text:
som behandler asylsager i med-
 overtrñdelse af princippet om den frie erhvervsudùvelse. lemsstaterne, samt eventuelle ñndringer, der efterfùl-
 gende er foretaget i den pågñldende liste.
 (1) EFT L 210 af 28.7.1998, s. 38.
 Sagsùgeren har anfùrt, at Rådets afgùrelse om ikke at give
 aktindsigt i de begñrede dokumenter er en tilsidesñttelse
 af
 Sag anlagt den 4. december 1998 af Aldo Kuijer mod Ð Rådets afgùrelse 93/731/EF, navnlig dennes artikel 4,
 Rådet for Den Europñiske Union stk. 1, og artikel 1, stk. 2
 (Sag T-188/98)
 (1999/C 71/53) Ð begrundelsespligten, og
 (Processprog: engelsk)
 Ð det grundlñggende fñllesskabsretlige princip, hvorefter
 EF-borgere skal have videst mulig adgang til EF-insti-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er tutionernes dokumenter.
 der den 4. december 1998 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europñiske Union af Aldo Kuijer ved advokaterne Onno
 W. Brouwer og FreÂdeÂric P. Louis og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sag anlagt den 15. december 1998 af Micro Leader Busi-
 ness (M.L.B.) mod Kommissionen for De Europñiske Fñl-
 Ð Rådets afgùrelse om ikke at give sagsùgeren aktindsigt lesskaber
 i de begñrede dokumenter annulleres. (Sag T-198/98)
 (1999/C 71/54)
 Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger, jf.
 artikel 87 i Rettens procesreglement, herunder even-
 tuelle intervenienters omkostninger. (Processprog: fransk)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 15. december 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 Sagsùgeren har nedlagt påstand om annullation af den for De Europñiske Fñllesskaber af selskabet Micro Leader
 afgùrelse, hvorved Rådet for Den Europñiske Union nñg- Business (M.L.B.), Aulnay sous Bois (Frankrig), ved advo-
 tede sagsùgeren aktindsigt i visse dokumenter fra Oplys- kat Silvestre Tandeau de Marsac, Paris og med valgt
 nings-, Analyse- og Udvekslingscentret for Asyl (CIREA), adresse i Luxembourg hos advokat Jean Brucher, 10, rue
 hvilket sagsùgeren havde begñret i henhold til Rådets de Vianden.


text:
19.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 150/23
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger, herunder omkost-
 ningerne i forbindelse med begæringerne om foreløbige forholds-
 regler.
 den 7. februar 2001 3) Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 136 af 15.5.1999.
 i de forenede sager T-38/99 — T-50/99, Sociedade Agrı́co-
 la dos Arinhos, Ld.a m.fl. mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1)
 (Annullationssøgsmål — Kommissionens beslutning
 98/653/EF — hasteforanstaltninger som følge af forekom-
 sten af bovin spongiform encephalopati i Portugal — fysiske DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 eller juridiske personer — retsakter, der berører dem umiddel-
 bart og individuelt — formaliteten)
 den 20. marts 2001
 i sag T-52/99, T. Port & Co. KG GmbH mod Kommissionen
 (2001/C 150/43) for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Bananer — indførsel fra AVS-stater og tredjelande —
 beregning af den årligt tildelte mængde — erstatningssøgs-
 mål — formaliteten — WTO’s regler — mulighed for
 (Processprog: portugisisk) påberåbelse — magtfordrejning — almindelige fællesskabs-
 retlige principper)
 I de forenede sager T-38/99 — T-50/99, Sociedade Agrı́cola (2001/C 150/44)
 dos Arinhos, Ld.a, Lissabon, Sociedade Agrı́cola do Monte da
 Aldeia, Ld.a, Lissabon, António José da Veiga Teixeira, Coruche
 (Portugal), Sociedade Agrı́cola Monte da Senhora do Carmo (Processprog: tysk)
 SA, Almeirim (Portugal), Sociedade Agrı́cola de Perescuma SA,
 Almeirim, Sociedade Agrı́cola Couto de Fornilhos SA, Moura
 (Portugal), Casa Agrı́cola da Raposeira, Ld.a, Coruche, José de I sag T-52/99, T. Port GmbH & Co. KG, Hamburg (Tyskland),
 Barahona Núncio, Évora (Portugal), Prestase — Prestação de ved Rechtsanwalt G. Meier, mod Kommissionen for De
 Serviços e Contabilidade, Ld.a, Lissabon, Sociedade Agro- Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: K.-D. Borchardt
 Pecuária da Herdade do Zambujal, Ld.a, Palmela (Portugal), og H. van Vliet), angående en påstand om erstatning for det
 Francisco Luı́s Pinheiro Caldeira, Campo Maior (Portugal), tab, som sagsøgeren hævder at have lidt, fordi Kommissionen i
 Sociedade Agrı́cola Cabral de Ascensão, Ld.a, Horta dos Arcos, forbindelse med sin forordning (EF) nr. 2362/98 af 28. oktober
 Serpa (Portugal), Joaquim Inácio Passanha Braancamp Sobral, 1998 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning
 Lissabon, ved advogados C. Botelho Moniz og J. Rôla Roque, (EØF) nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af
 og med valgt adresse i Luxembourg, støttet af Den Portugisiske bananer til Fællesskabet (EFT L 293, s. 32) har indført
 Republik (befuldmægtigede: L. Fernandes, A.C. Seiça Neves bestemmelser, der er i strid med Verdenshandelsorganisatio-
 og A.M. Gonçalves Monteiro), mod Kommissionen for De nens (WTO) regler og visse almindelige fællesskabsretlige
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: A.M. Alves Vieira, principper, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 G. Berscheid og V. Airão), angående en påstand om annullation lingsformanden, P. Lindh, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas
 af artikel 2, litra a), i Kommissionens beslutning 98/653/EF af og J.D. Cooke; justitssekretær: fuldmægtig J. Placio González,
 18. november 1998 om hasteforanstaltninger som følge af den 20. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 forekomsten af bovin spongiform encephalopati i Portugal
 (EFT L 311, s. 23), for så vidt det deri forbydes, at der fra 1) Kommissionen for De

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
Europæiske Fællesskaber frifindes.
 Portugal sendes kamptyre til Spanien og Frankrig med henblik
 på kulturelle og sportslige begivenheder, har Retten (Fjerde 2) Sagsøgeren betaler sine egne samt Kommissionens omkost-
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Tiili, og ninger.
 dommerne R.M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretær:
 fuldmægtig G. Herzig, den 7. februar 2001 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således: (1) EFT C 121 af 1.5.1999.
 1) Sagerne afvises.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/35
 Sag anlagt den 8. maj 2017 — Ogrodnik mod EUIPO — Aviario Tropical (Tropical)
 (Sag T-276/17)
 (2017/C 213/48)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Polen) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Aviario Tropical, SA (Loures, Portugal)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Tadeusz Ogrodnik
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Tropical« — registreringsansøgning nr. 3 435 773
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 14. februar 2017 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 2125/2016-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Den af Aviario Tropical, SA indgivne klage over afgørelsen truffet den 15. juli 2013 af ugyldighedsafdelingen ved EUIPO i sag 6029 C forkastes.
 —
 EUIPO og Aviario Tropical, SA, såfremt sidstnævnte intervenerer i sagen, tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009, sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/16
 Sag anlagt den 9. januar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland
 (Sag C-10/08)
 (2008/C 79/29)
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved I. Koskinen og D. Triantafyllou, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Finland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser dels i henhold til artikel 90 EF, idet den har opretholdt § 5 i Autoverolaki (lov om automobilafgift) og § 102, stk. 1, nr. 4, i Arvonlisäverolaki (lov om merværdiafgift) — hvorefter den inden for rammerne af automobilafgiften anvender den samme afgiftsværdi for motorkøretøjer, der er mindre end tre måneder gamle, som for nye motorkøretøjer og for motorkøretøjer, der er mindre end seks måneder gamle, og hvorefter motorkøretøjets værdi i tilfælde af, at der ikke på det finske marked findes tilsvarende motorkøretøjer, nedskrives med 0,8 % pr. måned — dels i henhold til artikel 17, stk. 1 og 2, i Rådets sjette momsdirektiv 77/388/EØF (1), som ændret ved artikel 167 og 168 i Rådets direktiv 2006/112/EF (2), idet Finland tillader, at der i den merværdiafgift, som skal svares af salget, foretages fradrag af afgiften i henhold til Autoverolakis § 5.
 —
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Da en importør af motorkøretøjer i Finland er momspligtig, skal han i henhold til Autoverolakis § 5 svare merværdiafgift af automobilafgiften til toldmyndighederne. Da importøren imidlertid i henhold til Arvonlisäverolakis § 102, stk. 1, nr. 4, kan foretage fradrag af den merværdiafgift, der skal svares af salget, forbliver der ikke i motorkøretøjets værdi nogen merværdiafgift. Den merværdiafgift, der fradrages i automobilafgiften, bliver ikke væltet over på forbrugeren. Hvis en privatperson for første gang vil indregistrere et motorkøretøj i Finland, skal han også svare merværdiafgift af automobilafgiften til toldmyndighederne, men kan ikke fradrage denne. Denne ordning, der sondrer mellem salg, der foretages inden for rammerne af en momspligtigs afgiftspålagte økonomiske virksomhed i forskellige handelsled og slutbrugerens erhvervelse i andre medlemsstater, indebærer, at den merværdiafgift på automobilafgiften, som opkræves på et motorkøretøj, som af en privatperson erhverves i en anden medlemsstat og første gang registreres i Finland, formodentlig er højere end den resterende merværdiafgift på automobilafgiften af værdien af et tilsvarende brugt motorkøretøj, som allerede er registreret i Finland, når den person, som skal betale automobilafgift, også er momspligtig, og motorkøretøjet er solgt i forbindelse med afgiftspålagt økonomisk virksomhed, eftersom værdien af motorkøretøjet i sidstnævnte tilfælde — grundet det fulde fradrag — ikke indeholder nogen merværdiafgift på automobilafgiften og er i strid med artikel 90 EF.
 Domstolen har i sag C-101/00, Siilin, fastslået, at merværdiafgift, som pålægges automobilafgiften, ikke er merværdiafgift som omhandlet i sjette momsdirektiv. Den i henhold til Arvonlisäverolaki hjemlede ret til inden for rammerne af en afgiftspålagt økonomisk virksomhed at fradrage merværdiafgiften på automobilafgiften i merværdiafgiften, er i strid med sjette momsdirektiv 77/388/EØF, hvorefter merværdiafgift kun kan fradrages i merværdiafgift.
 I henhold til Autoverolaki nedskrives værdien af brugte motorkøretøjer, som er mindre end tre måneder gamle, ikke, men


text:
de pålægges afgift som nye motorkøretøjer. Værdien af et motorkøretøj falder dog straks efter, at det er solgt eller taget i brug. Det er i strid med artikel 90 EF at pålægge motorkøretøjer, som har været brugt i mindre end tre måneder, afgift af samme værdi som nye motorkøretøjer. Også Autoverolakis bestemmelse om, at der på motorkøretøjer, der er brugt i mellem tre og seks måneder, anvendes en skala, hvorefter motorkøretøjets værdi i tilfælde af, at der ikke på det finske marked findes tilsvarende motorkøretøjer, nedskrives med 0,8 % pr. måned, er i strid med artikel 90 EF, da det ikke med denne månedlige lineære værdiforringelsesskala på 0,8 % kan garanteres, at den opkrævede afgift aldrig kan overstige den resterende afgift, som er indeholdt i værdien af tilsvarende motorkøretøjer, som allerede er registreret i Finland.
 (1) Rådets sjette direktiv af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, EFT L 145, s. 1.
 (2) EUT L 347, s. 1.


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/32
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 16. december 2008 — Mergel m.fl. mod KHIM (Patentconsult)
 (Sag T-335/07) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om Patentconsult som EF-ordmærke - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2009/C 32/60)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Volker Mergel (Wiesbaden, Tyskland), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Tyskland), Burkart Bill (Darmstadt, Tyskland) og Andreas Herden (Wiesbaden) (ved avocat G. Friderichs)
 Sagsøgte: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Schäffner og G. Schneider, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 25. juni 2007 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 299/2007-4) vedrørende registrering af ordmærket Patentconsult som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill og Andreas Herden betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/9
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Anden Afdeling)
 af 14. oktober 2004
 i sag C-288/03 P, Bernard Zaoui m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold - åbenbart, at appellen delvis er ugrundet, delvis ikke kan antages til realitetsbehandling)
 (2005/C 19/18)
 Processprog: fransk
 I sag C-288/03 P, angående en appel i henhold til artikel 56 i Domstolens statut, iværksat den 3. juli 2003, Bernard Zaoui, Combs La Ville (Frankrig), Lucien Zaoui, Netanya (Israel), og Déborah Zaoui, gift Stain, Ramat Gan (Israel), ved avocat J.A. Buchinger, den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: P. Kuijper, F. Dintilhac og C. Tufvesson), har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans (refererende dommer), og dommerne C. Gulmann, R. Schintgen, J. Makarczyk og J. Klučka; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 14. oktober 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Bernard Zaoui, Lucien Zaoui og Déborah Zaoui, gift Stain, betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 171 af 19.7.2003.


text:
1 . 6 . 96 VA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 158/7
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens Sag anlagt den 3 , april 1996 af Kommissionen for De
 omkostninger. Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 ( Sag C-l 12/96 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 ( 96/C 158/15 )
 I henhold til artikel 189 , stk . 3 , i traktaten om oprettelse af
 Det Europæiske Fællesskab er et direktiv bindende for Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 enhver medlemsstat, som det rettes til . Indtil dags dato har 3 , april 1996 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Den Hellenske Republik ikke truffet de nødvendige foran Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dimi
 staltninger for at gennemføre de pågældende direktiv i dens trios Gouloussis, Kommissionens Juridiske Tjeneste , og
 interne retsorden og har følgelig heller ikke givet Kommis med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la
 sionen meddelelse om disse . Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret,
 Kirchberg.
 (M EFT nr . L 374 af 31 . 12 . 1991 , s . 7 .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de
 forpligtelser, som påhviler den i henhold til EF-trakta
 ten, idet Den Hellenske Republik ikke inden for den
 Sag anlagt den 3 , april 1996 af Kommissionen for De fastsatte frist har truffet, eller subsidiært underrettet
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik Kommissionen om de love og administrative bestemmel
 ( Sag C-lll /96 ) ser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv
 92/96/EØF (') af 10 . november 1992 om samordning af
 ( 96/C 158 / 14 )
 love og administrative bestemmelser vedrørende direkte
 forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den ændring af direktiverne 79/267/EØF ( 2 ) og 90/619/
 3 , april 1 996 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af EØF ( 3 ) ( det tredje direktiv vedrørende livsforsikring ).
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Dimi
 trios Gouloussis, Kommissionens Juridiske Tjeneste , og — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la omkostninger.
 Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste , Wagner-Centret,
 Kirchberg. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : I henhold til artikel 189 , stk. 3 , i traktaten om oprettelse af
 Det Europæiske Fællesskab er et direktiv bindende for
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de enhver medlemsstat, som det rettes til . Indtil dags dato har
 forpligtelser, som påhviler den i henhold til EF-trakta Den Hellenske Republik ikke truffet de nødvendige foran
 ten, idet Den Hellenske Republik ikke inden for de staltninger for at gennemføre det pågældende direktiv i dens
 fastsatte frister har truffet, eller subsidiært givet Kom interne retsorden og har følgelig heller ikke givet Kommis
 missionen meddelelse om de administrativt eller ved lov sionen underrettning om sådanne foranstaltninger .
 fastsatte foranstaltninger, som er nødvendige for at
 efterkomme Rådets direktiv 92/49/EØF (


text:
s ) af 18 . juni (!) EFT nr . L 360 af 9 . 12 . 1992 .
 ( 2 ) EFT nr . L 63 af 13 . 3 . 1979 .
 1992 om samordning af love og administrative bestem 1 3 ) EFT nr. L 330 af 29 . 11 . 1 990 .
 melser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bort
 set fra livsforsikring og om ændring af direktiverne
 73/239/EØF ( 2 ) og 88/357/EØF ( 3 ) ( det tredje direktiv
 vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra
 livsforsikring). Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 8 , februar 1996 af Bundessozialgericht i sagen
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens 1 . Manuela Gómez Rodríguez, 2 . Gregorio Gómez Rodrí
 omkostninger. guez mod Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag C-1 13/96 )
 ( 96/C 158/16 )
 I henhold til artikel 189 , stk . 3 , i traktaten om oprettelse af
 Det Europæiske Fællesskab er et direktiv bindende for Ved kendelse afsagt den 8 , februar 1996 , indgået til
 enhver medlemsstat, som det rettes til . Indtil dags dato har Domstolens Justitskontor den 5 , april 1 996, har Bundesso
 Den Hellenske Republik ikke truffet de nødvendige foran zialgericht, 13 . Afdeling, i sagen 1 . Manuela Gomez
 staltninger for at gennemføre det pågældende direktiv i dens Rodriguez, 2 . Gregorio Gomez Rodriguez mod Landesver
 interne retsorden og har følgelig heller ikke givet Kommis sicherungsanstalt Rheinprovinz forelagt De Europæiske
 sionen underretning om sådanne foranstaltninger. Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål :
 (') EFT nr. L 228 af 11 . 8 . 1992 .
 ( 2 ) EFT nr . L 228 af 16 . 8 . 1973 . 1 ) Skal artikel 78 , stk . 2, litra b ), i forordning (EØF )
 ( ? ) EFT nr . L 172 af 7. 7 . 1988 . nr. 1408/71 ( J ) fortolkes således , at den heri indeholdte
 bestemmelse vedrørende den lovgivning, som skal finde
 anvendelse på tildelingen af ydelser, fortsat gælder, når


text:
C 212/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28.7.2001
 Sag anlagt den 14. maj 2001 af SLIM Sicilia — Società — Tilsidesættelse af princippet om god forvaltning og
 lavori impianti metano Sicilia SpA mod Kommissionen af kontradiktionsprincippet, for så vidt som hverken
 for De Europæiske Fællesskaber Kommissionen eller den italienske forvaltning i den
 foreliggende sag har fundet det formålstjenligt at sætte
 sagsøgeren i stand til at fremsætte sine synspunkter på
 (Sag T-105/01) passende måde. Det gøres også gældende, at kontradik-
 tionsprincippet er tilsidesat, for så vidt angår spørgsmålet
 om aktindsigt.
 (2001/C 212/49)
 — Tilsidesættelse af princippet om god forvaltning på grund
 af forsinkelsen ved vedtagelsen af den anfægtede afgørelse.
 I denne forbindelse understreges det, at den nævnte
 (Processprog: italiensk) afgørelse blev truffet mere end seks år efter anmodningen
 om forlængelse og fire år efter udbetalingen af fælles-
 skabsmidlerne, som skete i slutningen af december
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 1996/januar 1997 med et beløb, som lod antage, at
 den 14. maj 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 anmodningen om forlængelse var blevet imødekommet.
 Europæiske Fællesskaber af SLIM Sicilia — Società lavori
 På grundlag af det sidstnævnte forhold har sagsøgeren
 impianti metano Sicilia SpA ved avvocati Nazareno Saitta,
 også gjort gældende, at princippet om den berettigede
 Fabio Saitta, Mario Siragusa, Francesca Maria Moretti og Cesare
 forventning er tilsidesat.
 Lanciani.
 — Tilsidesættelse af artikel 12 i førnævnte forordning
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: nr. 4258/88, for så vidt som det i den omhandlede
 afgørelse — i betragtning af, at det i den foreliggende sag
 — Principalt annulleres den anfægtede afgørelse, for så vidt ikke er godtgjort, at arbejdet på projektet var udsat af
 som den vedrører sagsøgeren. retlige grunde — afvises at anvende denne artikel i et
 tilfælde, hvor de faktiske omstændigheder er blevet
 — Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse, for så vidt misforstået, og/eller hvor bestemmelsen fortolkes forkert,
 som det heri anføres, at sagsøgerens »deklarerede udgifter« idet det antages, at det konkrete tilfælde ikke er omfattet
 før den 31.3.1995 udgjorde 23 930 772 264 ITL i stedet af dens anvendelsesområde.
 for 24 110 190 502 ITL eller et andet og i hvert fald
 højere beløb.
 — Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen at (1) EFT L 193 af 31.7.1993, s. 34.
 betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Nærværende sag er rettet mod en afgørelse af 12.12.2000
 (D(2000)810575), hvorved Kommissionen nedsatte det finan-
 sielle bidrag fra Fællesskabet, som oprindelig var ydet til et
 projekt vedrørende gasforsyningen i byen Siracusa, fra 11 mia. Sag anlagt den 25. maj 2001 af P&O European Ferries
 ITL til 95 723 080 905 ITL, hvorved der frigjordes (Vizcaya) S.A. mod Kommissionen for De Europæiske
 1 427 691 095 ITL. Ved at træffe denne afgørelse har sagsøgte Fællesskaber
 afvist en anmodning om forlængelse, som er indgivet af
 Ministeriet for Budget og Økonomisk Planlægning, på grundlag
 af en fortolkning — som ifølge sagsøgeren ikke kan tiltrædes (Sag T-116/01)
 — af artikel 12 i forordning (EØF) nr. 4254/88 om gennemfø-
 relsesbestemmelser til forordning (EØF) nr.


text:
2052/88 for så
 vidt angår Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, som (2001/C 212/50)
 ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2083/93 (1), og
 har anset de udgiftserklæringer, der er fremsendt efter den
 31.3.1995, for irrelevante.
 (Processprog: engelsk)
 Det sagsøgende selskab har udført og administrerer projektet
 som koncessionsindehaver i Siracusa kommune og er modta- Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 ger af de fællesskabsbidrag, som er blevet beskåret ved den den 25. maj 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 anfægtede afgørelse. Sagsøgeren har til støtte for sine påstande Europæiske Fællesskaber af P&O European Ferries (Vizcaya)
 anført følgende: S.A., Spanien, ved barristers Jeremy Lever QC og Daniel
 Beard, Jaime Folguera Crespo og solicitor Julian Ellison,
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten. advokatfirmaet Ashurst Morris Crisp, Bruxelles (Belgien).


text:
21.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 377/15
 Rettens dom af 14. november 2013 — Efag Trade Mark Company mod KHIM (FICKEN LIQUORS)
 (Sag T-54/13) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærket FICKEN LIQUORS - absolut registreringshindring - varemærke, som strider mod den offentlige orden eller sædelighed - artikel 7, stk. 1, litra f), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 377/35
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Tyskland) (ved advokat M. Wekwerth)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. november 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2544/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet FICKEN LIQUORS som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 101 af 6.4.2013.


text:
C 285/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 7.10.2000
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Sag anlagt den 9. august 2000 af Kommissionen for De
 se afsagt den 26. januar 2000 af High Court of Justice Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene
 (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 Office), i sagen Regina mod Ministry of Agriculture, (Sag C-306/00)
 Fisheries and Food, ex parte: W.H. Strawson (Farms) Ltd.
 og J.A. Gagg & Sons (et firma) (2000/C 285/11)
 (Sag C-304/00) Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. august
 2000 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene af Kommissio-
 (2000/C 285/10) nen for De Europæiske Fællesskaber ved C. Van der Hauwaert,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Ved kendelse afsagt den 26. januar 2000, indgået til Domstol- Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens
 ens Justitskontor den 10. august 2000, har High Court of Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown
 Office), i sagen Regina mod Ministry of Agriculture, Fisheries Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 and Food, ex parte: W.H. Strawson (Farms) ltd. og J.A. Gagg &
 Sons (et firma) forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol — Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: sine forpligtelser i henhold til traktaten, idet det ikke
 inden for den fastsatte frist har udstedt de love eller
 administrative bestemmelser, som er nødvendige for at
 »Skal den kompetente nationale myndighed i tilfælde, hvor efterkomme Rådets direktiv 97/76/EF (1) af 16. december
 (i) den som følge af en kontrol opdager, at en ansøger efter 1997 om ændring af direktiv 77/99/EØF og 72/462/EØF
 med hensyn til reglerne for hakket kød, tilberedt kød og
 arealstøtteordningen har begået en fejl (som ikke er
 visse produkter af animalsk oprindelse.
 forsætlig eller skyldes grov uagtsomhed), som har ført til,
 at der i ansøgningen om støtte er angivet et for stort — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om-
 areal, og kostninger.
 (ii) den på grund af denne kontrol og andre undersøgelser
 finder det godtgjort, at ansøgeren i de foregående år har Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 begået en tilsvarende fejl, som i hvert af disse år har ført
 til, at der i ansøgningen om støtte er angivet et for stort I henhold til den bindende karakter af EF-traktatens artikel 249,
 areal, stk. 3, og artikel 10, stk. 1, er medlemsstaterne forpligtet til at
 træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme de
 nedsætte det areal, der faktisk er fastslået ved kontrollen, i direktiver, som er rettet til dem, og dette skal ske inden udløbet
 overensstemmelse med artikel 9, stk. 2, i Kommissionens af den frist, der er fastsat i de omhandlede direktiver. Den i
 forordning (EØF), nr. 3887/92 (1), med henblik på beregningen artikel 4 i direktiv 97/76/EF fastsatte frist udløb den 1. januar
 af den støtte, der skulle udbetales for de foregående år?« 1999, uden at Nederlandene — når der ses bort fra den allerede
 gælden »Regeling keuring en handelsverkeer vleesproducten
 (1) af 23.12.1992 om gennemførelsesbestemmelser for det integrer- 1993«


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/69
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 6. marts 2008 — Skareby mod Kommissionen
 (Sag F-46/06) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2004 - formål - begrundelsesforpligtelse - åbenbart urigtigt skøn)
 (2008/C 209/125)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Carina Skareby (Bichkek, Kirgisistan) (først ved avocats S. Rodrigues og Y. Minatchy, derefter ved avocats S. Rodrigues og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved V. Joris og M. Velardo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels påstand om annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for bedømmelsesåret 2004, dels påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 143 af 17.6.2006, s. 39.


text:
28.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 132/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 17. marts 2005
 i sag C-228/03, The Gillette Company, Gillette Group Finland Oy mod LA-Laboratories Ltd Oy (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Korkein oikeus) (1)
 (Varemærker - direktiv 89/104/EØF - artikel 6, stk. 1, litra c) - begrænsninger i den beskyttelse, der ydes af varemærket - tredjemands brug af varemærket, når dette er nødvendigt for at angive anvendelsen af en vare eller tjenesteydelse)
 (2005/C 132/15)
 Processprog: finsk
 I sag C-228/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Korkein oikeus (Finland) ved afgørelse af 23. maj 2003, indgået til Domstolen den 26. maj 2003, i sagen: The Gillette Company, Gillette Group Finland Oy mod LA-Laboratories Ltd Oy, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne A. Borg Barthet, S. von Bahr, U. Lõhmus og A. Ó Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 17. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Lovligheden af brugen af varemærket i henhold til artikel 6, stk. 1, litra c), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker afhænger af, om denne brug er nødvendig for at angive anvendelsen af en vare.
 En tredjemands brug af et varemærke, som han ikke er indehaver af, er nødvendig for at angive anvendelsen af en vare, der markedsføres af denne tredjemand, når en sådan brug i praksis er den eneste måde, hvorpå offentligheden kan gives en forståelig og fuldstændig oplysning om denne anvendelse med det formål at sikre ordningen med loyal konkurrence på markedet for denne vare.
 Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om en sådan brug er nødvendig i hovedsagen under hensyntagen til karakteren af den offentlighed, som den vare, der markedsføres af den omhandlede tredjemand, er bestemt til.
 Artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 89/104 opstiller vedrørende bedømmelsen af lovligheden af brugen af et varemærke ingen sondring mellem de mulige anvendelser af varerne, og kriterierne for bedømmelsen af lovligheden af brugen af et varemærke — navnlig for så vidt angår tilbehør eller reservedele — er derfor ikke forskellige fra dem, der finder anvendelse på andre kategorier af mulige anvendelser af varerne.
 2)
 Betingelsen vedrørende »redelig markedsføringsskik«, som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 89/104, er i det væsentlige udtryk for en forpligtelse til at handle på en måde, der er loyal i forhold til varemærkeindehaverens legitime interesser.
 Brugen af varemærket er ikke i overensstemmelse med redelig markedsføringsskik, bl.a. når den:
 —
 sker på en måde, som kan give indtryk af, at der består en erhvervsmæssig forbindelse mellem tredjemanden og varemærkeindehaveren
 —
 skader varemærkets værdi ved en utilbørlig udnyttelse af dets særpræg eller renommé
 —
 bringer nævnte varemærke i miskredit eller udsætter det for nedvurdering
 —
 eller når tredjemand præsenterer sin vare som en imitation eller en kopi af den vare, der er forsynet med det varemærke, som tredjemand ikke er indehaver af.


text:
Den omstændighed, at en tredjemand bruger det varemærke, som han ikke er indehaver af, med det formål at angive anvendelsen af den vare, han markedsfører, betyder ikke nødvendigvis, at han præsenterer denne vare, som om den har samme kvalitet eller tilsvarende egenskaber som den vare, der er forsynet med dette varemærke. Om den præsenteres således, afhænger af de faktiske omstændigheder i det konkrete tilfælde, og det påhviler den forelæggende ret at bedømme, om en sådan præsentation eventuelt foreligger som følge af omstændighederne i hovedsagen.
 Hvorvidt den vare, der markedsføres af tredjemand, præsenteres, som om den har samme kvalitet eller svarer til egenskaberne ved den vare, hvis varemærke der er gjort brug af, udgør en omstændighed, som den forelæggende ret skal tage i betragtning, når den efterprøver, om denne brug sker i overensstemmelse med redelig markedsføringsskik.
 3)
 Såfremt en tredjemand, der bruger et varemærke, som han ikke er indehaver af, ikke alene markedsfører en reservedel eller et tilbehør, men også selve den vare, som reservedelen eller tilbehøret skal anvendes sammen med, falder en sådan brug inden for anvendelsesområdet for artikel 6, stk. 1, litra c), i direktiv 89/104, for så vidt som den er nødvendig for at angive anvendelsen af den vare, som han markedsfører, og den sker i overensstemmelse med redelig markedsføringsskik.
 (1) EUT C 171 af 19.7.2003.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/11
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione Tributaria Regionale del Lazio (Italien) den 24. juli 2017 — Agenzia delle Dogane e dei Monopoli mod Pilato SpA
 (Sag C-445/17)
 (2017/C 347/12)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione Tributaria Regionale del Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
 Sagsøgt: Pilato SpA
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal KN-kode 8704 i den kombinerede nomenklatur fortolkes således, at den omfatter rustvogne? Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal rustvogne da tariferes i KN-kode 8705 eller KN-kode 8703?


text:
C 327/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 24.10.98
 mñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 16. september 1998 klage, sagsùgeren havde indgivet den 13. juli 1988, ende-
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: ligt blev forkastet for så vidt angår den del, hvori organi-
 sationen klagede over visse offentlige posttjenesters forsùg
 på med henvisning til verdenspostkonventionens artikel 25
 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin- at nñgte viderebefordring af remailforsendelser, har Retten
 des for annullationspåstanden. (Tredje Udvidede Afdeling), sammensat af prñsidenten, B.
 Vesterdorf, og dommerne C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki
 og J. D. Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den 16. september
 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2) Sagsùgeren bñrer sine egne omkostninger og betaler
 Kommissionens og La Poste's omkostninger.
 1) Sagerne T-133/95 og T-204/95 forenes med henblik på
 domsafsigelsen.
 3) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 og Post Office bñrer deres egne omkostninger.
 2) Beslutningen af 6. april 1995 annulleres, for så vidt
 den vedrùrer fysisk, kommerciel ABA-remail.
 (1) EFT C 189 af 22.7.1995.
 3) I ùvrigt frifindes Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber.
 4) Kommissionen betaler sagsùgerens omkostninger i sag
 T-133/95.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 16. september 1998
 5) Sagsùgeren betaler Kommissionens omkostninger i sag
 i de forenede sager T-133/95 og T-204/95, International T-204/95.
 Express Carriers Conference (IECC) mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Konkurrence Ð »remail« Ð annullationssùgsmål Ð 6) Intervenienterne bñrer deres egne omkostninger i sag-
 delvis forkastelse af en klage) erne T-133/95 og T-204/95.
 (98/C 327/34) (1) EFT C 229 af 2.9.1995 og
 EFT C 351 af 30.12.1995.
 (Processprog: engelsk)
 I de forenede sager T-133/95 og T-204/95, International
 Express Carriers Conference (IECC), GeneÁve (Schweiz),
 ved advokaterne Eric Morgan de Rivery, Paris, og Jacques DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Derenne, Bruxelles og Paris, og med valgt adresse i den 15. september 1998
 Luxembourg hos advokat Alex Schmitt, 62, avenue Guil-
 laume, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- i sag T-3/96, Roland Haas m.fl. mod Kommissionen for
 skaber (befuldmñgtigede: fùrst Francisco Enrique GonzaÂ- De Europñiske Fñllesskaber (1)
 lez Díaz og Rosemary Caudwell, derefter Rosemary Caud-
 (Tjenestemñnd Ð den overfùrte lùndel Ð justerings-
 well, Fabiola Mascardi og Nicholas Forwood), i sagerne
 koefficient Ð ñndring af hovedstad Ð tilbagevirkende
 T-133/95 og T-204/95 stùttet af Det Forenede Kongerige
 gyldighed)
 Storbritannien og Nordirland (befuldmñgtigede: Stephanie
 Ridley og under den mundtlige forhandling ligeledes af (98/C 327/35)
 Nicholas Green), Deutsche Post AG ved advokat Dirk
 Schroeder, Köln, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokaterne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe, og Post (Processprog: fransk)
 Office ved solicitor of the Supreme Court of England and
 Wales Ulick Bourke og under den mundtlige forhandling
 ligeledes af barristers Stuart Isaacs og Sarah Moore, og I sag T-3/96, Roland Haas, Hans-Werner Schmidt, Sieg-
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch fried Schweikle, Albert Veith og Horst Wohlfeil, tjeneste-
 og Wolter, 11, rue Goethe, og i sag T-133/95 tillige stùttet mñnd ved Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber,
 af La Poste, ved advokaterne HerveÂ Lehman og Sylvain Luxembourg, ved advokaterne Georges


text:
Vandersanden og
 Rieuneau, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos Laure Levi, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue, angående i det hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod
 vñsentlige en påstand om annullation af Kommissionens Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 beslutninger af 6. april og 14. august 1995, hvorved den mñgtiget: Gianluigi Valsesia) stùttet af Rådet for Den
 ---pagebreak--- 24.10.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 327/21
 Europñiske Union (befuldmñgtigede: fùrst Yves Cretien, renter, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afde-
 Antonio Lucidi og Diego Canga Fano, herefter alene lingsformanden, A. Kalogeropoulos, og dommerne C. W.
 Lucidi og Canga Fano), hvori der dels er nedlagt påstand Bellamy og J. Pirrung; justitssekretñr: H. Jung, den 15. sep-
 om, at Kommissionen tilpligtes som lùnsupplement at tember 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 betale et belùb svarende til, at der på den del af lùnnen,
 der er overfùrt i tyske mark, anvendes en justeringskoeffi-
 cient for Tyskland, der fra 1. oktober 1990 til 31. decem-
 ber 1994 beregnes på grundlag af leveomkostningsniveauet 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin-
 i Berlin, med tillñg af rente 10 % p.a., og dels, om nùd- des.
 vendigt, annulation af Kommissionens afgùrelse af 9. marts
 1995, hvorved sagsùgernes anmodninger om betaling af
 nñvnte lùnsupplementer blev afslået, har Retten (Tredje 2) Hver part samt Rådet bñrer sine egne omkostninger.
 Afdeling), sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og
 dommerne C. P. BrieÈt og A. Potocki; justitssekretñr H.
 Jung, den 15. september 1998 afsagt dom, hvis konklusion (1) EFT C 133 af 4.5.1996.
 lyder således:
 1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin-
 des.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 2) Hver part bñrer sine omkostninger. den 17. september 1998
 i sag T-50/96, Primex Produkte Import-Export GmbH &
 (1) EFT C 64 af 2.3.1996. Co. KG m.fl. mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (1)
 (Annullationssùgsmål Ð import af oksekùd af hùj kvalitet
 (»Hilton beef«) Ð forordning (EéF) nr. 1430/79 Ð
 artikel 13 Ð kommissionsbeslutning, hvorved det afvises
 at godtgùre importafgifter Ð ret til kontradiktion Ð
 åbenbart urigtig vurdering)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS (98/C 327/37)
 den 15. september 1998
 i sag T-23/96, Elsa De Persio mod Kommissionen for De (Processprog: tysk)
 Europñiske Fñllesskaber (1)
 (Tjenestemñnd Ð genplacering Ð ansùgning om overgang
 fra tjenestegruppe LA til kategori A Ð »fjernelse af I sag T-50/96, Primex Produkte Import-Export GmbH &
 hindringer for overgang«) Co. KG, Bad Homburg (Tyskland), Gebr. Kruse GmbH,
 Hamburg (Tyskland), og Interporc Im- und Export
 (98/C 327/36) GmbH, Hamburg, ved advokat Georg M. Berrisch, Ham-
 burg og Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Guy Harles, 8-10, rue Mathias Hardt, stùttet af
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Processprog: italiensk) (befuldmñgtigede: fùrst Stephanie Ridley, og derefter John
 E. Collins og David Anderson), mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Götz zur
 Hausen), angående en påstand om annullation af Kommis-
 I sag T-23/96, Elsa De Persio, tjenestemand ved Kommissi- sionens beslutning af 26. januar 1996, dokument


text:
K(96)
 onen for De Europñiske Fñllesskaber, Bruxelles, ved advo- 180 endelig udg., rettet til Forbundsrepublikken Tyskland,
 katerne Giovanni Petroni og Franco Giampietro, Rom, og vedrùrende godtgùrelse af importafgifter, har Retten (Fùr-
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Gilles Bou- ste Afdeling), sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og
 neÂou, 15, avenue du Bois, mod Kommissionen for De dommerne R. M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitsse-
 Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Gianluigi Val- kretñr: fuldmñgtig A. Mair, den 17. september 1998
 sesia), stùttet af Rådet for Den Europñiske Union (befuld- afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 mñgtigede: Diego Canga Fano og Paolo Cossu) angående
 en påstand dels om annullation af Kommissionens afslag
 på at indplacere hende i kategori A, dels om annullation
 af Kommissionens afgùrelse af 22. december 1995 om 1) Kommissionens beslutning af 26. januar 1996, rettet
 hendes genplacering i denne institutions oversñttelsestjene- til Forbundsrepublikken Tyskland, vedrùrende en
 ste, og endelig en påstand om betaling af erstatning med ansùgning om godtgùrelse af importafgifter annulleres.


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 26. november 2014 — Raffaella Mascolo (sag C-22/13), Alba Forni (sag C-61/13) og Immacolata Racca (sag C-62/13) mod Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Fortuna Russo mod Comune di Napoli (sag C-63/13), Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino og Gemma Zangari mod Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (sag C-418/13) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Napoli, Corte costituzionale — Italien)
 (Forenede sager C-22/13, C-61/13 — C-63/13 og C-418/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - socialpolitik - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter - undervisning - den offentlige sektor - vikariater til dækning af ledige og disponible stillinger indtil afslutningen af udvælgelsesprocedurer - § 5, stk. 1 - foranstaltninger mod misbrug af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter - begrebet »objektive omstændigheder«, der kan begrunde sådanne kontrakter - sanktioner - forbud mod ændring til tidsubegrænset ansættelsesforhold - ingen ret til skadeserstatning))
 (2015/C 026/03)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Napoli, Corte costituzionale
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Raffaella Mascolo (sag C-22/13), Alba Forni (sag C-61/13), Immacolata Racca (sag C-62/13), Fortuna Russo (sag C-63/13), Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino og Gemma Zangari (sag C-418/13)
 Sagsøgte: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (sag C-22/13, sag C-61/13, sag C-62/13), Comune di Napoli (sag C-63/13) og Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (sag C-418/13)
 Procesdeltagere: Federazione Gilda-Unams, Federazione Lavoratori della Conoscenza (FLC CGIL) og Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), sag C-22/13, sag C-61/13 — sag C-62/13
 Konklusion
 § 5, stk. 1, i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, indgået den 18. marts 1999, som findes i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der giver ret til at forny tidsbegrænsede ansættelseskontrakter med henblik på besættelse af ledige og disponible stillinger som lærere og administrativt, teknisk og assisterende personale, indtil udvælgelsesprocedurerne med henblik på ansættelse af fast undervisningspersonale er afsluttet, uden at der angives en fast tidsplan for, hvornår disse udvælgelsesprocedurer skal være afsluttet, og uden at disse lærere og det nævnte personale har mulighed for at opnå erstatning for det tab, der eventuelt er lidt som følge af en sådan fornyelse. Denne lovgivning synes nemlig, med forbehold for de forelæggende retters efterprøvelse, dels ikke at gøre det muligt at udskille de objektive og gennemsigtige kriterier for at efterprøve, om fornyelsen af sådanne kontrakter rent faktisk opfylder et reelt behov, er egnet til at nå det forfulgte formål og nødvendig herfor, dels ikke at indeholde nogen foranstaltning, som kan forhindre og sanktionere misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter.
 (1) EUT C 86 af 23.3.2013,
 EUT C 141 af 18.5.2013og
 EUT C 313 af 26.10.2013.


text:
1.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 180/12
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 4. juni 2009 — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV mod Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nederlandene)
 (Sag C-8/08) (1)
 (Anmodning om præjudiciel afgørelse - artikel 81, stk. 1, EF - begrebet »samordnet praksis« - årsagssammenhæng mellem samordningen og de deltagende virksomheders adfærd på markedet - bedømmelse i henhold til de nationale retsregler - tilstrækkeligt med et enkelt møde eller betingelse om en vedvarende og regelmæssig samordning)
 2009/C 180/20
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, og Vodafone Libertel NV
 Sagsøgt: Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoritei
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — College van Beroep voor het bedrijfsleven — fortolkning af artikel 81 EF — årsagssammenhæng mellem samordningen og adfærden på markedet skal foreligge — bedømmelse i henhold til reglerne i national ret eller ej — tilstrækkeligt med en enkeltstående samordning eller betingelse om en vedvarende og regelmæssig samordning
 Konklusion
 1)
 En samordnet praksis har et konkurrencebegrænsende formål som omhandlet i artikel 81, stk. 1, EF, når den på grund af sit indhold og de formål, der herved tilsigtes opfyldt, og den retlige og økonomiske sammenhæng, hvori den indgår, konkret kan hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet. Det er ikke nødvendigt, at konkurrencen faktisk hindres, begrænses eller fordrejes, eller at der foreligger en direkte forbindelse mellem denne samordnede praksis og detailpriserne. Udveksling af oplysninger mellem konkurrenter har et konkurrencebegrænsende formål, når de kan fjerne usikkerhedsmomenter med hensyn til de berørte virksomheders påtænkte adfærd.
 2)
 Den nationale domstol er i forbindelse med undersøgelsen af den årsagssammenhæng mellem samordningen og de heri deltagende virksomheders adfærd på markedet, der skal foreligge, for at en samordnet praksis som omhandlet i artikel 81, stk. 1, EF kan anses for godtgjort, med forbehold af det modbevis, som det må påhvile de sidstnævnte at føre, forpligtet til at anvende den formodning om årsagssammenhæng, der er fastslået i Domstolens praksis, og hvorefter nævnte virksomheder, for så vidt som de forbliver aktive på markedet, tager de med konkurrenterne udvekslede oplysninger i betragtning.
 3)
 For så vidt som den virksomhed, der deltager i samordningen, forbliver aktiv på det relevante marked, finder formodningen om årsagssammenhæng mellem samordningen og denne virksomheds adfærd på dette marked anvendelse, selv når samordningen kun er støttet på et enkelt møde mellem de berørte virksomheder.
 (1) EUT C 92 af 12.4.2008.


text:
9.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 251/23
 Sag anlagt den 7. juli 2004 af Brandt Industries mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-273/04)
 (2004/C 251/42)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 7. juli 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Brandt Industries, Rueil-Malmaison (Frankrig), ved avocats Niels Dejean og Christophe Delrieu.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 16. december 2003 om Frankrigs støtteordning for overtagelse af kriseramte virksomheder annulleres, idet den ikke er tilstrækkeligt begrundet som krævet i EF-traktatens artikel 253, og idet artikel 14 i forordning (EF) nr. 659/1999 (1) af 22. marts 1999 er blevet tilsidesat.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I beslutning af 16. december 2003 har Kommissionen fastslået, at den ordning, som er fastlagt i artikel 44f i den franske Code général des Impôts, udgør statsstøtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, med undtagelse af de minimis-støtte og støtte, som er forenelig med retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte og med gruppefritagelsesforordningen for statsstøtte til små og mellemstore virksomheder. Kommissionen har pålagt Frankrig at tilbagesøge den ydede støtte.
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning. Selskabet gør gældende, at beslutningen skal annulleres, idet den ikke er tilstrækkeligt begrundet som krævet i EF-traktatens artikel 253. I beslutningen har Kommissionen ifølge sagsøgeren selv anerkendt, at den ikke var i besiddelse af konkrete oplysninger vedrørende de virksomheder, som har nydt godt af den ordning, som er fastsat i artikel 44f i Code Général des Impôts.
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 14 i forordning (EF) nr. 659/1999. Kommissionen har ikke taget hensyn til den omstændighed, at de skattemæssige støtteforanstaltninger til fordel for de selskaber, som er stiftet med henblik på overtagelse af kriseramte virksomheder, har gjort det muligt for disse at forlange en højere pris for aktiverne end den, som de kunne have forlangt, hvis denne støtte ikke havde foreligget. Som følge heraf er støtten eller en del heraf gennem en forhøjelse af prisen for de nævnte aktiver blevet overført til kreditorerne i den virksomhed, som er taget under insolvensbehandling, hvorfor de overtagende selskaber ikke kan anses for de faktiske modtagere af hele støtten. En tilbagebetaling af den støtte, som er modtaget af de overtagende selskaber, er ikke en foranstaltning, som er nødvendig for at genoprette de konkurrencevilkår, som forelå forud for støttens ydelse, men stiller derimod de overtagende selskaber dårligere end de ville have været stillet, såfremt støtten ikke var blevet ydet, og er derfor i strid med princippet om hensynet til konkurrencen samt med proportionalitetsprincippet.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel [88] (EFT L 83, s. 1).


text:
C 55/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 8.3.2003
 Slettelse af sag C-89/01 ( 1) Slettelse af sag C-260/01 ( 1)
 (2003/C 55/46) (2003/C 55/49)
 Ved kendelse af 15. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 11. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-89/01, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-260/01,
 Finanziaria Immobiliare Perugino SpA mod Ministero delle Europa-Parlamentet mod Rådet for Den Europæiske Union,
 Finanze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di skal slettes af registeret.
 Brescia), skal slettes af registeret.
 (1 ) EFT C 245 af 1.9.2001.
 ( 1) EFT C 118 af 21.4.2001.
 Slettelse af sag C-310/01 ( 1)
 Slettelse af sag C-90/01 ( 1)
 (2003/C 55/50)
 (2003/C 55/47)
 Ved kendelse af 14. november 2002 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 15. november 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-310/01,
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-90/01,
 Comune di Udine, Azienda Multiservizi SpA (AMGA) mod
 San Marco SpA m.fl. mod Ministero delle Finanze (anmodning
 Diddi Dino Figli Srl, Associazione Nazionale Imprese Gestione
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes
 servizi tecnici integrati (AGESI) (anmodning om præjudiciel
 af registeret.
 afgørelse fra Consiglio di Stato), skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 118 af 21.4.2001.
 (1 ) EFT C 289 af 13.10.2001.
 Slettelse af sag C-231/01 (1)
 Slettelse af sag C-346/01 ( 1)
 (2003/C 55/48)
 (2003/C 55/51)
 Ved kendelse af 15. november 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-231/ Ved kendelse af 20. november 2002 har præsidenten for De
 01, El.Da Srl mod Ministero delle Finanze (anmodning om Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-346/
 præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes af 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 registeret. Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 227 af 11.8.2001. (1 ) EFT C 331 af 24.11.2001.


text:
8.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 64/56
 Sag anlagt den 4. januar 2008 — Nestlé mod KHIM — Master Beverage Industries (Golden Eagle Deluxe)
 (Sag T-7/08)
 (2008/C 64/90)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Schweiz) (ved lawyer A. von Mühlendahl)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Master Beverage Industries Pte Ltd (Singapore, Singapore)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. oktober 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 1312/2006-2 (EF-varemærke nr. 3 157 534) annulleres.
 —
 Det erklæres, at der skal gives afslag på den omtvistede EF-varemærkeansøgning nr. 3 157 534 med figurbestanddelen RED MUG og med påskriften »Golden Eagle Deluxe«.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger i sagen for appelkammeret.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret, Master Beverage, tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger i sagen for appelkammeret, i tilfælde af, at selskabet bliver intervenient i den foreliggende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Master Beverage Industries Pte Ltd
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Golden Eagle Deluxe« for varer i klasse 30 — ansøgning nr. 3 157 534
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Société des Produits Nestlé SA
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figur- og ordmærkerne samt de internationale og nationale figur- og ordmærker »Red Cup«, »Gold Blend« og gengivelsen af en kop til bl.a. kaffe.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen afvises i det hele.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 40/94, da der er en høj grad af visuel lighed mellem de omtvistede varemærker på grund af en identisk disponering af ni bestanddele i både det ansøgte varemærke og i de fleste af de ældre varemærker, hvilke har særpræg i sig selv.


text:
9.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/28
 Sag anlagt den 23. april 2007 — Cros mod Domstolen
 (Sag F-37/07)
 (2007/C 129/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Alexia Cros (Howald, Luxembourg) (ved avocat E. Reveillaud)
 Sagsøgt: De Europæiske Fællesskabers Domstol
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 19. juli 2006 om udnævnelse af sagsøgeren til tjenestemand på prøve som juridisk oversætter fra den 1. september 2006, for så vidt som sagsøgeren herved indplaceredes i lønklasse AD7.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren med tilbagevirkende kraft fra datoen for udnævnelsen den 1. september 2006 indplaceres i lønklasse A*10 svarende til lønklasse LA6 før Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22. marts 2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (1) trådte i kraft.
 —
 Det fastslås, at sagsøgerens karriere i det hele genoprettes med tilbagevirkende kraft fra den 1. september 2006.
 —
 De Europæiske Fællesskabers Domstol tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse, der er støttet på artikel 12 i bilag XIII til tjenestemandsvedtægten, udgør en tilsidesættelse af:
 —
 Meddelelse om almindelig udvælgelsesprøve CJ/LA/24 (2), hvorefter de personer, der bestod prøven, ville blive indplaceret i lønklasse LA7/LA6,
 —
 ligebehandlingsprincippet og
 —
 princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt principperne om god forvaltningsskik, gennemsigtighed og omsorg.
 (1) EUT L 124 s. 1.
 (2) EFT C 182 A af 31.7.2002, s. 1.


text:
24.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 21/19
 Sag anlagt den 19. november 2003 af Kommissionen for Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 (Sag C-486/03) forpligtelser i henhold til Kommissionens beslutning af
 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til
 fordel for virksomheder i Vizcaya i form af et nedslag i
 (2004/C 21/34) skatten på 45 % af investeringsbeløbet [meddelt under
 nummer K(2001)1765], idet det ikke inden for den
 fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger
 for at opfylde det anførte i beslutningens artikel 2 og 3,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. no- eller under alle omstændigheder ikke har underrettet
 vember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis- Kommissionen om disse foranstaltninger, således som det
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved José Luis Buendía påhviler Kongeriget Spanien i medfør af beslutningens
 Sierra, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, artikel 4.
 og med valgt adresse i Luxembourg.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: ninger.
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens beslutning af
 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning til Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 fordel for virksomheder i Guipúzcoa i form af et nedslag
 i skatten på 45 % af investeringsbeløbet [meddelt under
 nummer K(2001)1764], idet det ikke inden for den Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, der gøres
 fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger gældende i denne sag, er identiske med dem, der er gjort
 for at opfylde det anførte i beslutningens artikel 2 og 3, gældende i sag C-485/03.
 eller under alle omstændigheder ikke har underrettet
 Kommissionen om disse foranstaltninger, således som det
 påhviler Kongeriget Spanien i medfør af beslutningens
 artikel 4.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Sag anlagt den 19. november 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-488/03)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter, der er gjort (2004/C 21/36)
 gældende i denne sag, er identiske med dem, der er gjort
 gældende i sag C-485/03.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. no-
 vember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved José Luis Buendía
 Sierra, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget,
 og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sag anlagt den 19. november 2003 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-487/03)
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens beslutning af
 (2004/C 21/35) 11. juli 2001 om den spanske stats støtteordning for
 nyoprettede virksomheder i Álava (meddelt under num-
 mer K(2001) 1760), idet det ikke inden for den fastsatte
 frist har truffet de nødvendige foranstaltninger for at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. no- opfylde det anførte i beslutningens artikel 2 og 3,
 vember 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis- eller under alle omstændigheder ikke


text:
14.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 419/7
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 22. september 2016 — Europa-Kommissionen mod Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-525/14) (1)
 ((Traktatbrud - frie varebevægelser - artikel 34 TEUF - kvantitative indførselsrestriktioner - foranstaltninger med tilsvarende virkning - ædle metaller stemplet i en tredjestat i overensstemmelse med nederlandsk lovgivning - indførsel til Den Tjekkiske Republik efter overgang til fri omsætning - afvisning af at anerkende stemplet - forbrugerbeskyttelse - proportionalitet - formaliteten))
 (2016/C 419/08)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Němečková, E. Manhaeve og G. Wilms, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg)
 Sagsøgt: Den Tjekkiske Republik (ved M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil og J. Očková, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Den Franske Republik (ved D. Colas og R. Coesme, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 34 TEUF, idet den har afvist at anerkende WaarborgHollands stempler.
 2)
 I øvrigt frifindes Den Tjekkiske Republik.
 3)
 Europa-Kommissionen, Den Tjekkiske Republik og Den Franske Republik bærer hver deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 46 af 9.2.2015.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 1. december 2005
 i sag C-14/04, Abdelkader Dellas m.fl. mod Premier Ministre m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État) (1)
 (»Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed - direktiv 93/104/EF - begrebet »arbejdstid« - rækkevidde - nationale bestemmelser, der bl.a. fastsætter en for arbejdstageren gunstigere grænse for den maksimale ugentlige arbejdstid - fastsættelse af arbejdstiden i visse sociale institutioner - vagttjeneste, der indebærer, at arbejdstageren skal være til stede på arbejdspladsen - arbejdstagerens arbejdsfrie perioder inden for rammerne af en sådan tjeneste - national mekanisme for differentieret beregning af de timer, hvor arbejdstageren er til stede i forhold til arbejdsintensiteten«)
 (2006/C 36/13)
 Processprog: fransk
 I sag C-14/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Conseil d'État (Frankrig) ved afgørelse af 3. december 2003, indgået til Domstolen den 15. januar 2004, i sagen Abdelkader Dellas, Confédération générale du travail, Fédération nationale des syndicats des services de santé et des services sociaux CFDT, Fédération nationale de l'action sociale Force ouvrière mod Premier ministre, Ministre des Affaires sociales, du Travail et de la Solidarité, procesdeltager: Union des fédérations et syndicats nationaux d'employeurs sans but lucratif du secteur sanitaire, social et médico-social, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne R. Schintgen (refererende dommer), R. Silva de Lapuerta, P. Kūris og G. Arestis; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 1. december 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at det er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som hvad angår vagttjenester, som de personer, der arbejder i visse sociale og socialmedicinske institutioner, fuldfører i henhold til ordningen om fysisk tilstedeværelse på selve arbejdspladsen, med henblik på opgørelsen af den faktiske arbejdstid fastsætter en ordning om ligeværdighed som den i hovedsagen omhandlede, når overholdelsen af alle de minimumsforskrifter, der er fastsat ved dette direktiv med henblik på effektivt at beskytte arbejdstagernes sikkerhed og sundhed, ikke er sikret.
 I det tilfælde, hvor national ret navnlig med hensyn til den maksimale ugentlige arbejdstid fastsætter et loft, som er mere fordelagtigt for arbejdstagerne, er de relevante tærskler og lofter til sikring af, at dette direktivs beskyttelsesbestemmelser overholdes, udelukkende de i dette direktiv nævnte.
 (1) EUT C 59 af 6.3.2004.


text:
31.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Revere (Italien) den 2. februar 2012 — straffesag mod Xiamie Zhu m.fl.
 (Sag C-51/12)
 2012/C 98/32
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Giudice di Pace di Revere
 Tiltalte i straffesagen
 Xiamie Zhu, Guo Huo Xia, Xie Fmr Ye, Jian Hui Luo og Ua Zh Th
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 2, 4, 6, 7 og 8 i direktiv 2008/115/EF (1) da til hinder for, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i en medlemsstat pålægges en bøde, der som en strafferetlig sanktion erstattes af husarrest, alene som følge af udlændingens ulovlige indrejse og ophold, selv inden den pågældende har undladt at efterkomme en administrativ udsendelsesafgørelse?
 2)
 Henset til principperne om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, er artikel 2, 15 og 16 i direktiv 2008/115/EF da til hinder for, at en medlemsstat efter vedtagelsen af direktivet kan indføre en bestemmelse, der fastsætter, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold i medlemsstaten pålægges en bøde, der som en strafferetlig sanktion erstattes af udvisning, der kan fuldbyrdes umiddelbart, uden overholdelse af den procedure og de rettigheder for udlændingen, som er fastsat i direktivet?
 3)
 Er princippet om loyalt samarbejde, jf. artikel 4, stk. 3, TEU, til hinder for en national bestemmelse, der vedtages, mens fristen for gennemførelse af et direktiv løber, med henblik på at omgå direktivet eller under alle omstændigheder begrænse direktivets anvendelsesområde, og hvilke foranstaltninger skal retten træffe, såfremt et sådant formål konstateres?
 (1) EUT L 348, s. 98.


text:
15.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 198/7
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. april 2015 — Hermann Lutz mod Elke Bäuerle, som kurator for ECZ Autohandel GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichtshof — Tyskland)
 (Sag C-557/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - forordning (EF) nr. 1346/2000 - artikel 4 og 13 - insolvensbehandling - betaling, der er gennemført efter indledningen af en insolvensbehandling, på grundlag af et udlæg, der er foretaget før dette tidspunkt - søgsmål til omstødelse af en handling, der skader kreditorernes interesser - forældelses-, omstødelses- og præklusionsfrister - formforskrifter i forbindelse med omstødelsessøgsmål - lovgivning, der finder anvendelse))
 (2015/C 198/09)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hermann Lutz
 Sagsøgt: Elke Bäuerle, som kurator for ECZ Autohandel GmbH
 Konklusion
 1)
 Artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling skal fortolkes således, at den finder anvendelse i en situation, hvor en betaling, som er blevet anfægtet af kurator, af et beløb, hvori der blev gjort udlæg før indledningen af insolvensbehandlingen, først er foretaget efter indledningen af insolvensbehandlingen.
 2)
 Artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at den undtagelsesordning, som er indført herved, også omfatter de forældelsesfrister, frister for anlæggelse af omstødelsessøgsmål og præklusionsfrister, der er fastsat i den lov, som den handling, der anfægtes af kurator, er undergivet.
 3)
 De formkrav, der skal overholdes i forbindelse med anlæggelse af omstødelsessøgsmål, skal med henblik på anvendelsen af artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 fastlægges i henhold til den lov, som den handling, der anfægtes af kurator, er undergivet.
 (1) EUT C 15 af 18.1.2014.


text:
14.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 30. september 2011 — ÖBB-Personenverkehr AG, andre parter: Schienen-Control Kommission og Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
 (Sag C-509/11)
 2012/C 13/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: ÖBB-Personenverkehr AG
 Andre parter:
 1)
 Schienen-Control Kommission
 2)
 Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 30, stk. 1, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser (1) fortolkes således, at det nationale organ, der er udpeget til at håndhæve forordningen, er beføjet til bindende at foreskrive en jernbanevirksomhed, hvis betingelser for erstatning af billetpriser ikke opfylder kriterierne i denne forordnings artikel 17, det konkrete indhold af de erstatningsbetingelser, som denne jernbanevirksomhed skal anvende, selv om organet efter national ret kun har mulighed for at erklære sådanne erstatningsbetingelser for ugyldige?
 2)
 Skal artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1371/2007 af 23. oktober 2007 om jernbanepassagerers rettigheder og forpligtelser fortolkes således, at en jernbanevirksomhed i tilfælde af force majeure kan se bort fra pligten til erstatning af billetprisen, enten ved analog anvendelse af udelukkelsesgrundene i forordning (EF) nr. 261/204, forordning (EU) nr. 1177/2010 eller forordning (EU) nr. 181/2011 eller ved inddragelse af de ansvarsfritagelsesgrunde, der omhandles i artikel 32, stk. 2, i de fælles regler for kontrakten om international befordring af passagerer og bagage med jernbane (»CIV«) (forordningens bilag I), også i tilfælde af erstatning af billetprisen?
 (1) EUT L 315, s. 14.


text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 25. april 2013 — Asociația ACCEPT mod Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel București — Rumænien)
 (Sag C-81/12) (1)
 (Socialpolitik - ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv - direktiv 2000/78/EF - artikel 2, stk. 2, litra a), artikel 10, stk. 1, og artikel 17 - forbud mod forskelsbehandling på grund af seksuel orientering - begrebet »faktiske omstændigheder, som giver anledning til at formode, at der er udøvet forskelsbehandling« - bevisbyrdens overgang - effektive, rimelige og afskrækkende sanktioner - person, der præsenterer sig og i offentlighedens opmærksomhed opfattes som formanden for en professionel fodboldklub - offentlige udtalelser, som udelukker ansættelsen af en fodboldspiller, der fremstilles som homoseksuel)
 2013/C 171/14
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel București
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Asociația ACCEPT
 Sagsøgt: Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Curtea de Apel București — fortolkning af artikel 2, stk. 2, litra a), artikel 10, stk. 1, og artikel 17 i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16) — kriterier for udvælgelse af ansatte i en fodboldklub, som er udtryk for forskelsbehandling, og som er knyttet til seksuel orientering — direktivets anvendelse ved diskriminerende erklæringer i pressen i mangel af en egentlig ansættelsesprocedure — faktiske omstændigheder, som giver anledning til at formode, at der er udøvet direkte eller indirekte forskelsbehandling — bevisbyrde — ordning med sanktioner, som finder anvendelse ved manglende overholdelse af bestemmelserne — lovligheden af en national lovgivning, som er til hinder for anvendelsen af en bødestraf efter udløbet af en forældelsesfrist på seks måneder — pligt til at pålægge en sanktion, der er effektiv, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, stk. 2, og artikel 10, stk. 1, i Rådets direktiv 2000/78/EF af 27. november 2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv skal fortolkes således, at faktiske omstændigheder som dem, der ligger til grund for tvisten i hovedsagen, kan betegnes som »faktiske omstændigheder, der giver anledning til at formode, at der er sket forskelsbehandling« for så vidt angår en professionel fodboldklub, når de omhandlede udtalelser hidrører fra en person, der præsenterer sig og såvel i medierne som i offentligheden bliver opfattet som denne klubs formand uden nødvendigvis at have rets- og handleevne til at binde eller repræsentere klubben på området for ansættelse.
 2)
 Artikel 10, stk. 1, i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at i tilfælde, hvor faktiske omstændigheder som dem, der ligger til grund for tvisten i hovedsagen, kan betegnes som »faktiske omstændigheder, der giver anledning til at formode, at der er sket forskelsbehandling« på grundlag af seksuel orientering i forbindelse med en professionel fodboldklubs ansættelse af spillere, leder bestemmelsen om bevisbyrdens overgang i artikel 10, stk. 1, i direktiv 2000/78 ikke til et krav om bevis, der umuligt kan føres


text:
uden at krænke retten til respekt for privatliv.
 3)
 Artikel 17 i direktiv 2000/78 skal fortolkes således, at den er til hinder for nationale retsforskrifter, hvorefter det i tilfælde, hvor det konstateres, at der er sket forskelsbehandling på grundlag af seksuel orientering i dette direktivs forstand, kun er muligt at udstede en advarsel som den i hovedsagen omhandlede, når denne konstatering har fundet sted efter udløbet af en forældelsesfrist på seks måneder, der regnes fra det tidspunkt, hvor handlingerne fandt sted, hvis en sådan forskelsbehandling i henhold til disse retsforskrifter ikke sanktioneres efter samme materielle og processuelle betingelser, der indebærer, at sanktionen er effektiv, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har en afskrækkende virkning. Det tilkommer den forelæggende ret at vurdere, om dette er tilfældet for så vidt angår de i hovedsagen omhandlede retsforskrifter, og i givet fald i videst muligt omfang at fortolke den nationale ret i lyset af direktivets ordlyd og formål og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat.
 (1) EUT C 126 af 28.4.2012.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/59
 Sag anlagt den 26. april 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-37/13)
 2013/C 207/100
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Rodrigues og A. Blot)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af den af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) trufne afgørelse om afslag på at forlænge sagsøgerens kontrakt, efter annullation af denne afgørelse ved en af Personaleretten afsagt dom, og påstand om erstatning for den økonomiske og ikke-økonomiske skade, der angiveligt er lidt.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 8. august 2012 om afslag på ansøgningen om at forlænge sagsøgerens kontrakt.
 —
 Om fornødent annullation af det stiltiende afslag af 12. august 2010 på ansøgningen om at forlænge sagsøgerens kontrakt, i det tilfælde, hvor der rejses tvivl om en annullation heraf i forbindelse med en appelsag ved Den Europæiske Unions Ret.
 —
 Om fornødent annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 17. januar 2013 om afslag på den klage, som sagsøgeren indgav den 21. september 2012.
 —
 Sagsøgeren tilkendes i erstatning for den lidte økonomiske skade et beløb svarende til forskellen mellem den løn, han ville have opnået, hvis han havde kunnet opnå en forlængelse af hans kontrakt som midlertidig ansat i OLAF på fire år, og den løn, han har modtaget siden maj 2011 (under hensyntagen til hans pensionsrettigheder og en normal karriereudvikling).
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning for den af ham lidte økonomiske skade som følge af tabet af muligheden for at opnå en kontrakt på ubestemt tid, som efter ret og billighed foreløbigt fastsættes til 250 000 EUR.
 —
 Sagsøgeren tilkendes et beløb, som efter ret og billighed foreløbigt fastsættes til 10 000 EUR for den lidte ikke-økonomiske skade.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/15
 Appel iværksat den 23. september 2011 af Mitsubishi Electric Corp. til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 12. juli 2011 i sag T-133/07, Mitsubishi Electric Corp. mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-489/11 P)
 2011/C 347/24
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Mitsubishi Electric Corp. (ved solicitor R. Denton, solicitor J.J Vyavaharkar og avocat K. Haegeman)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Rettens dom ophæves, for så vidt som den ikke tager Mitsubishi Electric Corp.»s påstande til følge.
 —
 De bestemmelser i beslutningen, der ikke allerede er blevet annulleret ved dommen, annulleres, for så vidt som de angår Mitsubishi Electric Corp. og TMT&D vedrørende den periode, hvori Mitsubishi Electric Corp. hæftede solidarisk med Toshiba for TMT&D's aktiviteter.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber at bære sine egne omkostninger og at betale de omkostninger, som Mitsubishi Electric Corp. har afholdt i forbindelse med sagen for Domstolen og for Retten.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at Retten har begået væsentlige retlige fejl ved vurderingen af beviserne vedrørende eksistensen af den påståede »fælles overenskomst«:
 —
 Retten har fordrejet oplysningerne vedrørende eksistensen af den »fælles overenskomst«.
 —
 Retten har ikke anvendt den korrekte prøvelsesstandard for bevismaterialet og den har anvendt princippet fra retspraksis, hvorefter erklæringer, der går imod den erklærendes interesser, principielt bør betragtes som særligt troværdige, fejlagtigt.
 —
 Retten har anvendt retspraksis vedrørende standarder og bedømmelse af bevismateriale fejlagtigt, idet den har fastslået, at M’s erklæring er pålidelig og har bevisværdi.
 —
 Retten har anvendt bestemmelserne vedrørende bekræftelse fejlagtigt med hensyn til Fujis svar på klagepunktsmeddelelsen.
 —
 Retten har ikke taget hensyn til de samlede virkninger af Kommissionens individuelle tilsidesættelser af Mitsubishi Electric Corp.»s (herefter«Melco's«) ret til forsvar og ret til en retfærdig høring.
 —
 Retten har tilsidesat Melcos ret til forsvar, og navnlig uskyldsformodningen, idet den krævede, at Melco skulle føre et negativt bevis for at dokumentere, at Melco ikke havde begået en overtrædelse.
 —
 Retten har tilsidesat uskyldsformodningen og foretaget en fejlagtig anvendelse af retsprincipper, idet den afviste at tage hensyn til den alternative, troværdige forklaring.
 Appellanten har ligeledes gjort gældende, at Retten har begået alvorlige retlige fejl ved vurderingen af den hævdede varighed af den påståede tilsidesættelse.
 —
 Retten har ikke godtgjort den hævdede varighed af den påståede tilsidesættelse i overensstemmelse med den foreskrevne retlige standard.


text:
25.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 234/23
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 a) Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn
 henhold til EF-traktaten, idet Irland har undladt at
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 udstede de ved lov eller administrativt fastsatte
 som det rettes til, forudsñtter, at medlemsstaterne er for-
 bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme
 pligtet til at overholde den i et direktiv fastsatte frist for at
 Rådets direktiv 93/83/EéF af 27. september 1993 om
 efterkomme dette. Den pågñldende frist udlùb den
 samordning af visse bestemmelser vedrùrende ophavs-
 1. januar 1998, og på dette tidspunkt havde Irland ikke
 rettigheder og ophavsretsbeslñgtede rettigheder i for-
 udstedt de bestemmelser, der er nùdvendige for at efter-
 bindelse med radio- og tv-udsendelse via satellit og
 komme det i Kommissionens påstande nñvnte direktiv, og/
 viderespredning pr. kabel (1), og/eller idet Irland har
 eller Irland havde undladt at give Kommissionen medde-
 undladt at give Kommissionen meddelelse om, at
 lelse om, at sådanne bestemmelser var blevet udstedt.
 sådanne bestemmelser er blevet udstedt.
 b) Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger. (1) EFT L 248 af 6.10.1993, s. 15.
 RETTEN I FéRSTE INSTANS
 Afdelingernes sammensñtning i retsåret 1997/1998 for- og seks andre forhenvñrende tjenestemñnd, alle pensione-
 lñnget rede tjenestemñnd ved Kommissionen for De Europñiske
 (98/C 234/44) Fñllesskaber, med bopñl i Tyskland, ved advokaterne
 Georges Vandersanden og Laure Levi, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL,
 30, rue de Cessange, mod Kommissionen for De Europñ-
 Retten har på et mùde den 1. juli 1998 konstateret, at på iske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Gianluigi Valsesia),
 grund af retsferien vil Rettens nye medlemmer fùrst kunne stùttet af Rådet for Den Europñiske Union (befuldmñgti-
 aflñgge ed for Domstolen efter retsferiens afslutning. Ret- gede: fùrst Yves Cretien, Antonio Lucidi og Diego Canga
 tens afgùrelser af 2. juli 1997 (EFT C 271 af 6.9.1997) og Fano, senere blot Antonio Lucidi og Diego Canga Fano),
 af 10. marts 1998 (EFT C 113 af 11.4.1998) om udpegelse Forbundsrepublikken Tyskland (befuldmñgtigede: Sabine
 af afdelingsformñnd, afdelingernes sammensñtning og Maass, Ernst Röder og Bernd Kloke) og Kongeriget Neder-
 sagernes fordeling mellem afdelingerne finder derfor fort- landene (befuldmñgtigede: Marc Fierstra og Johannes van
 sat anvendelse, og prñsident Bo Vesterdorf fortsñtter som den Oosterkamp), hvori der er nedlagt påstand dels om
 prñsident, indtil Rettens nye medlemmer tiltrñder, jf. annullation af sagsùgernes pensionsopgùrelser for decem-
 artikel 5, stk. 3, i EF-statutten for Domstolen, artikel 5, ber 1994, i det omfang opgùrelserne er udfñrdiget i hen-
 stk. 3, i Euratom-statutten for Domstolen og artikel 5, hold til Rådets forordning (EKSF, EF, Euratom) nr. 3161/
 stk. 3, i EKSF-statutten for Domstolen. 94 af 19. december 1994 om tilpasning med virkning fra
 1. juli 1994 af vederlag til tjenestemñnd og ùvrige ansatte
 i De Europñiske Fñllesskaber samt af justeringskoefficien-
 terne for disse vederlag og pensioner (EFT L 335 af
 23.12.1994, s. 1), dels om genindsñttelse af sagsùgerne i
 samtlige deres pensionsrettigheder, som med virkning


text:
fra
 den 3. oktober 1990 korrigeres med en justeringskoeffi-
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS cient fastsat efter leveomkostningerne i Berlin, samt om
 den 9. juni 1998 betaling af morarenter 10 % p.a., har Retten (Tredje Afde-
 ling), sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 i de forenede sager T-171/95 og T-191/95, Adriaan Al og merne C. P. BrieÈt og A. Potocki; justitssekretñr: H. Jung,
 99 andre samt Franz Becker og seks andre mod Kommissi- den 9. juni 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle-
 onen for De Europñiske Fñllesskaber (1) des:
 (Tjenestemñnd Ð pension Ð justeringskoefficient Ð
 ñndring af hovedstad Ð tilbagevirkende gyldighed Ð for-
 ordning (EKSF, EF, Euratom) nr. 3161/94 Ð annullations- 1) Sagerne afvises.
 sùgsmål Ð formaliteten Ð bebyrdende retsakt)
 (98/C 234/45)
 2) Hver part bñrer sine egne sagsomkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 315 af 25.11.1995.
 I de forenede sager T-171/95 og T-191/95, Adriaan Al og
 99 andre forhenvñrende tjenestemñnd samt Franz Becker


text:
9.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/60
 Sag anlagt den 12. december 2014 — BPC Lux 2 m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-812/14)
 (2015/C 046/78)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Luxembourg), BPC UKI LP (George Town, Caymanøerne), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town, Caymanøerne), Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, De Forenede Stater), Queen Street Fund Ltd (George Town, Caymanøerne), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town, Caymanøerne), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town, Caymanøerne), CSS LLC (Chicago, De Forenede Stater), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town, Caymanøerne), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town, Caymanøerne), EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town, Caymanøerne), TP Lux HoldCo (Luxembourg, Luxembourg), VR Global Partners LP (George Town, Caymanøerne), Absalon II Ltd (Dublin, Irland), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, De Forenede Stater), City of New York Group Trust (New York, De Forenede Stater), Dignity Health (San Francisco, De Forenede Stater), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luxembourg, Luxembourg), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin, Irland) og San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, De Forenede Stater) (ved solicitors J. Webber og M. Steenson og advokat P. Fajardo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 3. august 2014 om ikke i proceduren SA.39250 at rejse indsigelse mod den foranstaltning, som Portugal har anmeldt vedrørende omstruktureringen af Banco Espirito Sancto S.A. (BES), annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionen har begået retlige og processuelle fejl og anlagt et urigtigt skøn, idet den åbenlyst har undladt at foretage en korrekt vurdering af kontrafaktiske forhold, særlig med hensyn til tilgængeligheden af privat kapital til at deltage i omstruktureringen af BES.
 —
 Kommissionen har tilsidesat talrige forpligtelser i henhold til Bankmeddelelsen, idet den har undladt overhovedet at vurdere, eller alternativt har undladt at give en begrundelse for, hvorfor: a) støtten var begrænset til det nødvendige minimum, b) privat kapital var blevet anvendt så vidt muligt, c) en undtagelse til kravet om, at indehavere af efterstillet gæld bidrager fuldt ud, fandt anvendelse på grundlag af indvirkning på den finansielle stabilitet og uforholdsmæssighed, og d) princippet om, at ingen kreditorer må stilles ringere, var blevet overholdt.
 —
 Kommissionen undlod at undersøge kontrafaktiske forhold og antog derfor faktisk ukorrekt, at det eneste alternativ til de anmeldte foranstaltninger var en likvidation af BES. Kommissionen undlod at tage beviser for, at ny privat kapital var tilgængelig og kunne have formindsket den statsstøtte, som krævedes ved den anmeldte foranstaltning, i betragtning.
 —
 Kommissionen var under en forpligtelse til at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF. Kommissionen har ved at undlade at gøre dette tilsidesat sagsøgernes processuelle rettigheder i henhold til denne bestemmelse.
 2.
 Andet anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgernes processuelle rettigheder ved at undlade at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
 —
 Anmeldelsen gav objektivt set


text:
anledning til væsentlige vanskeligheder ved såvel bedømmelsen af de faktiske forhold som den retlige bedømmelse.
 —
 Kommissionens foreløbige vurdering, som blev foretaget i løbet af én søndag, kan ikke have været fuldstændig og tilstrækkelig henset til betydningen af og vanskelighederne forbundet med undersøgelsens genstand.
 —
 Kommissionen havde grund til at tro, at de oplysninger, den var i besiddelse af, kunne være upålidelige eller som minimum skulle kontrolleres, før de kunne lægges til grund.
 —
 Kommissionen undlod at tage Bankmeddelelsens punkt 50-53, som etablerer en rednings- og omstruktureringsproces i to stadier for krisesituationer, som den BES står i, i betragtning.
 —
 Kommissionen havde en forpligtelse til at indlede en formel undersøgelse. Kommissionens undladelse af at gøre dette fratog sagsøgerne som interesserede parter enhver mulighed for at deltage i proceduren, hvilket tilsidesatte deres retmæssige processuelle rettigheder i henhold til artikel 108, stk. 2.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/29
 Sag anlagt den 27. februar 2013 — Europa-Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-100/13)
 2013/C 114/45
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Wilms og G. Zavvos, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/106/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om byggevarer (1), navnlig dets artikel 4, stk. 2, og artikel 6, stk. 1, idet de tyske myndigheder benytter supplerende nationale standarder for byggevarer (Bauregellisten) til at opstille yderligere betingelser for byggevarers effektive markedsadgang og anvendelse i stedet for at benytte de inden for rammerne af de harmoniserede europæiske standarder påkrævede bedømmelsesmetoder og -kriterier.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgte har tilsidesat artikel 4 og 6 i direktiv 89/106/EØF. Benyttelsen af supplerende nationale standarder for byggevarer (Bauregellisten) medfører, at der for disse varers effektive markedsadgang og anvendelse opstilles yderligere forudgående betingelser. I mange tilfælde er eventuelle krav i forhold til nye kendetegn ikke berørt. Derimod fastholdes krav, der er fastsat inden harmoniseringen, hvilke krav kunne og skulle have været afløst af de påkrævede harmoniserede bedømmelsesmetoder og -kriterier.
 (1) EFT 1989, L 40, s. 12.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/36
 Sag anlagt den 21. oktober 2004 af Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-442/04)
 (2004/C 300/70)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. oktober 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Spanien ved Abogado del Estado Enrique Branquehais Conesa, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande:
 —
 Artikel 1-6 i Rådets forordning (EF) nr. 1415/2004 (1) af 19. juli 2004 om fastlæggelse af den maksimale årlige fiskeriindsats for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskerier, der gennemfører artikel 3 og 6 i Rådets forordning (EF) nr. 1954/2003 (2) af 4. november 2003 om forvaltning af fiskeriindsatsen for så vidt angår visse fiskerizoner og visse fiskeressourcer i EF, om ændring af forordning (EØF) nr. 2847/93 (3) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 685/95 (4) og (EF) nr. 2027/95 (5), annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling
 a)
 fordi forordning (EF) nr. 1415/2003, der anfægtes ved den foreliggende sag, er en foranstaltning til gennemførelse af forordning (EF) nr. 1954/2003, nærmere bestemt forordningens artikel 3 og 6 vedrørende den maksimale årlige fiskeriindsats for hver enkelt medlemsstat og de forskellige områder og fiskerier, der er omhandlet i de nævnte bestemmelser, som Kongeriget Spanien har anfægtet (Sag C-36/04), for så vidt som 1998–2002 anvendes som referenceperiode, hvilket indebærer en forskelsbehandling på grundlag af nationalitet af den spanske fiskerflåde, idet den spanske fiskerflåde i de pågældende år i medfør af akten om Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber og af forordning (EF) nr. 685/95 og nr. 2027/95 havde en begrænset adgang til ICES-område V b, VI, VII og VIII a, b, d og e
 b)
 fordi oprettelsen af det følsomme område, der er omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 1954/2003, som gennemføres ved den anfægtede forordning (EF) nr. 1415/2004, ligeledes er udtryk for forskelsbehandling af den spanske fiskerflåde, når henses til, at det nye følsomme område er delvist sammenfaldende med den såkaldte »irske kasse«, hvor der gælder restriktioner for den spanske fiskerflåde i henhold til akten om Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse.
 Magtfordrejning
 da beskyttelsen af det følsomme område, der er reguleret i artikel 6 i forordning (EF) nr. 1954/2003, som gennemføres ved den i denne sag anfægtede forordning (EF) nr. 1415/2004, burde være blevet vedtaget i henhold til de procedurer, der er fastsat i forordning (EF) nr. 850/1998 om fastlæggelse af tekniske foranstaltninger til beskyttelse af unge marine organismer, og burde have omfattet alle områder, som videnskabeligt er bevist at opfylde denne betingelse.
 (1) EUT L 258 af 5.8.2004, s. 1.
 (2) EUT L 289 af 7.11.2003, s. 1.
 (3) EFT L 261 af 20.10.1993, s. 1.
 (4) EFT L 71 af 31.3.1995, s. 5.
 (5) EFT L 199 af 24.8.1995, s. 1.


text:
14 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 268/9
 præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 7, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer,
 stk . 1 , litra a ), i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19 . december der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført
 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebe ved Rådets forordning ( EØF ) nr . 2001 /83 af 2 , juni 1983
 handling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring ( EFT L 230 , s . 6 ), og af artikel 12 , stk . 2 , og artikel 46a i
 ( EFT 1979 L 6, s . 24 ), har Domstolen (Sjette Afdeling), samme forordning, som ændret ved Rådets forordning
 sammensat af afdelingsformanden, F. A. Schockweiler ( EØF ) nr. 1248/92 af 30 . april 1992 ( EFT L 136 , s . 7 ), har
 ( refererende dommer ), og dommerne P. J. G. Kapteyn, C. N. Domstolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor
 Kakouris, J. L. Murray og H. Ragnemalm; generaladvokat: manden, P. Jann, og dommerne D. A. O. Edward ( refere
 C. O. Lenz; justitssekretær: fuldmægtig D. Louterman rende dommer ) og L. Sevon; generaladvokat: C. O. Lenz;
 Hubeau, den 11 . august 1995 afsagt dom, hvis konklusion justitssekretær : R. Grass, den 11 . august 1995 afsagt dom,
 lyder således : hvis konklusion lyder således :
 Såfremt en medlemsstat i henhold, til artikel 7, stk. 1 , litra a), En arbejdsophørspension, der udbetales i henhold til
 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om lovgivningen i en medlemsstat på grundlag af forsikrings
 gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af perioder, som modtageren selv har tilbagelagt i denne stat,
 mænd og kvinder med hensyn til social sikring har fastsat og en arbejdsophørspension, som i henhold til lovgivningen
 pensionsalderen til 60 år for kvinder og 65 år for mænd, kan i en anden medlemsstat tildeles en fraskilt ægtefælle på
 den ifølge denne bestemmelse også dels beslutte, at den grundlag af den tidligere ægtefælles forsikringsperioder, er
 invalidepension, der tilkommer personer, der er blevet ikke ydelser af samme art i den forstand, hvori dette udtryk
 uarbejdsdygtige, før de når pensionsalderen, for kvinders anvendes i artikel 12, stk . 2, i Rådets forordning (EØF)
 vedkommende fra de fylder 60 år og for mænds vedkom nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de sociale
 mende fra de fylder 65 år, skal være begrænset til det beløb, sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs
 de pågældende faktisk ville have fået udbetalt i arbejdsop drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for
 hørspension, dels bestemme, at et invaliditetstillæg, som Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord
 udbetales ud over invalidepensionen, skal være forbeholdt ning (EØF) nr. 2001 /83 af 2 , juni 1983, og i artikel 12,
 personer, som for kvindernes vedkommende er under 55 år stk. 2, og artikel 46a i forordning (EØF) nr. 1408/71 , som
 og for mændenes vedkommende under 60 år