeren, at selskabets ret til at blive hørt er om en procedure i henhold til artikel 81 EF i sag COMP/
 tilsidesat, fordi Kommissionen ikke har givet det adgang til E-1/37.919 (tidligere 37.391) — Gebyrer i forbindelse med
 hele undersøgelsesmaterialet. På grund af den lange sagsbe- veksling af eurozonevalutaer — Tyskland.
 handlingstid bliver virksomhedens lovlige vækst desuden til en
 byrde for denne, fordi den også udvider grænserne for det
 mulige bødebeløb. Derudover bliver sagsøgeren på grund af
 den langsomme sagsbehandling omfattet af Kommissionens Den anfægtede beslutning af 11. december 2001, som blev
 nyere, væsentligt skærpede bødepraksis. forkyndt for sagsøgeren i Hamburg, Tyskland, den 19. decem-
 ber 2001, er retsstridig.
 (1) Jf. Kommissionens beslutning K(2001) 2931, endelig udg. af
 2.10.2001, som sagsøgeren anfægter i sag T-312/01 (Jungbunz-
 lauer AG mod Kommissionen, endnu ikke offentliggjort).
 Ved beslutningen tilsidesættes EF-traktaten og gennemførelses-
 bestemmelserne hertil (EF-traktatens artikel 230, stk. 2), og
 den bør derfor annulleres. Kommissionen har lagt urigtige
 faktiske omstændigheder til grund for sin beslutning. Sagsøge-
 ren deltog kun ved et rent tilfælde i det afgørende møde
 mellem valutahandlerne den 15. oktober 1997.
 Sag anlagt den 28. februar 2002 af Vereins- und Westbank Mødet mellem valutahandlerne opfylder ikke betingelserne for
 AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber at være udtryk for en konkurrencebegrænsende aftale i henhold
 til EF-traktatens artikel 81. Kommissionens fastslåelse af det
 modsatte beror på en utilstrækkelig og forudindtaget sagsbe-
 (Sag T-54/02)
 handling samt på en


text:
klart urigtig bevisvurdering.
 (2002/C 97/31)
 Den administrative procedure er ikke forløbet forskriftsmæs-
 (Processprog: tysk) sigt i henhold til fællesskabsretten, da sagsøgerens ret til
 kontradiktion, ret til at blive hørt samt ret til aktindsigt er
 tilsidesat.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Vereins- und Westbank AG, Endvidere lider beslutningen af væsentlige formelle mangler,
 Hamburg, ved Rechtsanwälte Josef Lothar Schulte, Michael jf. EF-traktatens artikel 230, stk. 2. Sagsøgeren finder navnlig,
 Ewen og Alexandra Neus. at beslutningen ikke er tilstrækkelig begrundet.
 ---pagebreak--- C 97/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.4.2002
 Kommissionen har overskredet grænserne for sin skønsbeføjel- Sagsøgeren har til støtte for sit søgsmål fremført følgende:
 se, jf. EF-traktatens artikel 230, stk. 2. Formålet med Kommis-
 sionens fremgangsmåde var ikke at imødegå tilsidesættelser af — Tilsidesættelse af artikel 11, stk. 2, i vedtægtens bilag VIII.
 konkurrencereglerne, men at få sænket valutavekslingsgeby-
 rerne. — Tilsidesættelse af de almindelige gennemførelsesbestem-
 melser til artikel 11, stk. 2, i vedtægtens bilag VIII.
 Størrelsen af den pålagte bøde er også ulovlig. Kommissionen — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet og forbuddet
 har ikke anvendt principperne for fastsættelse af bøder korrekt. mod forskelsbehandling.
 Sag anlagt den 1. marts 2002 af Léopold Radauer mod
 Rådet for Den Europæiske Union
 Sag anlagt den 25. februar 2002 af Peter Finch mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Sag T-67/02)
 (Sag T-55/02) (2002/C 97/33)
 (2002/C 97/32) (Processprog: fransk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 1. marts 2002 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Léopold Radauer, Bruxelles, ved avocats Georges
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Vandersanden og Laure Levi.
 den 25. februar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Peter Finch, Luxembourg, ved
 avocat Jean-Noël Louis, og med valgt adresse i Luxembourg. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af sagsøgtes afgørelse af 17. april 2001,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: hvorved de pensionsgivende tjenesteår, der skal medreg-
 nes ved sagsøgerens fællesskabspension, fastsættes til 3 år,
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om godskriv- 10 måneder og 10 dage efter sagsøgerens overførelse af
 ning af tjenesteår, der skal medregnes ved anvendelsen af de pensionsrettigheder, han havde erhvervet i Østrig
 artikel 11, stk. 2, i vedtægtens bilag VIII, efter overførel- inden hans tiltrædelse i De Europæiske Fællesskabers
 sen til Fællesskabets pensionsordning af de pensionsrettig- tjeneste, og om fornødent annullation af afslaget fra Rådet
 heder, sagsøgeren har erhvervet inden hans tiltrædelse. for Den Europæiske Union af 15. november 2001 på
 sagsøgerens klage af 17. juli 2001.
 — Sagsøgte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
 — Sagsøgtes tilpligtes på ændret retligt grundlag af foretage
 en ny korrekt fastsættelse af de pensionsgivende tjene-
 steår, der skal tages i betragtning ved sagsøgerens fælles-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter skabspension efter overførelse af hans pensionsrettighe-
 der fra Østrig.
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved den sagsøgte institution,
 og som inden tiltrædelsen af tjenesten havde arbejdet i — Sagsøgte tilpligtes at afholde samtlige sagens


text:
omkost-
 Frankrig, i Belgien og i Nederlandene, og dér erhvervet ninger
 pensionsrettigheder under disse landes forskellige pensionsord-
 ninger, bestrider den beregning af godskrivning af pensionsgi-
 vende tjenesteår, der er indeholdt i den anfægtede afgørelse, og Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 som vedrører godskrivning af alle hans overførte rettigheder.
 Sagsøgeren har konkret bestridt den omstændighed, at ansæt- Sagsøgeren har alene fremført et anbringende, som er identisk
 telsesmyndigheden har foretaget beregningen fra den dato, med anbringendet i sag T-204/01, Maria-Luise Lindorfer
 hvor han blev fastansat, og ikke fra datoen for hans tiltrædelse mod Rådet for De Europæiske Fællesskaber (EFT C 317 af
 af tjenesten. 10.11.2001, s. 32).


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/12
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 26. november 2009 — Romana Slanina mod Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof, Østrig)
 (Sag C-363/08) (1)
 (Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - børnetilskud - afslag - statsborger i en medlemsstat boende med sin datter i en anden medlemsstat, idet barnets far arbejder på den første medlemsstats område)
 2010/C 24/18
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Romana Slanina
 Sagsøgt: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Verwaltungsgerichtshof — fortolkning af artikel 73 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT L 149, s. 2) — national lovgivning, hvorefter der ydes børnetilskud (Familienbeihilfe) til personer, der forsørger et barn, såfremt de er bosat på det nationale område — afslag på ydelsen meddelt til en statsborger i det pågældende land, der har bosat sig i en anden medlemsstat, idet barnets far fortsat er bosat på det nationale område og er erhvervsmæssigt beskæftiget dér
 Konklusion
 1)
 Artikel 73 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, skal fortolkes således, at en fraskilt person, der oppebar børnetilskud fra den kompetente institution i den medlemsstat, hvor hun boede, og hvor hendes tidligere ægtefælle fortsat bor og arbejder, bevarer retten til disse tilskud til sit barn, forudsat at barnet anerkendes som »familiemedlem« til den tidligere ægtefælle i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordningens artikel 1, litra f), nr. i), selv om hun forlader denne stat for at bosætte sig sammen med sit barn i en anden medlemsstat, hvor hun ikke arbejder, og selv om nævnte tidligere ægtefælle ville kunne oppebære de pågældende tilskud i dennes bopælsmedlemsstat.
 2)
 Den omstændighed, at en person, der befinder sig i en situation som den, hvori sagsøgeren i hovedsagen befinder sig, udøver erhvervsmæssig beskæftigelse i sin bopælsmedlemsstat, hvilken beskæftigelse rent faktisk giver ret til børnetilskud, bevirker, at retten til børnetilskud udbetalt efter bestemmelserne i den medlemsstat, på hvis område denne persons tidligere ægtefælle er erhvervsmæssigt beskæftiget, i henhold til artikel 76 i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 118/97, stilles i bero i et omfang svarende til det beløb, der er fastsat i lovgivningen i vedkommendes bopælsmedlemsstat.
 (1) EUT C 285 af 8.11.2008.


text:
Nr . C 77/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16 . 3 . 96
 For så vidt angår forordning ( EF ) nr. 2565/95 , som påstås nen, at den nye aftale, der løber fra 1995 til 1998 , ikke
 annulleret, har sagsøgerne for det første anført, at den ikke indeholder statsstøtte .
 opfylder de begrundelseskrav, der er fastsat i EF-traktatens
 artikel 190, og for det andet, at der er tale om en Sagsøgeren anfører for det første, at Kommissionen har
 tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 155 , idet Kommissio tilsidesat klagerens ret til kontradiktion, idet den har
 nen, som skal påse, at fællesskabslovgivningen overholdes, besluttet at indstille proceduren i henhold til artikel 93 ,
 med viden om, at forordning nr. 1671 /95 var retsstridig, stk . 2 , uden forinden at have givet selskabet lejlighed til at
 ikke burde have udstedt en forordning til gennemførelse af fremsætte sine bemærkninger. Selskabet er ikke på noget
 den.
 tidspunkt under sagens behandling blevet gjort bekendt
 med, at der var forhandlet og indgået en ny aftale mellem de
 (') EFT nr . C 315 af 25 . 11 . 1995 , s . 22 . spanske myndigheder og Ferries Golfo de Vizcaya, og
 selskabet har derfor heller ikke kendskab til aftalens
 indhold . Selskabet har af denne grund ikke kunnet frem
 sætte sine bemærkninger til den nye aftale .
 Det er endvidere sagsøgerens opfattelse, at den anfægtede
 beslutning ikke er i overensstemmelse med begrundelses
 pligten i EF-traktatens artikel 190 , idet det ikke fremgår af
 beslutningen, af hvilke grunde Kommissionen er nået frem
 Sag anlagt den 1 . februar 1996 af selskabet Bretagne
 til den konklusion, at den nye aftale ikke indeholder
 Angleterre Irlande ( BAI) mod Kommissionen for De
 statsstøtte, og Fællesskabets retsinstanser vil derfor heller
 Europæiske Fællesskaber ikke kunne udøve deres kontrolfunktion . Ud over en klart
 ( Sag T-14/96 ) utilstrækkelig begrundelse indeholder beslutningen også
 ( 96/C 77/38 ) åbenbare fejl .
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Ferries Golfo de
 (Processprog: fransk) Vizcaya favoriseres ved den aftale, som er indgået med
 Kommissionens indforståelse , idet der enten er tale om en
 spansk eller baskisk virksomhed eller en virksomhed med
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der hjemsted i Spanien eller i Baskerlandet. Kommissionen har
 den 1 . februar 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De ved at acceptere og godkende en sådan forskelsbehandling
 Europæiske Fællesskaber af selskabet Bretagne Angleterre tilsidesat EF-traktatens artikel 6 , jf. artikel 3 , litra f), og
 Irlande ( BAI ), Roscoff ( Frankrig ), ved advokat Jean-Michel artikel 92 , stk . 1 , uanset hvilken begrænsning i den frie
 Payre, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos udveksling af tjenesteydelser aftalen måtte medføre .
 advokat Aloyse May, 31 , Grand-rue .
 Endelig anfører sagsøgeren, at EF-traktatens artikel 92,
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: stk. 1 , er tilsidesat, idet de spanske myndigheders køb af et
 betydeligt antal billetter hos Ferries Golfo de Vizcaya
 indebærer en styrkelse af selskabets stilling, og


text:
i modsætning
 — Kommissionens beslutning i sag C 32/93 offentliggjort i til, hvad der anføres i beslutningen, er det uden betydning,
 De Europæiske Fællesskabers Tidende af 1 . december om selskabets færgedrift er rentabel .
 1995 (C 321 , s . 4 ) annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 ger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sag anlagt den 1 . februar 1996 af Lino Liao mod Rådet for
 Sagsøgeren, der er et fransk rederi , har i mange år drevet Den Europæiske Union
 færgefart mellem Plymouth ( England ) og Santander ( Spa ( Sag T-15/96 )
 nien ). Selskabet anfører, at det den 21 . september 1992 ( 96/C 77/39 )
 indgav en klage til Kommissionen over en aftale mellem på
 den ene side rederiet Ferries Golfo de Vizcaya SA og på den
 anden side provinsrådet i Bizkaia og den baskiske lokalre (Processprog: fransk)
 gerings ministerium for handel og turisme. Kommissionen
 besluttede at indlede proceduren i henhold til EF-traktatens
 artikel 93 , stk . 2, idet det på grund af forskellige elementer i Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 aftalen var Kommissionens indtryk, at der kunne være tale den 1 . februar 1996 anlagt sag mod Rådet for Den
 om statsstøtte . Efter indledningen af proceduren blev den Europæiske Union af Lino Liao, Bruxelles, ved advokaterne
 omhandlede aftale suspenderet, og der blev indgået en ny Pierre-Paul van Gehuchten og Constantin Nikis, Bruxelles,
 aftale mellem Ferries Golfo de Vizcaya og provinsrådet i og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis
 Bizkaia . Ved den anfægtede beslutning fandt Kommissio Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/98
 Personalerettens kendelse (enedommer) af 18. december 2015 — De Nicola mod EIB
 (Sag F-128/11) (1)
 ((Personalesag - ansatte ved EIB - bedømmelse - bedømmelsesrapport 2010 - anfægtelse - interne procedure - betingelser - ophævelse af sagen - søgsmål - søgsmålsinteresse - ingen - rimelig frist - manglende overholdelse - åbenbart afvisningsgrundlag))
 (2016/C 048/112)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Carlo De Nicola (Strassen, Luxembourg) (ved advokat L. Isola)
 Sagsøgt: Den Europæiske Investeringsbank (ved G. Nuvoli og T. Gilliams, som befuldmægtigede, og advokat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 For det første påstand om annullation af EIB’s e-mails og afgørelser vedrørende den administrative procedure i forbindelse med bedømmelsen af sagsøgerens fortjenester i 2010, for det andet om annullation af den afgørelse, hvorved præsidenten for EIB afviste at indlede forligsproceduren for Forligsudvalget, for det tredje om annullation af sagsøgerens bedømmelsesrapport for 2010, for så vidt som han ikke tillægges bedømmelsen »exceptional performance« eller »very good performance«, og han ikke indstilles til forfremmelse til kategori D, og endelig en påstand om at EIB tilpligtes at betale erstatning for det lidte økonomiske og ikke-økonomiske tab
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Carlo De Nicola bærer sine egne omkostninger og betaler Den Europæiske Investeringsbanks omkostninger.
 (1) EUT C af d. 3.3.2012, s. 21.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/24
 Sag anlagt den 16. februar 2017 — Steinhoff m.fl. mod ECB
 (Sag T-107/17)
 (2017/C 129/37)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Frank Steinhoff (Hamburg, Tyskland), Ewald Filbry (Dortmund, Tyskland), Vereinigte Raiffeisenbanken Gräfenberg-Forchheim-Eschenau-Heroldsberg eG (Gräfenberg, Tyskland), Werner Bäcker (Rodgau, Tyskland) og EMB Consulting SE (Mühltal, Tyskland) (ved advokat O. Hoepner)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank
 Sagsøgernes påstande
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale følgende beløb med tillæg af renter på fem procentpoint over den gældende basisrentesats fra sagens anlæggelse:
 —
 til sagsøger 1: 314 000 EUR
 —
 til sagsøger 2: 54 950 EUR
 —
 til sagsøger 3: 2 355 000 EUR
 —
 til sagsøger 4: 303 795 EUR
 —
 til sagsøger 5: 750 460 EUR.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med det foreliggende erstatningssøgsmål gør sagsøgerne gældende, at sagsøgte har tilsidesat sine forpligtelser ved i sin udtalelse af 17. februar 2012 om værdipapirer, som er udstedt af eller garanteres af den græske stat (CON/2012/12), at undlade at gøre opmærksom på ulovligheden af den påtænkte omlægning af den græske offentlige gæld ved en tvungen ombytning i henhold til lov nr. 4050/2012.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om undladelse af at påpege, at den tvungne omlægning henset til princippet om pacta sunt servanda var ulovlig, da ændringsklausuler ikke gyldigt kan indsættes i eksisterende statsobligationer.
 2.
 Andet anbringende om undladelse af fastslå, at det påtænkte græske lovforslag, som foreskrev en tvungen ombytning, uden at der i selve loven fastsattes en passende erstatning, indebar ekspropriation, hvilket er i strid med artikel 17, stk. 1, andet punktum, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 3.
 Tredje anbringende om undladelse af at påpege en tilsidesættelse af artikel 63 TEUF.
 4.
 Fjerde anbringende om undladelse af at påpege en tilsidesættelse af artikel 124 TEUF.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/56
 Sag anlagt den 23. december 2005 — Merglova mod Kommissionen
 (Sag F-129/05)
 (2006/C 60/104)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Eva Merglova (Bruxelles, Belgien) (ved avocats S. Rodrigues og Y. Minatchy)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 15. september 2005 om afslag på sagsøgerens klage.
 —
 Der foretages en ny klassificering af sagsøgerens lønklasse til lønklasse C*3 eller C*2, med tilbagevirkende kraft fra den 1. maj 2004.
 —
 Subsidiært anmodes Kommissionen om at anerkende, at sagsøgeren er forfremmelsesværdig til lønklasse C*3 eller C*2 i forbindelse med næste forfremmelsesår, og Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, sagsøgeren har lidt som følge af ikke at været blevet indplaceret i lønklasse C*2 eller C*3 fra den 1. maj 2004.
 —
 Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen og som blev ansat efter ændringen af vedtægten, men opført på reservelisten efter en udvælgelsesprøve offentliggjort før nævnte reform, har anført, at artikel 2 i vedtægtens bilag XIII, i henhold til hvilken hun blev indplaceret i lønklasse C*1, er ulovlig.
 Sagsøgeren har til støtte for ulovlighedsindsigelsen først anført, at der er sket tilsidesættelse af princippet om ækvivalens mellem den tidligere og den nye karrierestruktur, et princip, der er stadfæstet i vedtægtens artikel 6. Sagsøgerens karriere forsinkes som følge af hendes indplacering i lønklasse C*1.
 Sagsøgeren er ligeledes af den opfattelse, at hun er blevet genstand for en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet i forhold til hendes kolleger i lønklasse C4 eller C5, som er blevet forfremmet før den 1. maj 2004.
 Sagsøgeren har endelig anført, at der er sket tilsidesættelse af den berettigede forventning, hun var blevet bibragt hvad angår den omstændighed, at den nye karrierestruktur ikke ville medføre en forringelse af hendes arbejdsvilkår, at hendes velerhvervede rettigheder er tilsidesat, samt at der foreligger magtfordrejning.


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/46
 Sag anlagt den 20. april 2015 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-57/15)
 (2015/C 213/75)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om, at det fastslås, at artikel 9 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten af 3. marts 2011 ulovlig, og påstand om annullation af afgørelsen om stadfæstelse af overførslen af sagsøgerens pensionsrettigheder til EU-institutionernes pensionsordning, i medfør af de nye almindelige gennemførelsesbestemmelser.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at artikel 9 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten er ulovlig.
 —
 Annullation af afgørelsen af 18. september 2014 om at godskrive de pensionsrettigheder, som sagsøgeren har erhvervet før sin tiltrædelse af tjenesten, i forbindelse med overførslen af disse til EU-institutionernes pensionsordning, i medfør af de almindelige gennemførelsesbestemmelser til artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten af 3. marts 2011.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/17
 Rettens dom af 20. marts 2013 — Andersen mod Kommissionen
 (Sag T-92/11) (1)
 (Statsstøtte - støtte ydet af de danske myndigheder til den offentlige virksomhed DSB - kontrakter om offentlig trafikbetjening inden for personbefordring med jernbane mellem København og Ystad - afgørelse, hvorved støtten på visse betingelser erklæres forenelig med det indre marked - tidsmæssig anvendelse af materielle retsregler)
 2013/C 129/33
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Jørgen Andersen (Ballerup, Danmark) (ved advokaterne M. Nissen, G. van de Walle de Ghelcke og J. Rivas Andrés)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og L. Armati, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Kongeriget Danmark (ved C. Vang, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne K. Lundgaard Hansen og R. Holdgaard) og Danske Statsbaner (DSB) (København, Danmark) (ved advokaterne S. Kalsmose-Hjelmborg og M. Honoré)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens afgørelse 2011/3/EU af 24. februar 2010 vedrørende kontrakter om offentlig trafikbetjening mellem Transportministeriet og Danske Statsbaner (DSB) (sag C 41/08 (ex NN 35/08)) (EUT 2011 L 7, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Artikel 1, stk. 1, i Kommissionens afgørelse 2011/3/EU af 24. februar 2010 vedrørende kontrakter om offentlig trafikbetjening mellem Transportministeriet og Danske Statsbaner (DSB) (sag C 41/08 (ex NN 35/08)) annulleres.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de af Jørgen Andersen afholdte omkostninger, bortset fra omkostningerne i forbindelse med interventionerne i sagen.
 3)
 Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger og betaler de af Jørgen Andersen afholdte omkostninger i forbindelse med dets intervention i sagen.
 4)
 De Danske Statsbaner (DSB) bærer deres egne omkostninger og betaler de af Jørgen Andersen afholdte omkostninger i forbindelse med deres intervention i sagen.
 (1) EUT C 103 af 2.4.2011.


text:
29.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 289/13
 3. Hvis et af de foregående spørgsmål besvares bekræftende, foranstaltninger, som Irland har truffet, i sin helhedsvurdering
 er fællesskabsretten da til hinder for regler om procesom- med henblik på i givet fald at stille forslag om fællesskabsforan-
 kostninger som de foreliggende, hvorefter i princippet staltninger vedrørende de minimumskvalifikationer, som per-
 kun en begrænset del af procesomkostningerne erstattes, sonalet skal være i besiddelse af.
 når en national domstol giver en borger medhold på
 grund af en medlemsstats tilsidesættelse af fællesskabs-
 retten?
 Kommissionen er endvidere af den opfattelse, at Irland har
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til forordningens arti-
 kel 17, stk. 2. Irland har ikke fastsat krav til de minimumskvali-
 fikationer, som det personale, der skal træffe alle praktisk
 gennemførlige sikkerhedsforanstaltninger for at undgå og
 minimere udsivning af methylbromid fra desinfektionsanlæg
 og aktiviteter, hvor metalbromid anvendes, skal være i besiddel-
 se af. Kommissionen har heller ikke i den henseende modtaget
 Sag anlagt den 29. september 2003 af Kommissionen for nogen oplysninger, der viser, at Irland har truffet de nødvendi-
 De Europæiske Fællesskaber mod Irland ge sikkerhedsforanstaltninger.
 (Sag C-406/03)
 (1) EFT L 244 af 29.9.2000, s. 1.
 (2003/C 289/25)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 29. sep-
 tember 2003 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ved U. Wölker og M. Shotter, som
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 16. september 2003 af Landgericht Koblenz
 i handelsregistersagen vedrørende selskabet SEVIC Sy-
 — Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i stems Aktiengesellschaft
 henhold til artikel 16, stk. 5 og 6, og artikel 17, stk. 1 og
 2, i forordning (EF) nr. 2037/2000 om stoffer, der
 nedbryder ozonlaget (1), idet Irland ikke har indsendt
 meddelelser, som omhandlet i forordningens artikel 16, (Sag C-411/03)
 stk. 5 og 6, og artikel 17, stk. 1, og idet Irland ikke i
 henhold til forordningens artikel 17, stk. 2, har truffet
 alle praktisk gennemførlige sikkerhedsforanstaltninger (2003/C 289/26)
 for at undgå og minimere udsivning af methylbromid og
 ikke har fastsat krav til de minimumskvalifikationer, som
 personalet skal være i besiddelse af.
 — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. Ved kendelse afsagt den 16. september 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 2. oktober 2003, har Landge-
 richt Koblenz i handelsregistersagen vedrørende selskabet
 SEVIC Systems Aktiengesellschaft forelagt De Europæiske
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:
 Kommissionen har indtil den fastsatte dato, den 31. december
 2001, ikke modtaget nogen oplysninger fra Irland vedrørende
 mængden af ozonlagsnedbrydende stoffer, der er genvundne, Skal artikel 43 og 48 EF fortolkes således, at det er i strid med
 etableringsfriheden for selskaber at nægte et udenlandsk
 regenererede, genanvendte og destruerede. Indtil dette tids-
 europæisk selskab at få registreret dets tilsigtede fusion med et
 punkt modtog den heller ikke de andre krævede detaljerede
 oplysninger, der skulle meddeles den i henhold til forordnin- tysk selskab i det tyske handelsregister i henhold


text:
til §§ 16 ff. i
 gens artikel 16, stk. 5 og 6, og artikel 17, stk. 1. Da den ikke Umwandlungsgesetz (lov om omdannelse af selskaber, herefter
 »UmwG«), fordi UmwG’s § 1, stk. 1, nr. 1, kun hjemler
 har modtaget disse oplysninger, er der efter Kommissionens
 opfattelse risiko for, at Irlands bestræbelser på at begrænse omdannelse af juridiske personer med hjemsted i Tyskland?
 ozonlagsnedbrydende stoffer ikke opfylder forordningens krav,
 da Kommissionen er blevet frataget et middel til at kontrollere
 opfyldelsen. Kommissionen er også forhindret i at medtage de


text:
15.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 315/25
 Begæring om udtalelse fremsat af Republikken Malta i medfør af artikel 218, stk. 11, TEUF
 (Udtalelse 1/14)
 2014/C 315/37
 Processprog: alle officielle sprog
 Den part, som anmoder om udtalelsen
 Republikken Malta (ved A. Buhagiar og P. Grech, som befuldmægtigede)
 Spørgsmål til Domstolen
 Er Europarådets Draft Convention against the Manipulation of Sports Competitions, for så vidt som konventionsudkastet regulerer sportsvæddemål og i artikel 3, stk. 5, litra a), definerer »illegal sports betting« som »all sports betting activity whose type or operator is not allowed under the applicable law of the jurisdiction where the consumer is located«, sammenholdt med konventionsudkastets artikel 9 og 11, der omhandler således defineret »illegal sports betting«, forenelig med traktaterne, navnlig artikel 18 TEUF, 49 TEUF og 56 TEUF?


text:
23.7.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 182/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 14. april 2005 af tribunale des affaires de sécurité sociale de Longwy i sagen Fabien Nemec mod Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est
 (Sag C-205/05)
 (2005/C 182/52)
 Processprog: fransk
 Ved kendelse afsagt den 14. april 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 11. maj 2005, har tribunale des affaires de sécurité sociale se Longwy i sagen Fabien Nemec mod Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Har C.R.A.M. med skadevirkning for Fabian Nemec truffet en beslutning, der udgør en hindring for den frie bevægelighed i 39 EF, en tilsidesættelse af forordning (EF) nr. 883/2004 (1) eller en tilsidesættelse af artikel 15 i forordning nr. 574/72 (2), da den nægtede at tage hensyn til den af Fabian Nemec i Belgien modtagne løn ved beregning af ydelsen til asbestarbejdere, som han blev tildelt i henhold til artikel 41 i lov nr. 98-1194 af 23. december 1998 med støtte i bestemmelserne i artikel 2 i anordning om gennemførelse af lov nr. 99-247 af 29. marts 1999 og af cirkulære 2SS/4B/99 nr. 332 af 9. juni 1999, idet denne løn ikke udløste betaling af bidrag i henhold til artikel L 242-1 i den franske Code de la Sécurité Sociale?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EFT L 166, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21.3.1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, som flytter inden for Fællesskabet (EFT 1972 I, s. 149).


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/13
 Sag anlagt den 22. december 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-571/08)
 (2009/C 55/21)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved W. Mölls og L. Pignataro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59/EF (1), idet den har fastsat en mindstepris for cigaretter samt en frist på 120 dage til godkendelse af en prisændring for forarbejdet tobak.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Om minimumsprisen
 Kommissionen har gjort gældende, at Den Italienske Republik har tilsidesat artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59/EF (og artikel 5 i direktiv 72/464/EØF (2), som artikel 9, stk. 1, erstatter, og som i det væsentlige er identisk med artikel 5). Med denne bestemmelse indføres princippet om, at fabrikanter og importører frit fastsætter de maksimale detailsalgspriser. Ifølge nævnte princip kan medlemsstaterne ikke henvise til »kontrol med prisniveauet«, »overholdelse af fastsatte priser« eller til fastsættelse af en skala for detailsalgspriser i henhold til artikel 9, stk. 2, i direktiv 95/59/EF som begrundelse for en skønsudøvelse ved fastsættelsen maksimale salgspriser.
 En mindstepris kan ikke begrundes i hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed. Dette formål, som fællesskabslovgiver har taget hensyn til, kan nemlig opnås gennem en forhøjet beskatning af cigaretter i henhold til de beskatningsparametre, der er relevante i forhold til den konkrete medlemsstat.
 Den italienske regering argument om, at der som følge af for høje priser eller priser, der ikke er markedsrelaterede, vil være en risiko for stigende smugleri af tobaksvarer eller varemærkeforfalskede varer, er også ubegrundet. Dette argument er baseret på den italienske regerings ubegrundede påstande, der ikke er understøttet af nogen beviser. Den italienske regering har nemlig ikke redegjort for, hvordan en prisforskel, der er en følge af en afgiftsforhøjelse, skulle kunne medføre et stigende antal tilfælde af svig, end tilfældet ville have været ved anvendelsen af en mindsteprispolitik. Kommissionen har gjort gældende, at det inden for rammerne af fællesskabsretten tilkommer den enkelte medlemsstat at udøve den nødvendige kontrol med henblik på opkrævning af skyldige skatter. Denne kontrol må på ingen måde berøre medlemsstaternes forpligtelse til at iagttage bestemmelserne i direktiv 95/59/EF, herunder artikel 9.
 Om fristen på 120 dage til at opnå en godkendelse af en prisændring for forarbejdet tobak
 Med henblik på markedsføringen i Italien skal priserne på forarbejdet tobak optages på den officielle prisliste. Ansøgningen om optagelse på listen skal sendes til Ministero dell'Economia e delle Finanze (Finansministeriet) — Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (uafhængigt organ, som forvalter statsmonopolerne) (AAMS). AAMS har ikke nogen skønsbeføjelser i forbindelse med optagelsen på prislisten. Det er Kommissionens opfattelse, at den af de italienske myndigheder fastsatte frist på 120 dage, som er alt for lang, til at besvare ansøgningen om en prisændring bevirker, at princippet om, at de erhvervsdrivende frit kan fastsætte mindstepriser i artikel 9, stk. 1, i direktiv 95/59/EF,