text:
C 278/26 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 Fiduciaire Myson, 30, rue de Cessange, til prùvelse af dom institutionen samt Ð som anfùrt af appellanten under
 afsagt den 14. maj 1998 af De Europñiske Fñllesskabers den mundtlige forhandling ved Retten i Fùrste Instans
 Ret i Fùrste Instans (Anden Afdeling) i sag T-165/95, Ð den seksuelle skade og forstyrrelse af stilling og for-
 Arnaldo Lucaccioni mod Kommissionen for De Europñ- hold. Denne skade er ikke omfattet af de skader på en
 iske Fñllesskaber. tjenestemands »fysiske integritet«, som kan erstattes
 efter artikel 14 i ordningen om dñkning af risikoen for
 ulykker og erhvervssygdomme.
 Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 a) Dommen afsagt den 14. maj 1998 af De Europñiske Ð Retten har uden videre og uden at give en rimelig
 Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans i sag T-165/95 (1), begrundelse derfor anset den ùkonomiske og ikke-ùko-
 hvorved Retten frifandt Kommissionen for appellan- nomiske skade, som appellanten har lidt, for at vñre
 tens påstande, ophñves. erstattet og medregnet i det engangsbelùb, han har fået
 udbetalt i medfùr af ordningen for social sikring af
 Fñllesskabets tjenestemñnd.
 b) Appellantens påstande ved Retten i Fùrste Instans
 tages derfor til fùlge, bortset fra påstanden, om erstat-
 ning af det ùkonomiske tab på 12 500 000 BEF, som Ð Endelig har Retten forsùmt at tilkende appellanten
 appellanten havde lidt ved salg af visse ejendomme. morarenter som fùlge af den langsommelige behand-
 ling af sagen.
 c) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998, s. 37.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ð Tilsidesñttelse af fñllesskabsretten.
 Ð Selv om Retten anerkender, at der kan bestå et erstat- Sag anlagt den 15. juli 1998 af Kommissionen for De
 ningskrav efter almindelige erstatningsregler udover Europñiske Fñllesskaber mod Forbundsrepubliken Tysk-
 den erstatning i form af et fast engangsbelùb, som ydes land
 efter den sociale sikringsordning i henhold til vedtñg-
 (Sag C-259/98)
 ten for tjenestemñnd i De Europñiske Fñllesskaber,
 har Retten ikke undersùgt de forhold, der begrunder et (98/C 278/47)
 erstatningsansvar efter almindelige erstatningsregler Ð
 og hvilke forhold foreligger for Kommissionens ved-
 kommende Ð nemlig at der er begået en fejl, indtrådt
 et tab og er årsagsforbindelse mellem fejlen og tabet. Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 15. juli 1998 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tysk-
 land af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Ð Retten har ikke foretaget en korrekt bedùmmelse af ved Michael Niejahr og Bernard Mongin, Kommissionens
 den ùkonomiske og ikke-ùkonomiske skade, appellan- Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 ten har lidt. Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionenes Juridiske Tje-
 neste, Wagnercentret C 254, Kirchberg.
 I modsñtning til, hvad Retten har antaget, omfatter
 det faste engangsbelùb, som er garanteret i vedtñgten, Kommissionen har nedlagt fùlgende påstande:
 og som udbetales via den forsikringsordning, som
 Kommissionen har indgået Ð og hvortil tjenesteman-
 den bidrager Ð ikke erstatning af det ùkonomiske tab,
 1) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til-
 som opstår på grund af forskellen mellem invalidepen-
 sidesat sine forpligtelser efter Rådets direktiv 78/686/
 sionen og tjenestemandens lùn.


text:
EéF (1) og 78/687/EéF (2) om udùvelse af virksomhed
 som tandlñge, navnlig forpligtelserne efter artikel 20 i
 Hvad angår den ikke-ùkonomiske skade, som appel- direktiv 78/686 og artikel 5 i direktiv 78/687, da For-
 lanten gùr gñldende at have lidt, beror denne såvel på bundsrepublikken Tyskland som betingelse for at give
 hans fysiske og erhvervsmñssige svñkkelse, den dag- EF-statsborgere, som ikke har erhvervet deres eksa-
 lige angst, som er forbundet dels med forpligtelsen til mensbevis i Tyskland, tilladelse til at udùve virksom-
 at arbejde i mere end 20 år i et sundhedsskadeligt hed i Tyskland som frit praktiserende tandlñge for en
 miljù, dels med appellantens sygdom og dennes udvik- sygeforsikring, stiller sñrskilt krav om, at de gennem-
 ling fremover (risikoen for tilbagefald og for tidlig går et introduktionskursus.
 dùd), de fysiske lidelser som fùlge af hans sygdom og
 de operative indgreb, han har vñret udsat for, den
 omstñndighed, at Kommissionen har nñgtet at aner- 2) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 kende sit eget ansvar og svigtet appellantens tillid til sagens omkostninger.
 ---pagebreak--- 5.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 278/27
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: anfùrer Kommissionen, at den nationale beslutning om at
 anlñgge en integreret strategi for bekñmpelsen af forure-
 ningen i stedet for at vurdere situationen stof for stof, gùr
 Ifùlge artikel 20 i direktiv 78/686/EéF kunne de medlems-
 det vanskeligt at bedùmme, om forpligtelserne i henhold
 stater, der krñver den betingelse af deres egne statsborgere
 til bestemmelsen i artikel 7 er opfyldt, navnlig med hensyn
 for at kunne anerkendes som tandlñge for en sygeforsik-
 til de 99 hùjestprioriterede stoffer, når de oplysninger, der
 ring, at de gennemfùrer en forberedende turnus inden for
 fremsendes til Kommissionen, ikke fremlñgges i en klar og
 et tidsrum på otte år efter meddelelsen af direktivet også
 gennemskuelig form eller i det mindste ikke er selvmodsi-
 pålñgge statsborgere fra de ùvrige medlemsstater at tilba-
 gende.
 gelñgge en turnusperiode på hùjst seks måneder. Dette
 tidsrum på otte år udlùb den 28. juli 1986. På trods heraf
 krñver de tyske myndigheder i medfùr af § 17 i »ordnin-
 Under alle omstñndigheder ser Kommissionen sig foran-
 gen for godkendelse af overenskomstansatte tandlñger«
 lediget til at konkludere, at Den Portugisiske Republik
 (»Zulassungsordnung für Vertragszahnärzte«), at ansùgere
 ikke har foretaget en identifikation af de stoffer, der fore-
 fra andre medlemsstater deltager i et kursus på en hen-
 findes i Portugal, på listen over de 99 stoffer, og Ð med
 holdsvis tre dage, hvorunder man tillige tester de pågñl-
 hensyn til dem, den allerede har identificeret Ð ikke har
 dendes sprogkundskaber og kendskab til de tyske social-
 vedtaget egentlige reduktionsprogrammer og kun delvis
 forsikringsregler.
 har fastsat kvalitetsmålsñtninger. I den forbindelse er
 Kommissionen af den opfattelse, at de få frivillige aftaler,
 (1) EFT L 233 af 24.8.1978, s. 1. der er indgået med forskellige grene af industrien, ikke er
 (2) EFT L 233 af 24.8.1978, s. 10.
 bindende og ikke på nogen måde kan anses for program-
 mer i direktivets artikel 7's forstand. Men selv hvis de skal
 anses for sådanne,

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
dñkker de ikke samtlige grene af indu-
 strien, og de lùser slet ikke opgaven med at formindske
 forureningen fra forskellige kilder.
 Sag anlagt den 17. juli 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Portugisiske Republik Endvidere udgùr planerne for forureningsbekñmpelse i
 Agueda-floden og flodbñkkenet i Guadiana- og Alcanena-
 (Sag C-261/98)
 floderne, selv om de kan bidrage til en forbedring af vand-
 (98/C 278/48) ets tilstand, hverken med hensyn til geografisk udstrñk-
 ning eller til deres indhold programmer for formindskelse
 af forureningen med de 99 hùjestprioriterede stoffer inden
 Ved de Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den for en bestemt tidsplan med klare kvalitetsmålsñtninger
 17. juli 1998 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af og emissionsnormer.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Fran-
 cisco de Sousa Fialho, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 (1) EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23.
 som befuldmñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg
 hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har undladt Sag anlagt den 17. juli 1998 af Kommissionen for De
 at opfylde sine forpligtelser i medfùr af artikel 7 i Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 Rådets direktiv 76/464/EéF (1) af 4. maj 1976 om for- (Sag C-262/98)
 urening, der er forårsaget af udledning af visse farlige
 stoffer i Fñllesskabets vandmiljù, og i medfùr af EF- (98/C 278/49)
 traktatens artikel 189, stk. 3, idet den ikke har vedta-
 get programmer til formindskelse af forureningen med
 kvalitetsmålsñtninger med hensyn til de 99 hùjestprio- Ved de Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 riterede stoffer, der er nñvnt i liste II, fùrste led, i bila- 17. juli 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom-
 get til direktivet og/eller meddelt dem og resultaterne missionen for De Europñiske Fñllesskaber ved juridisk
 heraf i sammenfattet form. konsulent Frank Benyon, som befuldmñgtiget, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Ð Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens Wagnercentret, Kirchberg.
 omkostninger.
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber har ned-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 lagt fùlgende påstande:
 Kommissionen anerkender, at de portugisiske myndigheder
 har udfoldet bestrñbelser for at opfylde forpligtelserne i Ð Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 bestemmelsen i direktivets artikel 7. På den anden side forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 93/65/EéF af


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/35
 Sag anlagt den 15. september 2011 — Klein mod Kommissionen
 (Sag T-309/10)
 2011/C 347/65
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Christoph Klein (Großgmain, Østrig) (ved advokat D. Schneider-Addae-Mensah)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Europæiske Union, repræsenteret af Kommissionen, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 93/42/EØF samt sine forpligtelser i henhold til den almindelige fællesskabsret og derved påført sagsøgeren en skade, idet den har undladt at træffe afgørelse i den beskyttelsesklausulprocedure, der har verseret side 1997 for inhalator Broncho Air® og effecto®, og idet den har undladt at indlede en beskyttelsesklausulprocedure i henhold til artikel 8 i direktiv 93/42/EØF, efter Tysklands vedtagelse af en afgørelse om forbud mod markedsføring af effecto®
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning for de skader, som skal beregnes, og som er påført af Den Europæiske Union, repræsenteret af Kommissionen
 —
 Den Europæiske Union, repræsenteret af Kommissionen, tilpligtes at bære sagens omkostninger og betale sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om erstatning for de skader, som han har lidt som følge af Kommissionens angivelige passivitet i forbindelse med en beskyttelsesklausulprocedure i henhold til artikel 8 i Rådets direktiv 93/42/EØF af 14. juni 1993 om medicinske anordninger (1). Sagsøgeren har udviklet en inhalator for astmatikere og patienter med andre kroniske obstruktive lungesygdomme, der efter de tyske myndigheders opfattelse ikke opfylder de grundlæggende betingelser i direktiv 93/42/EØF, da sagsøgeren navnlig har undladt at fremlægge tilstrækkelige kliniske data til dokumentation for, at inhalatoren er ufarlig. Sagsøgeren har gjort gældende, at den første beskyttelsesklausulprocedure i henhold til artikel 8 i 93/42/EØF, der blev indledt efter Kommissionens første forbud mod inhalatoren til afklaring af dette spørgsmål i 1997, aldrig blev afsluttet. Efter det andet forbud i 2005 har Kommissionen under påberåbelse af, at der er tale om et tilfælde, der er omfattet af artikel 18 i direktiv 93/42/EØF, undladt at indlede en yderligere beskyttelsesklausulprocedure.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende: Kommissionen har udvist passivitet som følge af den omstændighed, at den beskyttelsesklausulprocedure, der blev indledt i 1997 vedrørende inhalatoren Broncho Air®, ikke blev afsluttet, og som følge af, at den omtalte beskyttelsesklausulprocedure efter forbuddet mod effecto® i 2005 ikke blev indledt.
 Sagsøgeren henholdsvis atmed AG, som sagsøgeren er bestyrelsesformand for, har været nødsaget til at afholde unødvendige udgifter til sagsomkostninger og patenter på grund af den uklare retstilstand, der skyldes, at Kommissionen har undladt at træffe afgørelse.
 2)
 Andet anbringende: manglende positiv afslutning af beskyttelsesklausulprocedure ved en afgørelse fra Kommissionen, hvorved det fastslås, at de afgørelser om forbud, som de tyske myndigheder har truffet, er ubegrundede.
 Inhalator Broncho Air®, henholdsvis effecto® er ufarlige, hvorved medlemsstaten bærer bevisbyrden for, at produktet ikke er farligt, idet der er en formodning for, at det omtvistede medicinske udstyr er i overensstemmelse med de gældende bestemmelser, da det er forsynet med EF-mærkning. Den omstændighed, at inhalator Broncho Air®, henholdsvis effecto® er anvendelige, er endvidere dokumenteret ved fremlæggelse af tilstrækkelige kliniske data med høj troværdighed. I mangel


text:
af en positiv afgørelse fra Kommissionen har atmed AG og dermed sagsøgeren lidt en betydelig nedgang i omsætningen, der medførte insolvens og udløb af patenterne og den eksklusive ret til markedsføring.
 3)
 Tredje anbringende: Utilstrækkelig orientering af sagsøgeren for så vidt angår de nødvendige dokumenter, der skal fremlægges, da de kliniske data, der skal fremlægges, på intet tidspunkt er blevet defineret.
 (1) Rådets direktiv 93/42/EØF af 14.6.1993 om medicinske anordninger (EFT L 169, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29.9.2003 (EUT L 248, s. 1).


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/32
 Rettens dom af 4. december 2015 — Emadi mod Rådet
 (Sag T-274/13) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger truffet over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Iran - indefrysning af midler - begrænsninger af indrejse i eller transit gennem EU’s område - hjemmel - begrundelsespligt - ret til at blive hørt - urigtigt skøn - ne bis in idem - ytringsfrihed - mediefrihed - erhvervsfrihed - fri bevægelighed - ejendomsret))
 (2016/C 027/36)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Hamid Reza Emadi (Tehran, Iran) (først ved advokat T. Walter, derefter ved advokaterne J.M. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea og J.L. Iriarte Ángel)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og Á. de Elera-San Miguel Hurtado, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Stiftung Organisation Justice for Iran (Amsterdam, Nederlandene) (først ved advokat G. Pulles og derefter ved advokat R. Marx)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af for det første Rådets afgørelse 2013/124/FUSP af 11. marts 2013 om ændring af afgørelse 2011/235/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Iran (EUT L 68, s. 57), for det andet Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 206/2013 af 11. marts 2013 om gennemførelse af artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) nr. 359/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Iran (EUT L 68, s. 9), for det tredje Rådets afgørelse 2014/205/FUSP af 10. april 2014 om ændring af afgørelse 2011/235/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Iran (EUT L 109, s. 25), for det fjerde Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 371/2014 af 10. april 2014 om gennemførelse af artikel 12, stk. 1, i forordning (EU) nr. 359/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Iran (EUT L 109, s. 9), for så vidt disse retsakter vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Hamid Reza Emadi bærer sine egne omkostninger og betaler Rådet for Den Europæiske Unions omkostninger.
 3)
 Stiftung Organisation Justice for Iran bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 207 af 20.7.2013.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/28
 Sag anlagt den 11. februar 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-80/10)
 2010/C 100/43
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Jimeno Fernández og A. Markouli)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republiks ministerielle bekendtgørelse nr. 552 af 25. august 2004, som ændret den 8. september 2008, og navnlig bekendtgørelsens artikel 4, stk. 2, 4, 5 og 7, artikel 5, stk. 4, 5, 6 og 7, og artikel 6, stk. 2, tilsidesætter bestemmelserne i artikel 3, stk. 1 og 6, artikel 15, stk. 1, artikel 16, stk. 1 og 2 og artikel 18 i forordning (EF) nr. 882/2004.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen finder, at den pågældende ministerielle bekendtgørelse om offentlig kontrol af kornimport fra tredjelande ikke er i overensstemmelse med visse af bestemmelserne i forordning (EF) nr. 882/2004.
 Den græske ministerielle bekendtgørelse fastsætter især generelle regler vedrørende hyppigheden af en fysisk kontrol med foderstofpartier og fødevarer af ikke-animalsk oprindelse fra tredjelande, der ikke giver den fysiske kontrol, der udføres af de kompetente myndigheder, en grad af fleksibilitet eller en nødvendig differentiering, som kræves til ordningens gennemførelse i henhold til artikel 16, stk. 1 og 2, i forordning (EF) nr. 882/2004.
 Desuden fastlægger den generelle bestemmelser vedrørende opbevaring underlagt offentlig kontrol af disse varepartier, idet disse bestemmelser fastslår, at anbringelsen af varepartier er underlagt offentlig kontrol selv i tilfælde af rutinekontrol. Denne udifferentierede anbringelse af varepartier, der er underlagt en offentlig kontrol, selv når der ikke er mistanke om manglende overensstemmelse eller tvivl herom, er i strid med forordning (EF) nr. 882/2004. Desuden er det ifølge den ministerielle bekendtgørelse tilladt at frigive samtlige varepartier ved udløbet af en frist på syv arbejdsdage, selvom der foreligger mistanke om manglende overensstemmelse eller tvivl herom, hvilket også er i modstrid med artikel 18 i den nævnte forordning.
 Den ministerielle bekendtgørelse fastsætter også særlige regler for så vidt angår kontrol med varepartier fra tredjelande med henblik på at registrere forekomst af genetisk modificerede organismer, for hvilke der ikke foreligger tilladelse. Denne kontrol skal foretages med en hyppighed på 50 % for så vidt angår varepartier med hvede og med en hyppighed på 100 % for så vidt angår varepartier med majs. Det er Kommissionens opfattelse, at disse procenter er meget høje og ikke er forenelige med det system, som er fastslået i forordning (EF) nr. 882/2004, navnlig i artikel 16, stk. 1 og 2, idet disse procenter er resultatet af en fejlagtig risikovurdering og af en manglende differentiering.
 Bekendtgørelsen fastslår, at kontrol med varepartier med majs fra Bulgarien og fra Rumænien med henblik på verifikation af forekomsten af genetisk modificerede organismer, for hvilke der ikke foreligger tilladelse, skal foretages med en hyppighed på 100 %. Det er Kommissionens opfattelse, at kontrol med en sådan hyppighed er i strid med bestemmelserne i forordning (EF) nr. 882/2004, hvori fastslås, at kontrol med varepartier fra andre medlemsstater skal være baseret på risici


text:
C 335/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25.11.2000
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- 3) Såfremt det andet spørgsmål besvares benægtende, udgør
 se afsagt den 18. januar 2000 af Vakuutusoikeus i sagen denne betaling da alligevel en del af beskatningsgrundla-
 Pirkko Aulikki Niemi get som modværdi (eller en del af modværdien) for en
 transaktion?
 (Sag C-351/00)
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonise-
 ring af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter —
 (2000/C 335/65) Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 Ved kendelse afsagt den 18. januar 2000, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 21. september 2000, har Vakuutusoikeus
 i sagen Pirkko Aulikki Niemi forelagt De Europæiske Fællesska-
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Henhører forsikringsordningen i henhold til valtion eläkelaki afsagt den 31. juli 2000 af Diikitiko Protodikio Thessaloni-
 under anvendelsesområdet for Rom-traktatens artikel 141 eller kis, Femte Afdeling (tre dommere), i sagen Freskot AE
 under anvendelsesområdet for Rådets direktiv 79/7/EØF (1). mod den hellenske stat
 (Sag C-355/00)
 (1) Rådets direktiv 79/7/EØF af 19.12.1978 om gradvis gennemfø-
 relse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med (2000/C 335/67)
 hensyn til social sikring (EFT 1979 L 6, s. 24).
 Ved dom afsagt den 31. juli 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 26. september 2000, har Diikitiko Protodikio
 Thessalonikis, Femte Afdeling (tre dommere), i sagen Freskot
 AE mod den hellenske stat forelagt De Europæiske Fællesska-
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:
 Er pålæggelse af det forsikringsbidrag, der er angivet i nærvæ-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved retsaf- rende doms begrundelse, og som skal erlægges for indenlandsk
 gørelse truffet den 8. september 2000 af VAT and Duties fremstillede landbrugsprodukter og biprodukter af vegetabilsk
 Tribunal, Manchester Tribunal Centre, i sagen Keeping eller animalsk oprindelse, eller som stammer fra fiskeri, og
 Newcastle Warm mod Commissioners of Customs and som opkræves og indbetales som indtægt til den kompetente
 Excise offentlige afgiftsmyndighed, når henses til bidragets formål,
 nemlig organisering og gennemførelse af præventive beskyttel-
 (Sag C-353/00) sesprogrammer og forsikring af landbrugsbedrifters produk-
 tion og værdier, i strid med bestemmelserne i fællesskabsretten
 om frie varebevægelser (artikel 28), den fælles landbrugspolitik
 (2000/C 335/66) (artikel 38, 39 og 40), den frie udveksling af tjenesteydelser
 (artikel 59 og 60), tilladt statsstøtte (artikel 92) og med bestem-
 melserne i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973?
 Ved retsafgørelse truffet den 8. september 2000, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 25. september 2000, har VAT
 and Duties Tribunal, Manchester Tribunal Centre i sagen
 Keeping Newcastle Warm mod Commissioners of Customs
 and Excise forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 1) Udgør betaling fra Energy Grants Action Agency til
 afsagt den 25. september 2000 af Tribunal de commerce
 appellanten, som appellanten erholder for energirådgiv-
 de Foix i sagen Réunion des assureurs maladie mod Jean
 ning ydet en berettiget grundejer, et tilskud i den forstand,
 Marc


text:
Laboup
 dette begreb anvendes i artikel 11, punkt A, stk. 1, litra
 a), i Rådets sjette direktiv (77/388/EØF) (1)?
 (Sag C-359/00)
 2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er
 denne betaling da også direkte forbundet med energiråd- (2000/C 335/68)
 givningens pris, således at den udgør en del af beskat-
 ningsgrundlaget for denne transaktion i overensstemmel- Ved dom afsagt den 25. september 2000, indgået til Domstol-
 se med slutordene i artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a)? ens Justitskontor den 28. september 2000, har Tribunal de


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sąd Rejonowy w Koszalinie (Republikken Polen) den 28. juni 2011 — Krystyna Alder og Ewald Alder mod Sabina Orłowska og Czesław Orłowski
 (Sag C-325/11)
 2011/C 269/56
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Sąd Rejonowy w Koszalinie
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Krystyna Alder og Ewald Alder
 Sagsøgte: Sabina Orłowska og Czesław Orłowski
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal såvel artikel 1, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13. november 2007 — om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (1) — som artikel 18 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde fortolkes således, at det er tilladt at lade en person med bopæl eller sædvanligt ophold i en anden medlemsstat tiltænkte retslige dokumenter forblive i sagsakterne med den følge, at dokumenterne betragtes som forkyndt, når personen ikke har udpeget nogen befuldmægtiget, for hvem forkyndelse kan ske, som har bopæl i den medlemsstat, hvor retssagen verserer?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1393/2007 af 13.11.2007 om forkyndelse i medlemsstaterne af retslige og udenretslige dokumenter i civile og kommercielle sager (forkyndelse af dokumenter) og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 1348/2000 (EUT L 324, s. 79).


text:
21.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 158/26
 Sag anlagt den 31. marts 2008 — Liotti mod Kommissionen
 (Sag F-38/08)
 (2008/C 158/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Amerigo Liotti (Senningerberg, Luxembourg) (ved avocat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra 1. januar til 31. december 2006.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport (REC/CDR) for perioden fra 1.1.2006-31.12.2006.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/48
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — Martin Osete mod EUIPO — Rey (AN IDEAL HUSBAND)
 (Sag T-429/16)
 (2016/C 343/65)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Isabel Martin Osete (Paris, Frankrig) (ved advokat V. Wellens)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Daniella Rey (Toulouse, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Isabel Martin Osete
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »AN IDEAL HUSBAND« — EU-varemærkeregistrering nr. 5 231 808
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 21. april 2016 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 1526/2015–2)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/19
 Sag anlagt den 3. marts 2017 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-110/17)
 (2017/C 121/27)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved W. Roels og N. Gossement, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 40 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet det har opretholdt bestemmelser, hvorefter beskatningsgrundlaget på området for skønsmæssig ansættelse af indtægter fra ejendomme, der ikke er udlejet, eller ejendomme, der enten er udlejet til fysiske personer, som ikke anvender ejendommen erhvervsmæssigt, eller til juridiske personer, som stiller ejendommene til rådighed for fysiske personer til private formål, beregnes på grundlag af matrikelværdien for så vidt angår ejendomme beliggende på det nationale område, men på grundlag af den faktiske udlejningsværdi for så vidt angår ejendomme beliggende i udlandet.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det er Kommissionens opfattelse, at Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 63 TEUF og EØS-aftalens artikel 40.
 Kommissionen har bemærket, at Belgien har forsøgt at bringe traktatbruddet til ophør, men er ikke desto mindre af den opfattelse, at det er påvist, at der forelå et traktatbrud ved udløbet af den i den begrundede udtalelse fastsatte frist på to måneder, dvs. den 26. marts 2012.


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/26
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 4. september 2009 — Inalca og Cremonini mod Kommissionen
 (Sag T-174/06) (1)
 (Erstatningsansvar uden for kontraktforhold - OLAF's undersøgelser vedrørende uregelmæssigheder ved eksportrestitutioner af oksekød ved udførsel til Jordan - fremsendelse af oplysninger til de nationale myndigheder om forhold, som kan give anledning til strafferetlig forfølgning - national beslutning om tilbagesøgning af eksportrestitution - garantistillelse - erstatningssøgsmål - forældelsesfrist - tabets vedvarende karakter - delvis afvisning - årsagsforbindelse)
 2009/C 256/48
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Inalca SpA — Industria Alimentari Carni (Castelvetro, Italien) og Cremonini SpA (Castelvetro) (ved avocats F. Sciandone og C. D'Andria)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Nolin og V. Di Bucci, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål om ansvar uden for kontraktforhold med påstand om erstatning af et tab, som sagsøgerne angiveligt har lidt, efter at de italienske myndigheder er blevet underrettet om de konklusioner, som vedrørte sagsøgerne, og som beroede på en undersøgelse, som OLAF havde gennemført med henblik på at efterprøve lovligheden af visse restitutioner for eksport af oksekød til Jordan.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Inalca SpA — Industria Alimentari Carni og Cremonini SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 190 af 12.8.2006.


text:
Nr. C 74/ 14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 3 . 97
 sikkerhed i ansættelsen i den tid beskæftigelsen varer, adgang til ifølge det nationale formål, der skal fremmes (i
 og som frit er aftalt mellem arbejdsgiveren og den an den foreliggende sag i henhold til § 19, stk. 2, i Bundes
 satte ( dvs. ansættelsens varighed), og goder, der er en sozialhilfegesetz) ?
 følge af denne sikkerhed, såsom et karriereforløb med
 mulighed for forfremmelse, efteruddannelse samt løn
 og arbejdsophørspensioner i forhold til appellantens
 anciennitet, såfremt EF-Domstolens argumentation
 bl.a . i sag C-272/92, Spotti mod Freistaat Bayern
 [1994] 3 CMLR 29, Sml . 1993 I, s. 5185 , og 225/85 ,
 Kommissionen mod Italien, Sml . 1987, s. 2625, anven
 des mutatis mutandis ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 24. december 1996 af Court of Appeal,
 Criminal Division, i sagen Regina mod John Charles
 Goodwin og Edward Thomas Unstead
 2 ) Hvis det er tilfældet, ønskes det oplyst, om den om
 stændighed, at varigheden af appellantens ansættelse ( Sag C-3/97)
 er undergivet en de facto tidsbegrænsning i medfør af ( 97/C 74/28 )
 Det Forenede Kongeriges immigrationslovgivning, og
 at ansættelsen i det foreliggende tilfælde bringes til op
 hør som følge af indstævntes afgørelse om ikke at for
 længe appellantens opholdstilladelse i Det Forenede Ved dom afsagt den 24. december 1996, indgået til Dom
 Kongerige, indebærer forskelsbehandling på grund af stolens Justitskontor den 9. januar 1997, har Court of
 nationalitet med hensyn til sådanne » arbejdsvilkår « i Appeal, Criminal Division, i sagen Regina mod John Char
 tilfælde, hvor indstævnte ikke kunne fastsætte en så les Goodwin og Edward Thomas Unstead forelagt De
 dan de facto tidsbegrænsning for egne statsborgere og/ Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 eller tvinge dem til at bringe ansættelsen til ophør ? præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 3 ) Hvis spørgsmål 1 ) og 2 ) besvares bekræftende, ønskes Er levering af forsfalskede parfumeprodukter omfattet af
 det oplyst, om medlemsstaten i medfør af artikel 40 i Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmoni
 EF-Marokko-samarbejdsaftalen skal give den marok sering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsaf
 kanske arbejdstager opholdstilladelse , så længe han er gifter ( det sjette direktiv ) (')?
 lovligt beskæftiget ?
 (') EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 9. december 1996 af Verwaltungsgericht der
 Freien Hansestadt Bremen i sagen Mehmet Birden mod Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Stadtgemeinde Bremen afsagt den 18. december 1996 af Belgiens Raad van State i
 sagen Ballast Nedam Groep NV mod Belgische Staat
 ( Sag C- 1/97)
 ( Sag C-5/97)
 97/C 74/27)
 ( 97/C 74/29 )
 Ved kendelse afsagt den 9. december 1996, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 6 . januar 1997, har Verwal Ved dom afsagt den 18 . december 1996, indgået til Dom
 tungsgericht der Freien Hansestadt Bremen i sagen Meh stolens Justitskontor den 13 . januar 1997, har Belgiens
 met


text:
Birden mod Stadtgemeinde Bremen forelagt De Euro Raad van State i sagen Ballast Nedam Groep NV mod Bel
 pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi gische Staat forelagt De Europæiske Fællesskabers Dom
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål: stol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål :
 Har en tyrkisk arbejdstager tilknytning til en medlemsstats
 lovlige arbejdsmarked i den forstand, hvori udtrykket er Skal ordene » tillader, at der . . . tages hensyn « i Domsto
 anvendt i artikel 6, stk. 1 , i Associeringsrådet EØF-Tyrki lens dom af 14. april 1994 i sag C-389/92 ( l ) forstås som
 » skal «?
 ets afgørelse nr. 1 /80 om udvikling af associeringen, når
 han udøver en beskæftigelse, som navnlig fremmes af
 denne medlemsstat med offentlige midler, som obligatorisk
 er omfattet af den sociale sikringsordning, som tjener til at Såfremt ordene ikke skal forstås som » skal «, har den på
 åbne mulighed for hans første adgang eller tilbagevenden gældende medlemsstat da på dette område et skøn, selv
 til arbejdslivet, og som kun en begrænset personkreds har om den af Domstolen opstillede betingelse er opfyldt?
 ---pagebreak--- 8 . 3 . 97 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/15
 I hvilke tilfælde og af hvilke grunde skal der i så fald tages ren af et konkurrerende produkt, at denne ikke alene
 hensyn til de selskaber, der hører til en dominerende juri indgår aftale om udbringning, men også om andre til
 disk person i en koncern ? budte ydelser ( f.eks. distribution via udsalgssteder,
 trykning ) som led i en samlet pakke ?
 (') EFT nr. C 132 af 14 . 5 . 1994, s . 4 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut
 ning truffet den 9. januar 1997 af Maaseutuelinkeinojen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 1 . juli 1996 af Oberlandesgericht Wien i sagen valituslautakunta i sagen Raijsa-Liisa Jokela
 Oskar Bronner Gesellschaft mbH & Co. KG mod 1 . Me ( Sag C-9/97)
 diaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag Gesellschaft
 mbH & Co. KG, 2. Mediaprint Zeitungsvertriebsgesell ( 97/C 74/31 )
 schaft mbH & Co. KG og 3 . Mediaprint Anzeigengesell
 schaft mbH & Co. KG
 ( Sag C-7/97) Ved beslutning truffet den 9 . januar 1997, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 16. januar 1997, har
 ( 97/C 74/30 ) Maaseutuelinkeinojen valituslautakunta i sagen Raija-Liisa
 Jokela forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 mål :
 Ved kendelse afsagt den 1 . juli 1996, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 15 . januar 1997, har Oberlandes
 gericht Wien som kartelretlig instans i sagen Oskar Bron
 ner Gesellschaft mbH & Co. KG mod 1 . Mediaprint Zei 1 ) Er det foreneligt med målsætningerne i artikel 17 og
 tungs- und Zeitschriftenverlag Gesellschaft mbH & Co . 18 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 2328/91 (*) om for
 KG, 2. Mediaprint Zeitungsvertriebsgesellschaft mbH & bedring af landbrugsstrukturernes effektivitet og
 Co. KG og 3 . Mediaprint Anzeigengesellschaft mbH & artikel 1 i


text:
Rådets direktiv 75/268/EØF (2 ) om landbrug
 Co. KG forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en i bjergområder og i visse ugunstigt stillede områder at
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs tildele udligningsgodtgørelse for naturbetingede ulem
 mål : per til en landbruger, hvis hun ikke i overensstemmelse
 med nævnte direktiv bor i det ugunstigt stillede om
 råde i Finland på en landbrugsbedrift, som hun ejer og
 1 ) Skal EF-traktatens artikel 86 fortolkes således, at der besidder, men størstedelen af året bor uden for det
 nævnte område ?
 er tale om misbrug af dominerende stilling i form af,
 at der uberettiget opstilles hindringer for at få adgang
 til markedet, når en virksomhed, som udgiver, fremstil
 ler og distribuerer dagblade og med sine produkter Såfremt ovennævnte spørgsmål besvares helt eller del
 indtager en fremtrædende stilling på det østrigske vist bekræftende,
 dagsbladsmarked ( nemlig 46,8 % af det samlede oplag,
 42% af annonceindtægterne og 71 %'s dækning, set i
 a ) er det foreneligt med ovennævnte artikler og prin
 forhold til samtlige dagblade ) og som driver den eneste cipperne i Rom-traktatens artikel 5 , artikel 40 ,
 i Østrig eksisterende landsdækkende ordning med di stk. 3 , andet afsnit, og artikel 42, stk. 2, litra a) —
 rekte udbringning til abonnenter, over for en anden
 og herved navnlig når henses til princippet om lige
 virksomhed, som også udgiver, fremstiller og distribue behandling af landbrugere og det hermed for
 rer et dagblad i Østrig, nægter at afgive et bindende bundne forbud mod forskelsbehandling — at der
 tilbud om at optage dette dagblad i sin udbringnings ved § 6 i den nationale regeringsbeslutning ( 861 /
 ordning, når det endvidere lægges til grund, at den
 1995 ) med henblik på tildeling af udligningsgodt
 virksomhed, der ønsker at blive optaget i udbring gørelse for naturbetingede ulemper — i den situa
 ningsordningen, på grund af sit beskedne oplag og den tion hvor landbrugeren bor i mere end 12 kilome
 heraf følgende ringe abonnementstæthed hverken alene ters vejafstand fra bedriftens økonomiske centrum
 eller i samarbejde med de øvrige virksomheder, der ud — er fastsat den betingelse, at landbrugeren des
 byder dagblade på markedet, med rimelige omkostnin uden skal erhverve mindst halvdelen af sin samlede
 ger kan opbygge sin egen udbringningsordning og dri
 ve den rentabelt ?
 indkomst fra landbrug, gartneri og skovbrug og fra
 andre på bedriften udøvede erhverv, samt aktivt
 drive landbrug på bedriften; og
 2 ) Er der tale om misbrug som omhandlet i EF-traktatens
 artikel 86, såfremt — under de i spørgsmål 1 nærmere b ) er det nærmere bestemt foreneligt med retssikker
 angivne omstændigheder — den, der står for ordnin hedsprincippet, som skal overholdes inden for fæl
 gen med udbringning af dagblade, gør det til en betin lesskabsretten, at det desuden altid er en betin
 gelse for at optage forretningsforbindelser med udgive gelse, at der skal foreligge en særlig grund ?


text:
26.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 159/22
 Rettens dom af 3. april 2014 — Debonair Trading Internacional mod KHIM — Ibercosmetica (SÔ:UNIC)
 (Sag T-356/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket SÔ:UNIC - ældre nationale ordmærker og EF-ordmærker SO...?, SO...? ONE, SO...? CHIC og ikke-registrerede ordmærker - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - risiko for forveksling - familie af varemærker - artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009 - regel 15, stk. 2, litra b), nr. iii), i forordning (EF) nr. 2868/95 - formaliteten vedrørende indsigelsen))
 2014/C 159/30
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Madeira) (ved advokat T. Alkin)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Ibercosmetica, SA de CV (Mexico, Mexico)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 4. juni 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1033/2011-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Debonair Trading Internacional Lda og Ibercosmetica, SA de CV
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 4. juni 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1033/2011-4) annulleres, for så vidt som appelkammeret afviste at realitetsbehandle indsigelsen støttet på artikel 8, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker rejst af Debonair Trading Internacional Lda for så vidt angår Det Forenede Kongerige og Irland.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 311 af 13.10.2012.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/35
 Sag anlagt den 12. august 2008 — Di Mercurio mod Kommissionen
 (Sag T-318/08)
 (2008/C 272/66)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Salvatore Di Mercurio (Pachino, Italien) (ved avvocati A. Maiorana, A. De Matteis og A. De Francesco)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens forordning (EF) nr. 530/2008 af 12. juni 2008, offentliggjort i EUT L 155 den 13. juni 2008, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de samme som dem, der er fremført i sag T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. mod Kommissionen.


text:
25.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/2
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 20. april 2004 af Bundesfinanzhof i sagen Fleisch-Winter GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Sag C-309/04)
 (2004/C 239/03)
 Ved kendelse afsagt den 20. april 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 21. juli 2004, har Bundesfinanzhof i sagen Fleisch-Winter GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Udelukker allerede den omstændighed, at toldmyndighedernes undersøgelser begrunder en mistanke om, at produktet er omfattet af et fællesskabsretligt eksportforbud, hvorefter udførsel af restitutionsprodukter fra en bestemt medlemsstat til en anden medlemsstat eller et tredjeland er forbudt, at der kan være tale om en sund og sædvanlig handelskvalitet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 13, første punktum, i forordning (EØF) nr. 3665/87 (1), således at produktets faktiske beskaffenhed eller salgbarhed i den konkrete sag er uden betydning?
 2)
 Anses en erklæring i den nationale betalingsansøgning om, at produktet er af sund og sædvanlig handelskvalitet i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 13, første punktum, i forordning (EØF) nr. 3665/87, for en af de oplysninger, der er nævnt i artikel 11, stk. 1, andet afsnit, sammenholdt med artikel 3 i forordning (EØF) nr. 3665/87?
 (1) EFT L 351, s. 1.


text:
Nr . C 145/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18 . 5 . 96
 — Kommissionens afvisning af 14 . december 1 995 som grundlag som muligt, navnlig for så vidt angår de nye
 svar på sagsøgerens klage af 14 . juli 1 995 . medlemsstater, og samtidig have overholdt de alminde
 lige retsgrundsætninger om ligebehandling og om
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en godtgø beskyttelse af den berettigede forventning ved at forbe
 relse på 300 000 lfr. for den ideelle skade, sagsøgeren holde en stilling i et generaldirektorat, som en stats
 har lidt, eller et efter Rettens skøn mindre beløb, og borger fra de nye medlemsstater kunne være blevet
 placeret i .
 — at betale sagens omkostninger.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissio
 nen i den foreliggende sag har begået magtfordrej
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ning.
 Sagsøgeren, der er tjenestemand i lønklasse A 5 i Kommis
 sionens Generaldirektorat » Beskæftigelse, arbejdsmarkeds
 relationer og sociale anliggender «, har anfægtet, at ansæt
 telsesmyndigheden ved Kommissionen har tilbagekaldt
 retsakterne vedrørende proceduren om meddelelse om ledig Sag anlagt den 14. marts 1996 af Giuliana Gaspari mod
 stilling KOM/116/94, som omhandler besættelse i henhold Europa-Parlamentet
 til vedtægtens artikel 29, stk. 1 , af stillingen som chef for ( Sag T-36/96 )
 enheden » Fremme af sundhed og sygdomsovervågning « og
 afgørelsen om, at stillingen skal besættes på grundlag af en ( 96/C 145/20 )
 generel udvælgelsesprøve og om, at den er forbeholdt en
 statsborger fra en af de nye medlemsstater. (Processprog: fransk)
 Til støtte herfor har sagsøgeren nærmere anført følgende : Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 14 . marts 1996 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 — Der er tale om en tilsidesættelse af almindelige rets Giuliana Gaspari , Sandweiler ( Luxembourg), ved advoka
 grundsætninger, navnlig af princippet om ligebehand terne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane
 ling og om beskyttelse af den berettigede forventning. Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Sagsøgeren har i den forbindelse påpeget, at ansættel Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue Glesener .
 sesmyndigheden ikke havde taget noget forbehold i
 meddelelsen om ledig stilling i den forstand, at såfremt Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Kommissionen efter offentliggørelsen af meddelelsen
 om ledig stilling traf afgørelse om, at stillingen var — Den trufne afgørelse om at anse sagsøgerens fravær den
 forbeholdt en statsborger fra en af de nye medlemsstater 5 , maj 1995 for en ubeføjet udeblivelse og om at fradrage
 efter en procedure, som Rådet skulle vedtage, ville denne i sagsøgerens årlige ferie annulleres .
 meddelelsen kunne antages at være uden retsvirkning.
 — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost
 — Vedtægtens artikel 4, 5 , 27 og 29 er tilsidesat. Han har ninger .
 på det punkt anført, at selv om ansættelsesmyndigheden
 ikke er forpligtet til at afslutte en ansættelsesprocedure, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 der er indledt i medfør af vedtægtens artikel 29, må
 ansættelsesmyndigheden under alle omstændigheder Sagsøgeren anfører, at hendes læge den 3 , maj 1995
 antages at


text:
skulle overholde de almindelige retsgrundsæt udfærdigede en uarbejdsdygtighedserklæring for perioden
 ninger, og den burde derfor have fortsat proceduren, mellem den 3 , og 5 , maj 1995 . Den 4 , maj foranstaltede
 inden den påbegyndte en anden procedure, der oven i Europa-Parlamentet i medfør af tjenestemandsvedtægtens
 købet afskar sagsøgeren fra at deltage . artikel 59, stk . 1 , en kontrol ved besøg af en læge. Efter sin
 undersøgelse meddelte den kontrollerende læge sagsøgeren,
 Endvidere trådte forordningen om indførelse af særlige at han fandt, at hun var i stand til at genoptage arbejdet den
 foranstaltninger i forbindelse med ansættelse af tjene følgende dag, dvs . fredag den 5 , maj . Sagsøgeren genoptog
 stemænd som følge af de nye medlemsstaters tiltrædelse i arbejdet den 8 , maj . Ved skrivelse af 22 . maj 1995 meddelte
 kraft på et tidspunkt, der lå efter offentliggørelsen af chefen for Parlamentets personaleafdeling sagsøgeren, at
 meddelelsen om ledig stilling KOM/1 16/94, og eftersom man havde truffet afgørelse om at anse hendes fravær den
 den nævnte forordning ikke er tillagt tilbagevirkende 5 , maj for en ubeføjet udeblivelse og om i medfør af
 gyldighed, kan den ikke påvirke den situation, der vedtægtens artikel 60 at fradrage denne i hendes årlige
 omhandles i den nævnte meddelelse om ledig stilling. ferie .
 Endvidere omhandler vedtægtens artikel 27 ikke funk Til støtte for sin påstand om annullation af afgørelsen har
 tioner, men stillinger. Dette indebærer, at Kommissio sagsøgeren for det første anført, at der foreligger en
 nen ikke kan være forpligtet til at sikre en ligelig tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet Europa-Parla
 geografisk repræsentation i organigrammet for det mentet ikke har angive de lægelige grunde til, at den
 enkelte generaldirektorat, men derimod i relation til alle kontrollerende læge besluttede at anse sagsøgerens fravær
 stillingerne på listen over antallet af stillinger. Kommis den 5 , maj for en ubeføjet udeblivelse, hvilket gør det
 sionen kunne således både have overholdt princippet umuligt at vurdere, om den anfægtede afgørelse bør stå ved
 om, at ansættelse skal ske på et så bredt geografisk magt .
 ---pagebreak--- 18 . 5 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 145/ 11
 For det andet anfører sagsøgeren, at afgørelsen strider mod Kommissionens beslutning 96/180/EF af 16 . januar 1 996
 vedtægtens artikel 59 og 60 . Hun gør i den forbindelse om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 og
 gældende, at hun » uden videre « havde ret til sygeorlov den EØS-aftalens artikel 53 ( sag IV/35.545 — LH/SAS )( 1 ).
 pågældende dag, da hun rettidigt havde tilsendt sin institu
 tion en attest fra sin læge, hvorefter hun skulle holde sig i ro Sagsøgeren fremsatte sine kommentarer til de kundgørelser,
 fra den 3 , til den 5 , maj . Kommissionen i medfør af artikel 5 , stk . 2 , og artikel 16 ,
 stk . 3 , i Rådets forordning ( EØF ) nr. 3975/87 af 14 . de
 Ifølge sagsøgeren var institutionen berettiget til at under cember


text:
1987 om fastsættelse af fremgangsmåden ved
 kaste sagsøgeren en lægeundersøgelse, men ikke til at se bort anvendelse af konkurrencereglerne på virksomheder i luft
 fra lægeattesten og pålægge hende at genoptage arbejdet, fartssektoren ( 2 ) offentliggjorde i De Europæiske Fællesska
 uanset den kontrollerende læge havde anfægtet den frem bers Tidende, og gjorde i denne forbindelse gældende, at
 lagte lægeattests gyldighed . Det fremgår nemlig af vedtæg Kommissionen skulle gøre en fritagelse i henhold til
 tens artikel 59 , stk. 3 , at Invaliditetsudvalget skal høres i EF-traktatens artikel 85 , stk . 3 , betinget af, at antallet af
 tilfælde af indsigelse . Følgelig er den anfægtede afgørelse ansatte i de to virksomheder ikke blev reduceret med mere
 retsstridig i det omfang, den blev truffet, uden at Invalidi end en procent over en periode på to år . Sagsøgeren har
 tetsudvalget afgav en udtalelse, der var i overensstemmelse senere fra dagspressen erfaret, at Kommissionen har beslut
 med de konklusioner, som den kontrollerende læge , insti tet at fritage aftalen fra forbuddet i EF-traktatens artikel 85 ,
 tutionen havde udpeget, var nået frem til . stk . 1 , jf. stk . 3 , men at der ikke i denne forbindelse som
 ønsket af sagsøgeren blev stillet betingelser vedrørende
 Endelig anfører sagsøgeren, at den kontrollerende læge ikke beskæftigelsen i de to selskaber.
 foretog en klinisk undersøgelse, som kunne afkræfte den
 vurdering, der var anlagt af sagsøgerens læge , nemlig at hun Sagsøgeren gør gældende, at selv om beslutningen er rettet
 var uarbejdsdygtig fra den 3 , til den 5 , maj . Sagsøgeren til SAS og Lufthansa, er organisationens medlemmer umid
 slutter heraf, at en sådan udtalelse, som ikke er baseret på en delbart og individuelt berørt heraf, og sagsøgeren, der
 medicinsk konstatering, ikke har nogen videnskabelig varetager medlemmernes interesser, er dermed søgsmålsbe
 værdi, men må være behæftet med et åbenbart fejlagtigt rettiget i henhold til EF-traktatens artikel 173 .
 skøn .
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at beslutningen udgør
 en overtrædelse af EF-traktatens artikel 190, idet det ikke
 fremgår heraf, i hvilket omfang beskæftigelseshensyn er
 indgået i beslutningsgrundlaget .
 Sag anlagt den 15 . marts 1996 af Luftfartsfunktionærerne Vedrørende sagens realitet gør sagsøgeren gældende, at
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber beslutningen udgør en overtrædelse af EF-traktaten og de
 grundlæggende rettigheder, der er en del af Fællesskabets
 ( Sag T-37/96 )
 retsorden, idet Kommissionen ikke i beslutningen har stillet
 ( 96/C 145/21 krav om bevarelse af arbejdspladser i SAS og Lufthansa .
 Sagsøgeren anfører i denne forbindelse, at Kommissionen,
 (Processprog: dansk) der i henhold til EF-traktatens artikel 155 har pligt til at
 drage omsorg for gennemførelsen af de i traktaten inde
 holdte bestemmelser, ved anvendelsen af artikel 85 , stk . 3 ,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der skal tage hensyn til formålet med Det Europæiske Fælles
 den 15 . marts 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De skab, således som dette er fastlagt i traktaten . Ifølge
 Europæiske Fællesskaber af Luftfartsfunktionærerne, traktatens artikel 2 hører


text:
det bl .a . til EF's opgaver at fremme
 Kastrup ( Danmark ), ved advokat Christian Harlang, et højt beskæftigelsesniveau, og det fremgår af artikel 3 ,
 København . litra i ), at det hører under EF's beføjelser at indføre en politik
 på det sociale og arbejdsmæssige område . Det fremgår af
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Domstolens og Rettens praksis og er nu fastslået i artikel F,
 stk . 2 , i traktaten om Den Europæiske Union, at de
 — Kommissionens beslutning af 16 . januar 1996 om personlige grundrettigheder hører til blandt fællesskabsret
 fritagelse i henhold til EF-traktatens artikel 85 , stk. 3 , af tens almindelige retsprincipper. Det er anerkendt i medlems
 allianceaftale af 11 . maj 1995 mellem Scandinavian staternes forfatninger og kan udledes af en række interna
 Airlines System og Deutsche Lufthansa AG annulle tionale traktater, at retten til arbejde udgør en almindelig
 res .
 grundlæggende rettighed . Kommissionen har ved vedtagel
 sen af den anfægtede beslutning undladt at tage hensyn til
 beskæftigelsen i strid med fællesskabsrettens grundlæg
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin gende rettigheder og har hermed krænket sagsøgerens
 ger .
 medlemmers ret til arbejde .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: (') EFT nr . L 54, s . 28 .
 ( 2 ) EFT nr . L 374 , s. 1 .
 Sagsøgeren, der er en faglig organisation for medarbejdere i
 Københavns Lufthavn, og hvis medlemmer næsten alle er
 ansatte i Scandinavian Airlines System ( SAS ), anfægter


text:
C 233/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.9.2002
 Slettelse af sag C-289/00 (1) Slettelse af sag C-210/01 (1)
 (2002/C 233/32) (2002/C 233/35)
 Ved kendelse af 3. juli 2002 har præsidenten for De Europæiske Ved kendelse af 15. juli 2002 har formanden for Første
 Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-289/00, Cantieri Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet,
 Navali Italiani SpA (Fincantieri), Finmeccanica SpA mod at sag C-210/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 Federico Bianchi m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse ber mod Den Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 fra Corte d’appello di Genova), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 (1) EFT C 285 af 7.10.2000.
 Slettelse af sag C-458/01 (1)
 Slettelse af sag C-352/00 (1)
 (2002/C 233/36)
 (2002/C 233/33)
 Ved kendelse af 19. juni 2002 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 2. juli 2002 har præsidenten for De Europæiske
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-458/01,
 Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-352/00, Den Italien-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 ske Republik mod Rådet for Den Europæiske Union, skal
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 slettes af registeret.
 (1) EFT C 84 af 6.4.2002.
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 Slettelse af sag C-86/01 (1) Slettelse af sag C-50/02 (1)
 (2002/C 233/34) (2002/C 233/37)
 Ved kendelse af 2. juli 2002 har præsidenten for De Europæiske Ved kendelse af 11. juli 2002 har præsidenten for De
 Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-86/01, Kommissio- Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-50/02,
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 skal slettes af registeret. Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 118 af 21.4.2001. (1) EFT C 84 af 6.4.2002.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. marts 2011 — Lesoochranárske zoskupenie VLK mod Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Najvyšší súd Slovenskej republiky — Den Slovakiske Republik)
 (Sag C-240/09) (1)
 (Miljø - Århuskonventionen - offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet - direkte virkning)
 2011/C 130/07
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lesoochranárske zoskupenie VLK
 Sagsøgt: Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Najvyšší súd Slovenskej republiky — fortolkning artikel 9, stk. 3, i Århuskonventionen af 25. juni 1998 om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet — denne bestemmelses umiddelbare anvendelighed (EUT L 124, s. 1) — fortolkning af begrebet »forvaltningsakt« — spørgsmålet om, hvorvidt forvaltningsakter, hvis lovlighed vedrører indvirkningen på miljøet, er omfattet
 Konklusion
 Artikel 9, stk. 3, i konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet, som blev godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2005/370/EF af 17. februar 2005, har ikke direkte virkning i medfør af EU-retten. Det tilkommer imidlertid den forelæggende ret i videst muligt omfang at fortolke de processuelle regler vedrørende de betingelser, der skal være opfyldt for at iværksætte en administrativ eller retslig procedure, i overensstemmelse med såvel formålene med denne konventions artikel 9, stk. 3, som formålet om effektiv retsbeskyttelse af de rettigheder, der tillægges i henhold til EU-retten, med henblik på at gøre det muligt for en miljøbeskyttelsesorganisation, såsom Lesoochranárske zoskupenie, ved en retsinstans at anfægte en afgørelse truffet efter en administrativ procedure, som kan være i strid med Unionens miljøret.
 (1) EUT C 233 af 26.9.2009.


text:
27.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 380/22
 Sag anlagt den 12. september 2014 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-657/14)
 2014/C 380/29
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved abogado del Estado A. Gavela Llopis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse af 27. juni 2014, hvorved det bestemmes at afbryde fristen for betalingen af udgiftsanmeldelsen og betalingsanmodning nr. 21 vedrørende det operationelle program for Forskning, udvikling og innovation, teknologifonden — EFRU, fremsendt af Spanien den 26. december 2013, erklæres ugyldig, og der træffes bestemmelse om at indlede suspensionsproceduren.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Det første anbringende vedrører det forhold, at afgørelsen om afbrydelse af betalingsfristen og om indledning af suspensionsproceduren tilsidesætter artikel 87, stk. 2, sammenholdt med artikel 91 og 92 i Rådets forordning nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (EUT L 210, s. 25).
 —
 Det anføres i denne henseende, at fristen i den omhandlede artikel 87, stk. 2, er præklusiv, hvilket indebærer, at Kommissionen er forhindret i at vedtage en afbrydelse af betalingsfristen, når der er forløbet to måneder, og at den dermed heller ikke kan indlede en suspensionsprocedure.
 2.
 Det andet anbringende er baseret på det forhold, at afgørelsen om afbrydelse af betalingsfristen og indledning af suspensionsproceduren blev vedtaget uden for den i EU-retten fastsatte frist og derfor tilsidesætter retssikkerhedsprincippet, princippet om den berettigede forventning og princippet om god forvaltningsskik. Dette skaber et budgetmæssigt og økonomisk indgreb, der er skadeligt for Kongeriget Spanien, der havde tillid til at kunne modtage en betaling inden for den lovbestemte frist.
 3.
 Det tredje anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 91, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1083/2006, idet de forudsætninger, der er fastsat deri, ikke er opfyldt for gyldigt at kunne vedtage den pågældende afgørelse.
 —
 Med hensyn hertil anføres det, at bestemmelsen om afbrydelse af betalingsfristen ikke er baseret på en revisionsrapport, således som det kræves efter den pågældende bestemmelse, men på en kladde, der ikke kan benævnes endeligt dokument, som kan indeholde en afgørelse om afbrydelse af betalingsfristen. Af den nævnte kladde, fremgår der endvidere hverken indicier eller beviser på alvorlige mangler i forvaltnings- og kontrolsystemet.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/30
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 27. oktober 2008 — Buzzi Unicem mod Kommissionen
 (Sag T-241/07) (1)
 (Annullationssøgsmål - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - Italiens nationale plan for tildeling af emissionskvoter for perioden fra 2008 til 2012 - Kommissionens beslutning om ikke at rejse indsigelse på visse betingelser - ikke individuelt berørt - afvisning)
 (2009/C 6/61)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Buzzi Unicem SpA (Casale Monferrato, Italien) (ved avocats C. Vivani, M. Vellano og G. Osch)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Wölker og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning af 15. maj 2007 om den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Den Italienske Republik har fremlagt for perioden 2008-2012 i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (EUT L 275, s. 32), for så vidt som Kommissionen deri betinger sin beslutning om ikke at rejse indsigelse vedrørende den nævnte nationale tildelingsplan af, at driftslederes mulighed for at beholde en del af de tildelte kvoter i tilfælde af »lukninger med henblik på rationalisering af produktionen« afskaffes.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Buzzi Unicem SpA bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har afholdt.
 (1) EUT C 211 af 8.9.2007.


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/34
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal administratif de Montreuil (Frankrig) den 4. juli 2011 — SICAV KBC Select Immo mod Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État
 (Sag C-342/11)
 2011/C 269/68
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Tribunal administratif de Montreuil
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SICAV KBC Select Immo
 Sagsøgt: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal, ud over investeringsinstitutternes situation, også situationen for deltagerne i investeringsinstitutterne tages i betragtning?
 2)
 Hvis dette er tilfældet, under hvilke betingelser kan den omtvistede kildeskat da anses for overensstemmende med princippet om de frie kapitalbevægelser?


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/53
 Sag anlagt den 24. maj 2013 — Husky CZ mod KHIM — Husky of Tostock (HUSKY)
 (Sag T-287/13)
 2013/C 207/87
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Husky CZ s.r.o. (Prag, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat L. Lorenc)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse truffet den 14. marts 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og Husky of Tostock Limited tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Ordmærket »HUSKY« for varer i klasse 3, 9, 14, 16, 18 og 25 — EF-varemærke nr. 152 546
 Indehaver af EF-varemærket: Husky of Tostock Ltd
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Husky CZ s.r.o.
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærkeregistreringen erklæret delvist fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
28.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 132/33
 Sag anlagt den 29. marts 2005 af Franco Campoli mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-135/05)
 (2005/C 132/60)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 29. marts 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Franco Campoli, London, ved avocats Stéphane Rodrigues og Alice Jaume, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 13. december 2004 om afslag på den klage, som sagsøgeren indgav i henhold til vedtægtens artikel 90, stk. 2, samt annullation dels af ansættelsesmyndighedens afgørelse, som blev anfægtet i nævnte klage og som pr. 1. maj 2004 ændrede den justeringskvotient, det husstandstillæg og det faste skoletillæg, der gælder for sagsøgerens pension, dels af sagsøgerens lønsedler, for så vidt som disse fra maj 2004 gennemfører førnævnte afgørelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i denne sag har nærmere bestemt nedlagt påstand om anvendelse med tilbagevirkende kraft fra den 1. maj 2004 af den justeringskoefficient, der før den 1. maj 2004 fandt anvendelse på hans pension.
 Sagsøgeren har herved anført, at artikel 20, stk. 2, i bilag XIII til vedtægten med henblik på at dække overgangen mellem det gamle og det nye system med anvendelse af justeringskoefficienter som følge af ændringen af vedtægten for Fællesskabernes offentlige tjeneste fastsætter en overgangsperiode på fem år, fra den 1. maj 2004 til den 1. maj 2009, hvorunder justeringskoefficienten gradvist nedsættes.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren i det væsentlige fremsat en ulovlighedsindsigelse i henhold til EF-traktatens artikel 241 med den begrundelse, at anvendelsen af artikel 20 i bilag XIII til vedtægten i det foreliggende tilfælde er ulovlig.
 Sagsøgeren har herved gjort gældende:
 —
 at der er sket tilsidesættelse af hans berettigede forventning, henset til administrationens forsikringer om, at den nye vedtægt ikke ville have nogen negativ indvirkning på hans retsstilling
 —
 at der ikke er sket overholdelse af principperne om ligebehandling og om forbud mod forskelsbehandling, henset til den differentiering, der er fastsat på grundlag af bopælslandet for de tjenstgørende tjenestemænd og for de pensionerede tjenestemænd
 —
 at der ikke er sket overholdelse af hans velerhvervede rettigheder, henset til den ændring, der er sket af hans grundlæggende ansættelsesvilkår på tidspunktet for hans pensionering
 —
 at princippet om god forvaltningsskik er tilsidesat.


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/19
 Sag anlagt den 4. august 2006 — Total og Elf Aquitaine mod Kommissionen
 (Sag T-206/06)
 (2006/C 261/37)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Total SA og Elf Aquitaine (Courbevoie, Frankrig) (ved avocats E. Morgan de Rivery og S. Thibault-Liger)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Principalt annulleres artikel 1, litra c) og d), artikel 2, litra b), og artikel 3 og 4, i Kommissionens beslutning K(2006) 2098 endelig udg. af 31. maj 2006.
 —
 Subsidiært ændres artikel 2, litra b), i Kommissionens beslutning K(2006) 2098 endelig udg. af 31. maj 2006, hvorved Arkema SA, Altuglas International SA og Altumax Europe SAS solidarisk pålægges en bøde på 219 131 250 EUR, hvoraf Total SA og Elf Aquitaine hæfter solidarisk for henholdsvis 140 400 000 EUR og 181 350 000 EUR, idet den pågældende bøde nedsættes til et rimeligt niveau.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 2098 endelig udg. af 31. maj 2006 (sag COMP/F/38.645 — Methacrylater), hvorved Kommissionen fandt, at virksomhederne, der var adressater for beslutningen, herunder sagsøgerne, havde overtrådt artikel 81 EF og artikel 53 i EØS-aftalen ved at have deltaget i en række aftaler og samordnet praksis i sektoren for methacrylater, som bestod i drøftelser af priser, indgåelse, gennemførelse og overvågning af prisaftaler, udveksling af markedsoplysninger, der var forretningsmæssigt vigtige og fortrolige og/eller af oplysninger vedrørende selskaber, og deltagelse i jævnlige møder og andre kontakter for at lette overtrædelsen. Subsidiært har sagsøgerne nedlagt påstand om nedsættelse af den bøde, som er blevet pålagt deres datterselskab, og som selskaberne er blevet holdt solidarisk ansvarlige for.
 Sagsøgerne gør til støtte for deres principale påstand ni anbringender om annullation gældende.
 Det første anbringende er, at retten til forsvar og princippet om uskyldsformodning er tilsidesat. Sagsøgerne gør gældende, at den anfægtede beslutning er blevet vedtaget ved afslutningen af en administrativ procedure, hvor de ikke har kunnet forsvare sig hensigtsmæssigt for så vidt som Kommissionen i strid med princippet om parternes ligestilling ikke har løftet den bevisbyrde, der påhvilede den.
 Med deres andet anbringende gør sagsøgerne gældende, at begrundelsespligten, som ifølge sagsøgerne var skærpet, er tilsidesat ved den anfægtede beslutning som følge af Kommissionens påståede nye stillingtagen. Sagsøgerne gør gældende, at pålæggelse af ansvar ved den anfægtede beslutning, for så vidt som sagsøgerne holdes ansvarlige for deres datterselskabs omstridte overtrædelse, alene er støttet på en formodning for sagsøgernes bestemmende indflydelse på deres datterselskab, eftersom de ejer næsten 100 % af dets kapital, uden at der er foretaget noget faktisk hensyn, som kan begrunde eller modbevise formodning. De gør endvidere gældende, at den anfægtede beslutning indeholder modsigelser, der følger af en sammenblanding af begrebet den virksomhed/økonomiske enhed, der er ansvarlig for en tilsidesættelse, og af begrebet juridisk enhed, der er adressat for beslutningen. Som led i dette anbringende lægger sagsøgerne ligeledes Kommissionen til last, at den ikke på tilstrækkelig vis har besvaret deres


text:
argumenter om deres datterselskabs selvstændighed.
 Sagsøgerne gør som det tredje anbringende gældende, at Kommissionen ved sin beslutning har tilsidesat princippet om virksomhedsbegrebets enhedskarakter i henhold til artikel 81 EF og artikel 23, stk. 2, i forordning nr. 1/2003 (1).
 Sagsøgerne gør som det fjerde anbringende gældende, at Kommissionen har tilsidesat de regler, der gælder for at holde moderselskaber ansvarlige for deres datterselskabs tilsidesættelser. Sagsøgerne vurderer, at Kommissionen har overskredet rammerne for sine beføjelser hvad angår fastsættelsen af kriteriet om, hvorfra støtten hidrører, ved at anlægge en urigtig fortolkning af retspraksis herom og ved at gå imod sin beslutningspraksis inden for området. Det er sagsøgernes opfattelse, at Kommissionen endvidere har tilsidesat princippet om den juridiske persons selvstændighed.
 Det femte anbringende går ud på, at der er tilsidesat væsentlige principper, som er anerkendt af alle medlemsstaterne og udgør en integreret del af Fællesskabets retsorden, såsom princippet om forbud mod forskelsbehandling, princippet om hæftelsen for egne forpligtelser, princippet om individuel straf samt legalitetsprincippet.
 Med det sjette anbringende gør sagsøgerne gældende, at Kommissionen har tilsidesat princippet om god forvaltningsskik.
 Det syvende anbringende er, at Kommissionen skal have tilsidesat princippet om retssikkerhed over for sagsøgerne.
 Sagsøgerne har med det ottende anbringende gjort gældende, at den anfægtede beslutning udgør magtfordrejning for så vidt som den pålægger dem ansvar for det omstridte kartel og pålægger dem at betale bøden in solidum med deres datterselskab.
 Ved det niende anbringende vurderer sagsøgerne, at Kommissionen har tilsidesat visse grundlæggende principper, som regulerer fastsættelsen af bøder, såsom ligebehandlingsprincippet, for så vidt som Kommissionen ikke har anvendt nedsættelsen på 25 % af grundbeløbet for sagsøgerne, skønt den havde anvendt den på en anden adressat for den anfægtede beslutning som følge af, at denne ikke havde kendskab til den samlede overtrædelse. Sagsøgerne gør endvidere gældende, at der er sket en tilsidesættelse af de grundlæggende principper om uskyldsformodning og retssikkerhed, hvilket ifølge sagsøgerne skyldes, at Kommissionen er gået ud over sine beføjelser ved vurderingen af den afskrækkende virkning.
 Sagsøgerne har subsidiært gjort gældende, at den bøde, deres datterselskab er blevet pålagt, og som de hæfter solidarisk for, bør nedsættes til et rimeligt niveau. De har gjort gældende, at de bør have ret til en nedsættelse på 25 % af bødens grundbeløb som følge af deres ukendskab til tilsidesættelsen, samt at der gør sig formildende omstændigheder gældende, for så vidt som sagsøgerne næsten samtidig er blevet idømt betydelige bøder i to lignende sager.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, EFT L 1, s. 1.


text:
29.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/30
 Sag anlagt den 31. marts 2017 — Printeos mod Kommissionen
 (Sag T-201/17)
 (2017/C 168/39)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Spanien) (ved advokaterne H. Brokelmann og P. Martínez Lage Sobredo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionen pålægges i medfør af artikel 266, stk. 1, TEUF eller, alternativt, i medfør af artikel 266, stk. 1, TEUF, artikel 268 TEUF og artikel 340, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder at betale:
 a)
 en erstatning svarende til udligningsrenter af et beløb på 4 729 000 EUR beregnet med Den Europæiske Centralbanks rentesats for refinansieringstransaktioner forhøjet med to procentpoint for perioden fra den 9. marts 2015 til den 1. februar 2017, hvilket indebærer et beløb på 184 592,95 EUR, eller subsidiært med den rentesats, som Retten finder passende, og
 b)
 morarenter af de udligningsrenter, som følger af det foregående litra, for perioden fra den 1. februar 2017 indtil det tidspunkt, hvor Kommissionen faktisk betaler det i foregående litra krævede beløb ved opfyldelse af en eventuel dom, hvorved nærværende søgsmål tages til følge, beregnet med Den Europæiske Centralbanks rentesats for refinansieringstransaktioner forhøjet med tre og et halvt procentpoint, eller subsidiært med den rentesats, som Retten finder passende.
 —
 Subsidiært annulleres Kommissionens afgørelse af 26. januar 2017, hvorefter sagsøgeren alene tilbagebetales hovedstolen vedrørende den af sagsøgeren til opfyldelse af afgørelsen om konvolutter fejlagtigt betalte bøde uden nogen renter.
 —
 Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I denne sag nedlægger sagsøgeren principalt en erstatningspåstand med henblik på at få tildelt en økonomisk kompensation svarende til de renter, som Kommissionen burde have betalt til denne i forbindelse med tilbagebetalingen af hovedstolen vedrørende den fejlagtigt betalte bøde til opfyldelse af Kommissionens afgørelse C(2014) 9295 final af 10. december 2014 vedrørende en procedure efter artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen (AT.39780 — Konvolutter) (»afgørelsen om konvolutter«), efter at denne afgørelse blev annulleret ved Rettens dom af 13. december 2016 i sag T-95/15, Printeos S.A. m.fl. mod Kommissionen (»Printeos-dommen«). Subsidiært nedlægger sagsøgeren påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 26. januar 2017 om afslag på sagsøgerens anmodning om at få udbetalt de nævnte renter.
 1.
 Til støtte for erstatningspåstanden gør sagsøgeren gældende, at kravet om økonomisk kompensation støttes på artikel 266, stk. 1, TEUF henset til, at Kommissionen ikke fuldt ud har opfyldt Printeos-dommen, idet den har undladt at betale de tilsvarende renter, eller, alternativt, artikel 266, stk. 2, TEUF, artikel 340, stk. 2, TEUF og artikel 41, stk. 3, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder henset tilden skade, som blev forårsaget af afgørelsen om konvolutter og den ufuldstændige opfyldelse af Printeos-dommen.
 Sagsøgeren gør i denne henseende gældende, at Kommissionens retsstridige adfærd savner hjemmel, idet Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT 2002, L 357, s. 1), som


text:
Kommissionen henviste til i sin afgørelse af 26. januar 2017, allerede var ophævet, og idet Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 1268/2012 af 29. oktober 2012 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 om de finansielle regler vedrørende Unionens almindelige budget (EUT 2012, L 362, s. 1) skal anses for at være i strid med artikel 266 TEUF og 340 TEUF samt artikel 41, stk. 3, og artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
 2.
 Til støtte for sin subsidiære annullationspåstand har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionens afgørelse af 26. januar 2017 var støttet på et retsgrundlag, som var ophævet, som ikke fandt anvendelse, og som under alle omstændigheder skulle anses for ulovligt, og fremsætter herved også en ulovlighedsindsigelse i denne henseende.


text:
1.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 279/3
 Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 21. april 2016 — Dansk Automat Brancheforening mod Europa-Kommissionen, Kongeriget Danmark, Betfair Group plc, Betfair International Ltd og European Gaming and Betting Association (EGBA)
 (Sag C-563/14 P) (1)
 ((Appel - artikel 181 i Domstolens procesreglement - annullationssøgsmål - artikel 263, stk. 4, TEUF - søgsmålsret - søgsmålskompetence - fysiske eller juridiske personer - statsstøtte - afgørelse, hvorved en støtteordning erklæres forenelig med det indre marked - retsakt, der berører sagsøgeren individuelt - regelfastsættende retsakt, der ikke omfatter gennemførelsesforanstaltninger))
 (2016/C 279/03)
 Processprog: dansk
 Parter
 Appellant: Dansk Automat Brancheforening (ved advokaterne K. Dyekjær, T. Høg og J. Flodgaard)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved L. Grønfeldt og M.P.-J. Loewenthal, som befuldmægtigede), Kongeriget Danmark (ved C. Thorning, som befuldmægtiget, bistået af advokat R. Holdgaard), Betfair Group plc, Betfair International Ltd (ved advocaten A. Pliego Selie, O. Brouwer og M. Groothuismink) og European Gaming and Betting Association (EGBA) (ved Rechtsanwälte J. Heithecker, C.-D. Ehlermann og J. Ylinen)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Dansk Automat Brancheforening betaler sagens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Danmark bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 46 af 9.2.2015.


text:
29.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 357/32
 KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
 den 28. august 2015
 i sag E-22/14
 Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS mod EFTA-Tilsynsmyndigheden
 (2016/C 357/12)
 I den sag, der den 10. november 2014 blev anlagt af Schenker North AB, Schenker Privpak AB og Schenker Privpak AS med påstand om annullation af EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse af 9. september 2014, har Domstolens præsident den 28. august 2015 afsagt følgende kendelse:
 1.
 Sag E-22/14 slettes af Domstolens register.
 2.
 Sagsøgerne og EFTA-Tilsynsmyndigheden bærer deres egne omkostninger.
 3.
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.


text:
30.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/6
 Domstolens kendelse (Ottende Afdeling) af 29. marts 2012 — Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate mod Safilo Spa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Corte suprema di cassazione — Italien)
 (Sag C-529/10) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - direkte beskatning - adgang til bilæggelse af sager, der verserer for den ret, som træffer afgørelse i sidste instans på skatteområdet - misbrug af rettigheder - artikel 4, stk. 3, TEU - friheder sikret af traktaten - princippet om forbud mod forskelsbehandling - statsstøtte - forpligtelse til at sikre EU-rettens effektive anvendelse)
 2012/C 194/09
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate
 Sagsøgt: Safilo Spa
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Corte suprema di cassazione — selskabsskat — national lovgivning, der fastsætter en differentieret skattesats på udbytte fra selskaber afhængig af deres hjemsted — handelsmæssig transaktion med deltagelse af selskaber med hjemsted i Italien og selskaber med hjemsted i udlandet — myndighedens beslutning om at anse den skyldige skat for anvendelig for så vidt angår selskaber med hjemsted i udlandet — begrebet misbrug af rettigheder som defineret i sag C-255/02, Halifax m.fl. — anvendelighed på ikke-harmoniserede nationale skatter såsom direkte skatter
 Konklusion
 EU-retten — herunder navnlig princippet om forbud mod misbrug af rettigheder, artikel 4, stk. 3, TEU, de i EUF-traktaten sikrede friheder, princippet om forbud mod forskelsbehandling, statsstøttereglerne samt pligten til at sikre EU-rettens effektive anvendelse — skal fortolkes således, at den i en sag som den i hovedsagen omhandlede, der vedrører direkte beskatning, ikke er til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse, som fastsætter adgang til bilæggelse af sager, der verserer for den ret, som træffer afgørelse i sidste instans på skatteområdet, mod betaling af et beløb på 5 % af tvistens værdi, når baggrunden for disse sager er en sag, der blev anlagt ved første instans mere end ti år inden denne bestemmelses ikrafttrædelsesdato, og når skattemyndigheden har tabt sagen ved de to første retsinstanser.
 (1) EUT C 30 af 29.1.2011.


text:
28 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 286/9
 merne C. P. Briét og C. W. Bellamy; justitssekretær: H. Jung, DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 13 . juli 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder ( Tredje Afdeling )
 således :
 den 13 . juli 1995
 1 ) Sagsøgte frifindes. i sag T-176/94, K. mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber ( x )
 (Tjenestemænd — den europæiske konvention til beskyt
 2 ) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler telse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsret
 Rådets omkostninger. tigheder — klage — ret til respekt for privatlivet)
 ( 95/C 286/22 )
 3 ) Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (') EFT nr. C 91 af 1 . 4 . 1993 , EFT nr. C 124 af 6 . 5 . 1993 og EFT
 nr . C 159 af 11 . 6 . 1993 .
 I sag T-176/94, K. , tjenestemand ved Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved advokat Jean-Noël
 Louis, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 fiduciaire Myson Sari, 1 , rue Glesener, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Ana
 Maria Alves Vieira og Denis Waelbroeck ) angående dels
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS annullation af Kommissionens stiltiende afslag på en
 den 13 . juli 1995 ansøgning fra sagsøgeren om godtgørelse og af det udtryk
 i sag T-545/93 , Heinz Kschwendt mod Kommissionen for kelige afslag på dennes klage og dels et krav om erstatning,
 De Europæiske Fællesskaber ( ] ) har Retten ( Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 manden J. Biancarelli og dommerne C. P. Briét og C. W.
 (Tjenestemænd — tilskud til barn over for hvem der består Bellamy; justitssekretær: J. Palacio Gonzålez, den 13 . juli
 forsørgerpligt — uddannelsestilskud — lægeudgifter — 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalt beløb)
 ( 95/C 286/21 )
 1 ) Sagsøgte frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 I sag T-545/93 , Heinz Kschwendt, tjenestemand ved Kom
 (') EFT nr . C 161 af 11 . 6 . 1994 .
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, Luxembourg,
 ved advokaterne Georges Vandersanden og Laure Levi ,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire
 Myson Sari , 1 , rue Glesener, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Ana Maria
 Alves Vieira og Bertrand Wågenbaur ), hvori der er nedlagt
 påstand om annullation af Kommissionens afgørelser af
 3 . februar, 29 . marts og 21 . juni 1993 , hvorved det blev DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 fastslået, at sagsøgeren ikke var berettiget til visse ydelser for den 13 . september 1995
 sin datter, og hvorved han tilpligtes at tilbagebetale beløb,
 der var udbetalt med urette, har Retten ( Tredje Afdeling ), i de forenede sager T-244/93 og T-486/93 , Textilwerke
 sammensat af afdelingsformanden, J. Biancarelli, og dom Deggendorf GmbH mod Kommissionen for De Europæiske
 merne C. P. Briét og C. W. Bellamy; justitssekretær: H.


text:
Jung, Fællesskaber ( ] )
 den 13 . juli 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder (Statsstøtte — Kommissionens beslutninger om at udsætte
 således : udbetalingen af støtte på tilbagebetaling af en retsstridigt
 ydet støtte)
 1 ) Det tages til efterretning, at sagsøgeren delvis frafalder ( 95/C 286/23 )
 sine påstande i stævningen i det omfang, det er angivet i
 nærværende doms præmis 25. (Processprog: tysk)
 2 ) Kommissionen frifindes.
 I de forenede sager T-244/93 og T-486/93 , TWD Textil
 werke Deggendorf GmbH, Deggendorf (Tyskland), ved
 3 ) Sagsøgeren betaler samtlige sagens omkostninger. advokaterne Walter Forstner, Lutz Radtke og Karl-Heinz
 Schupp, Deggendorf, bistået af Michael Schweitzer, profes
 ( 1 ) EFT nr. C 313 af 19 . 11 . 1993 . sor ved universitetet i Passau, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Stein, Bayerische Landesbank Internatio
 nal SA, 7-9 , boulevard Royal, støttet af Forbundsrepublik
 ken Tyskland ved Ministerialrat Ernst Roder og Regierungs


text:
21.4.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 118/25
 Slettelse af sag C-232/00 (1) Slettelse af sag C-327/99 (1)
 (2001/C 118/52) (2001/C 118/55)
 Ved kendelse af 4. oktober 2000 har præsidenten for De Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-232/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-327/99,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den FILA Sport SpA mod New Times International Transport
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret. Service Co. Ltd (anmodning om præjudiciel afgørelse fra
 Landesgericht Korneuburg (Østrig)), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 (1) EFT C 333 af 20.11.1999.
 Slettelse af sag C-243/99 (1)
 Slettelse af sag C-362/99 (1)
 (2001/C 118/53)
 (2001/C 118/56)
 Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-243/99, Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 FILA Sport SpA mod Beijing Metals & Minerals Import Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-362/99,
 & Export Corp. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra SEIKO Kabushiki Kaisha mod Mohammed Ibrahim (anmod-
 Landesgericht Korneuburg (Østrig)), skal slettes af registeret. ning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Korneuburg
 (Østrig)), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 (1) EFT C 366 af 18.12.1999.
 Slettelse af sag C-284/99 (1)
 Slettelse af sag C-250/00 (1)
 (2001/C 118/54)
 (2001/C 118/57)
 Ved kendelse af 5. oktober 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-284/99, Ved kendelse af 6. oktober 2000 har præsidenten for De
 New Yorker S.H.K. Jeans GmbH mod Ing. Jaroslav Kupco Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-250/00,
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landesgericht Kor- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 neuburg (Østrig)), skal slettes af registeret. Portugisiske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999. (1) EFT C 233 af 12.8.2000.


text:
C 95/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24.3.2001
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: 95/63/EF (1) af 5. december 1995 om ændring af direktiv
 89/665/EØF (2) om minimumsforskrifter for sikkerhed
 — Den anfægtede kendelse ophæves, og sagen hjemvises til og sundhed i forbindelse med arbejdstagernes brug af
 Retten i Første Instans til påkendelse i realiteten. arbejdsudstyr under arbejdet, idet det ikke har udstedt de
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige
 — Appelindstævnte tilpligtes at betale sagens omkostninger. for at efterkomme forpligtelserne i henhold til direktivet
 og/eller givet meddelelse til Kommissionen herom.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter — Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger
 1) Den retlige definition af søgsmålet i første instans Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 249 EF bestemmer, at et direktiv er bindende for
 Henset til søgsmålet for Retten i Første Instans og under
 enhver medlemsstat med hensyn til det tilsigtede mål, hvilket
 den antagelse, at det formelle spørgsmål om, hvorledes
 et søgsmål retligt er benævnt ikke kan medføre afvisning, for medlemsstaterne medfører en stiltiende forpligtelse til at
 overholde den frist for gennemførelsen, der er fastsat i
 kan det med rette gøres gældende, at den anfægtede
 direktivet. Denne frist udløb den 5. december 1998, uden at
 kendelses begrundelse i relation til den retlige benævnel-
 se af søgsmålet må undergives en fuldstændig prøvelse. Irland havde udstedt de bestemmelser, der er nødvendige for
 at efterkomme forpligtelserne i henhold til direktivet, som der
 henvises til i Kommissionens påstande.
 2) Spørgsmålet om kompetencen for Retten i Første Instans
 (1) EFT L 335 af 30.12.95, s. 28.
 (2) EFT L 393 af 30.12.1989, s. 13.
 Det må anses for selvindlysende, af Retten i Første
 Instans, da der foreligger en tvist mellem en institution i
 Fællesskabet og et mellem af et af institutionen indført
 rådgivende udvalg, har beføjelse til at pådømme tvisten.
 Det anføres tillige, af Domstolen jf. artikel 91 i vedtægten
 for tjenestemand og øvrige ansatte ved De Europæiske
 Fællesskaber, har kompetence til at pådømme tvister Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 mellem Fællesskabet og »en af denne vedtægt omfattet se afsagt den 26. januar 2001 af Tribunale di Siena i sagen
 person«. Såfremt Retten i Første Instans havde erklæret Milena Castellani mod INPS
 sig inkompetent til fordel for Domstolens kompetence,
 skulle den af egen drift have henvist sagen til den (Sag C-50/01)
 kompetente instans.
 (2001/C 95/11)
 Ved kendelse afsagt den 26. januar 2001 indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 5. februar 2001, har Tribunale di Siena i
 sagen Milena Castellani mod Istituto nazionale della previdenza
 sociale (INPS) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 Sag anlagt den 5. februar 2001 af Kommissionen for De en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 Er antikumulationsreglen for beløb, der oppebæres som særligt
 (Sag C-48/01) lønkompensationstillæg, og de beløb, der udbetales til arbejds-
 tageren i referenceperioden (artikel 2, stk. 4, i lovdekret
 (2001/C 95/10) nr. 80/1992 — bl.a. på baggrund af Domstolens tidligere
 afgørelser vedrørende nævnte lovdekret — lovlige efter direktiv
 987/1980/EØF (1)? Der spørges navnlig
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der


text:
den 5. fe-
 bruar 2001 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De 1) om denne antikumulationsregel kan anses for forenelig
 Europæiske Fællesskaber ved Nicola Yerrell, Kommissionens med direktivets formål, der (ifølge artikel 3, stk. 1) er at
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i sikre arbejdstagerne betaling af løntilgodehavender, som
 Luxembourg hos C. Gómez de la Cruz, Kommissionens vedrører løn for en bestemt (efter artikel 4, stk. 1 og 2,
 Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg. fastsat) periode, inden en bestemt (i artikel 3, stk. 2,
 fastsat) dato, eller
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 2) om denne antikumulationsregel beror på et bistandskrite-
 — det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i rium, der ikke er i overensstemmelse med det sociale
 henhold til EF-traktaten og i henhold til Rådets direktiv kriterium, der er lagt til grund for direktiv 987/80/EØF


text:
4.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/29
 Sag anlagt den 21. januar 2009 — Park mod KHIM — Bae (PINE TREE)
 (Sag T-28/09)
 (2009/C 82/51)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Mo-Hwa Park (Hillscheid, Tyskland) (ved Rechtsanwalt P. Lee)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Chong-Yun Bae (Berlin, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 13. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 1882/2007-4 annulleres.
 —
 Intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret fortabt: Figurmærket »PINE TREE« for varer i klasse 28 (EF-varemærke nr. 318 857)
 Indehaver af EF-varemærket: Chong-Yun Bae
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres fortabt: Mo-Hwa Park
 Annullationsafdelingens afgørelse: Det omhandlede EF-varemærke erklæret fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Ophævelse af den anfægtede afgørelse og afslag på begæringen om, at varemærket erklæres fortabt
 Søgsmålsgrunde: Klagen kan ikke antages til realitetsbehandling og der er ikke gjort brug af det pågældende EF-varemærke i henhold til artikel 15 og artikel 50, stk. 1, første punktum, i forordning 40/94 (1), således at retten kunne være opretholdt.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
9.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/3
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 9. november 2016 — Davitas GmbH mod Stadt Aschaffenburg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bayerischer Verwaltunsgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-448/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser - forordning (EF) nr. 258/97 - artikel 1, stk. 2, litra c) - begrebet »levnedsmidler og levnedsmiddelingredienser, der har en ny primær molekylestruktur))
 (2017/C 006/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bayerischer Verwaltunsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Davitas GmbH
 Sagsøgt: Stadt Aschaffenburg
 Procesdeltager: Landesanwaltschaft Bayern
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 2, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 om nye levnedsmidler og nye levnedsmiddelingredienser, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 596/2009 af 28. juni 2009, skal fortolkes således, at udtrykket »ny primær molekylestruktur« henviser til levnedsmidler eller levnedsmiddelingredienser, der ikke har været genstand for konsum på Den Europæiske Unions område før den 15. maj 1997.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
24.12.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/17
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 25. oktober 2005 — Dedeu i Fontcuberta mod Kommissionen
 (Sag T-299/02) (1)
 (»Tjenestemænd - løn - udlandstillæg - artikel 4, stk. 1, litra a), i vedtægtens bilag VII - tjeneste for en anden stat - begrebet fast bopæl«)
 (2005/C 330/43)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Carlos Dedeu i Fontcuberta (Bruxelles, Belgien) [ved: avocats J. García-Gallardo Gil-Fournier, J. Guillem Carrau, D. Domínguez Pérez og A. Sayagués Torres]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [ved: befuldmægtiget J. Currall, bistået af avocats J. Rivas Andrés og J. Gutiérrez Gisbert]
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelser om stiltiende afvisning af sagsøgerens klage af 23. september 2002 og om udtrykkelig afvisning af 14. november 2002, hvorved Kommissionen afslog at yde sagsøgeren det udlandstillæg, der er fastsat i artikel 4 i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt de dertil knyttede ydelser.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionens skrivelse af 25. februar 2002 og Kommissionens afgørelse af 14. november 2002 annulleres, for så vidt som det heri afslås at yde sagsøgeren det udlandstillæg, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, litra a), i bilag VII til vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, samt de bosættelsespenge, der er fastsat i samme bilags artikel 5, stk. 1.
 2)
 I øvrigt frifindes Kommissionen.
 3)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 289 af 23.11.2002.