text:
21.11.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 358/7
 Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 gende spùrgsmål: afsagt den 29. maj 1998 af Diikitiko Protodikio Pirea
 (Fjerde Afdeling med tre dommere) i sagen Henkel Hellas
 ABEE mod Elliniko Dimosio
 1. Bestemmes det i artikel 3 i direktiv 84/5/EéF (1), at
 den lovpligtige motoransvarsforsikring skal dñkke ska- (Sag C-350/98)
 der forvoldt medlemmer af forsikringstagerens eller
 (98/C 358/15)
 fùrerens familie, selv når familiemedlemmerne befor-
 dres vederlagsfrit, og der kun er et ansvarsgrundlag i
 form af »risikoansvar«, men ikke culpaansvar, eller
 kan medlemsstaten udelukke tilkendelse af erstatning i
 Ved dom afsagt den 29. maj 1998, indgået til Domstolens
 disse tilfñlde?
 Justitskontor den 24. september 1998, har Diikitiko Proto-
 dikio Pirea (Fjerde Afdeling med tre dommere) i sagen
 2. Finder mindstebelùbene for forsikringssummer i Henkel Hellas ABEE mod Elliniko Dimosio forelagt De
 artikel 1, stk. 2, i det samme direktiv 84/5/EéF ligele- Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 des anvendelse på situationer, hvor der er et ansvars- prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 grundlag i form af »risikoansvar«, men ikke culpaan-
 svar, eller kan medlemsstaten i lovgivningen trñffe
 bestemmelse om, at maksimumbelùbene for erstatning, 1. Er der ved den afgift, som den grñske stat opkrñver i
 når der ikke foreligger culpa hos fùreren af kùretùjet, medfùr af artikel 42, stk. 6, i lov nr. 265/1992 tale om
 der er ansvarlig for uheldet, er lavere end mindstebelù- en kapitaltilfùrselsafgift som omhandlet i artikel 4 i
 bene? direktiv 69/335/EéF (1) af 17. juli 1969 fra Rådet for
 De Europñiske Fñllesskaber, med senere ñndringer,
 også henset til, at der den 1. juli 1984 ikke fandtes
 3. Skal den nationale retsinstans fortolke national ret på
 nogen kapitaltilfùrselsafgift i Grñkenland?
 en sådan måde, at den bliver i overensstemmelse med
 bestemmelserne i et direktiv, når direktivet er mangel-
 fuldt gennemfùrt, og de tidligere bestemmelser i natio-
 nal ret er blevet opretholdt? 2. Såfremt spùrgsmålet besvares bekrñftende, kan det da
 tillades, henset til de fiskale sñregenheder i Grñken-
 land, at den i ovennñvnte direktiv omhandlede sats på
 4. Gñlder dette også, selv om en sådan fortolkning er i 1 % forhùjes?
 strid med den almindelige forståelse af betydningen og
 rñkkeviden af bestemmelserne i national ret, eller
 endog når denne fortolkning er i overensstemmelse (1) Henvisningen til Rådets direktiv 66/335/EéF er en fejl Ð skal
 med den nationale lovgivers hensigt, som det imidler- vñre direktiv 69/335/EéF (EFT 1969 II, s. 405).
 tid ikke er lykkedes den at give udtryk i lovens ordlyd?
 5. Skal den nationale retsinstans foretage en sådan for-
 tolkning i overensstemmelse med bestemmelserne i fñl-
 lesskabsdirektivet, selv i en retstvist kun mellem bor-
 gere?
 Appel ivñrksat den 24. september 1998 af Laboratoires
 pharmaceutiques Bergaderm SA og Jean-Jacques Goupil til
 6. Skal den nationale retsinstans foretage en fortolkning prùvelse af dom afsagt den 16. juli 1998 af De Europñiske
 af sin nationale ret i overensstemmelsen med bestem- Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje Afdeling) i sag
 melsen i artikel 1 i direktiv 90/232/EéF


text:
(2), også med T-199/96, Laboratoires pharmaceutiques Bergaderm SA
 henblik på et uheld, der fandt sted inden udlùbet af og Jean-Jacques Goupil mod Kommissionen for De Euro-
 medlemsstatens frist for at gennemfùre denne bestem- pñiske Fñllesskaber
 melse i national ret?
 (Sag C-352/98 P)
 7. Hvis det må fastslås, at det ikke er muligt at fortolke (98/C 358/16)
 national ret på en sådan måde, at den bliver i overens-
 stemmelse med bestemmelserne i et direktiv, forpligter
 fñllesskabsrettens forrang da den nationale retsinstans
 til at undlade at anvende de nationale regler, der er Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 uforenelige med direktivet, selv når der foreligger en 24. september 1998 ivñrksat appel af Laboratoires phar-
 retstvist kun mellem borgere? maceutiques Bergaderm SA og Jean-Jacques Goupil, ved
 advokaterne Jean-Pierre Spitzer og Yves-Marie Moray,
 Paris, til prùvelse af dom afsagt den 16. juli 1998 af De
 (1) EFT L 8 af 11.1.1984, s. 17.
 Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Tredje
 (2) EFT L 129 af 19.5.1990, s. 33.
 Afdeling) i sag T-199/96, Laboratoires pharmaceutiques
 Bergaderm SA og Jean-Jacques Goupil mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber.
 ---pagebreak--- C 358/8 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 21.11.98
 Appellanten har nedlagt fùlgende påstande: pasningsudvalget, eller, som Retten har opfattet
 forholdet, i mangel af en udtalelse, og
 Ð Den af Retten i Fùrste Instans afsagte dom (1) af 16. juli
 1998 ophñves. Ð Kommissionen skulle i udstrakt og frem for alt fyl-
 destgùrende omfang have inddraget Jean-Jacques
 Goupil og de mange internationale videnskabs-
 Ð Der gives medhold i de af appellanterne nedlagte mñnd, der til stadighed godtgjorde, at Bergasol
 påstande: var uskadeligt og effektivt, i sit arbejde.
 Ð Sagen antages til realitetsbehandling, og appellan- Udelukkelsen fra markedet overskrider grñnserne for
 ternes krav tages til fùlge de almindelige risici, der er forbundet med den pågñl-
 dende form for erhvervsvirksomhed, idet udelukkelsen
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale 152 867 090 FRF ikke på nogen måde er begrundet i hensynet til den
 i erstatning til Laboratoires pharmaceutiques Ber- offentlige sundhed.
 gaderm SA og 161 309 995,33 FRF i erstatning til
 Jean-Jacques Goupil (1) EFT C 299 af 26.9.1998, s. 32.
 (2) EFT L 167 af 18.7.1995, s. 19.
 (3) Rådets direktiv 76/768/EéF, EFT L 262 af 27.9.1976, s. 169.
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale de samlede sagsom-
 kostninger.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Ð Fñllesskabsretten er tilsidesat, idet Retten har fundet, Sag anlagt den 29. september 1998 af Kommissionen for
 at den relevante bestemmelse i det attende direktiv om De Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Belgien
 tilpasning til den tekniske udvikling af bilag II, III, VI (Sag C-355/98)
 og VII til Rådets direktiv 76/768/EéF (95/34/EF, her-
 efter »tilpasningsdirektivet« (2)) er en generel retsakt. (98/C 358/17)
 Da Jean-Jacques Goupil er eneindehaver af et patent,
 der giver mulighed for at anvende naturlige citrones-
 senser indeholdende 5-MOP i et solbeskyttelsesmiddel, Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 er hans selskab Bergaderm individuelt og umiddelbart 29. september 1998 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af
 berùrt af den pågñldende retsakt, idet den alene angår Kommissionen for

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
De Europñiske Fñllesskaber ved Maria
 selskabet. Patakia, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuld-
 mñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Ð Retten har foretaget et åbenbart fejlagtigt skùn for så
 vidt angår Kommissionens fejl. I modsñtning til, hvad
 der er angivet i den relevante bestemmelse i direktivet,
 giver alle de foreliggende videnskabelige undersùgelser Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 om produktet Bergasol et fuldstñndigt grundlag for at
 konkludere, at produktet er uskadeligt og effektivt.
 Kommissionen, der bevidst har tilsidesat kontradikti- 1) Det fastslås, at Kongeriget Belgien ikke har overholdt
 onsprincippet, har ved sin adfñrd varetaget de konkur- sine forpligtelser i henhold til traktatens artikel 48, 52
 rerende producenters interesser. og 59, idet det i forbindelse med lov af 10. april 1990
 om overvågningsvirksomhed, vagtselskaber og intern
 overvågningstjeneste har vedtaget bestemmelser,
 (Subsidiñrt)
 a) hvorefter der for at drive en sådan virksomhed stil-
 Ð Fñllesskabsretten er tilsidesat, idet Retten ikke har les krav om en forudgående tilladelse, i forbindelse
 konstateret nogen overtrñdelse af en hùjere retsregel med hvilken der er fastsat en rñkke betingelser,
 til beskyttelse af private. Inden for »kosmetikdirekti- nemlig:
 vets« (3) rammer råder Kommissionen ikke over et
 skùn, idet den nùje skal fùlge en hùrings- og godken- Ð overvågningsvirksomheden skal have et drifts-
 delsesprocedure, hvorved den mindste uagtsomhed sted i Belgien
 eller fejl er ansvarspådragende. I nñrvñrende sag
 Ð de personer, som
 Ð skulle Kommissionen i henhold til kosmetikdirekti- Ð faktisk leder en overvågningsvirksomhed
 vets artikel 10 have rettet henvendelse til Rådet eller en intern overvågningstjeneste, eller
 efter den negative udtalelse af 1. juni 1992 fra til- som


text:
22.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/3
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Okresný súd Bardejov (Slovakiet) den 26. marts 2013 — Pohotovosť s.r.o. mod Ján Soroka
 (Sag C-153/13)
 2013/C 178/04
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Okresný súd Bardejov
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pohotovosť s.r.o.
 Sagsøgt: Ján Soroka
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (1) (herefter »direktiv 93/13 EØF«), sammenholdt med artikel 47 og 38 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse, såsom den foreliggende, der ikke giver en forbrugerbeskyttelsesorganisation, der er en juridisk person, ret til at intervenere i en tvangsfuldbyrdelsesprocedure for at beskytte den forbruger, over for hvem tvangsfuldbyrdelsen foretages med henblik på inddrivelse af gæld i henhold til en kontrakt, som sidstnævnte havde indgået i sin egenskab af forbruger, og den pågældende forbruger ikke er repræsenteret af en advokat?
 2)
 Skal de i første spørgsmål nævnte EU-retlige bestemmelser fortolkes således, at forbrugerens grundlæggende ret til domstolsprøvelse og til intervention i henhold til artikel 47 i charteret om grundlæggende rettigheder er tilsidesat, når en forbrugerbeskyttelsesorganisation, der er en juridisk person, ikke får tilladelse til at intervenere i en tvangsfuldbyrdelsesprocedure, og forbrugeren ikke er repræsenteret af en advokat?
 (1) EFT L 95 af 21.4.1993, s. 29.


text:
Nr . C 159/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 6 . 95
 Anmodning om præjudiciel afgorelse forelagt ved kendelse Slettelse af sag C-328/93 ( )
 afsagt den 30 . marts 1995 af Pretura Circondariale di Biella i ( 95/C 159/41 )
 sagen USSL 47 mod Istituto Nazionale per l'Assicurazione
 contro gli Infortuni sul Lavoro (INAIL )
 ( Sag C-134/95 ) Ved kendelse af 7. april 1995 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 ( 95/C 159/39 ) C-328/93 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeits
 gericht München), Carla Baeskowc mod Lebenshilfe für
 Ved kendelse afsagt den 30 . marts 1995 , indgået til geistig Behinderte e.V. , Stadt- und Landkreis München, skal
 Domstolens Justitskontor den 24 . april 1995 , har Pretura slettes af registret.
 Circondariale di Biella i sagen USSL 47 mod Istituto
 Nazionale per l'Assicurazione contro gli Infortuni sul
 Lavoro ( INAIL ) forelagt De Europæiske Fællesskabers (!) EFT nr . C 205 af 29 . 7. 1993 .
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende
 spørgsmål : Er forskriften i artikel 1 , stk. 1 , i lov nr. 1369 af
 23 . oktober 1960 sammenholdt med artikel 11 , stk. 1 , i lov
 nr . 264 af 29 . oktober 1949 forenelig med de fællesskabs
 retlige principper i EØF-traktatens artikel 48 , 49 , 54 og 90,
 og er disse principper umiddelbart anvendelige, således at
 den italienske bestemmelse ikke kan finde anvendelse ? Slettelse af sag C-402/93 ( )
 ( 95/C 159/42 )
 Ved kendelse af 3 , april 1 995 har præsidenten for
 De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgø C-402/93 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Arbeits
 relser truffet henholdsvis den 26. oktober 1994 ( sag gericht Hamburg), Jutta Neumann mod Freie und Hanse
 C-135/95 ) og den 27. februar 1995 ( sag C-140/95 og stadt Hamburg, skal slettes af registret.
 C-141/95 ) af Pretura Circondariale di Roma — Tivoli — i
 straffesagerne mod Francesco Segna m.fl., Cesare Cervetti f 1 ) EFT nr. C 286 af 22 . 10 . 1993 .
 og Mario Gasbarri
 ( Sag C-135/95 , C-140/95 og C-141 /95 )
 ( 95/C 159/40 )
 Ved afgørelser truffet henholdsvis den 26 . oktober 1-994
 ( sag C-135/95 ) og den 27. februar 1995 ( sag C-140/95 og
 C-141 /95 ), indgået til Domstolens Justitskontor henholds Slettelse af sag C-229/94 (')
 vis den 24 . april 1995 og den 4 , maj 1995 , har Pretura ( 95/C 159/43 )
 Circondariale di Rome — Tivoli — i straffesagerne mod
 Francesco Segna m.fl ., Cesara Cervetti og Mario Gasbarri
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol anmodnin Ved kendelse af 5 , maj 1995 har præsidenten for
 ger om præjudiciel afgørelse af spørgsmål, der er de samme De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 som spørgsmålene i sag C-l 12/95 , C-l 19/95 og C-123/ C-229/94 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra High
 95 ( M. Court ( Queen's Bench


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sozialgericht Stuttgart (Tyskland) den 2. maj 2007 — Krystyna Zablocka-Weyhermüller mod Land Baden-Württemberg
 (Sag C-221/07)
 (2007/C 183/27)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Sozialgericht Stuttgart
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Krystyna Zablocka-Weyhermüller
 Sagsøgt: Land Baden-Württemberg
 Præjudicielle spørgsmål
 Der indhentes en afgørelse fra EF-Domstolen om, hvorvidt de begrænsninger af ydelserne, der er fastsat i den tyske lovgivning i forbindelse med social erstatning i henhold til § 64e i Bundesversorgungsgesetz (BVG), i forhold til pensionsberettigede med bopæl eller sædvanligt opholdssted i Polen som ny tiltrædelsesstat til EU er i overensstemmelse med den trinhøjere fællesskabsret, navnlig ud fra synspunkter, der vedrører den frie bevægelighed.


text:
8.12.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 297/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. oktober 2007 — Naipes Heraclio Fournier, SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og France Cartes SAS
 (Sag C-311/05 P) (1)
 (Appel - forordning (EF) nr. 40/94 - EF-varemærker - figurmærker, der indeholder gengivelsen af et sværd, af køllernes ridder og af sværdenes konge fra spillekort - erklæring om ugyldighed af varemærket)
 (2007/C 297/07)
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Naipes Heraclio Fournier, SA (ved abogados E. Armijo Chávarri og A. Castán Pérez-Gómez)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Montalto, I. de Medrano Caballero og O. Mondéjar, som befuldmægtigede) og France Cartes SAS (ved avocat C. de Haas)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 11. maj 2005 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i de forenede sager T-160/02 — T-162/02, Naipes Heraclio Fournier SA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (intervenient: France Cartes SAS), hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i de søgsmål, der var anlagt til prøvelse af tre afgørelser truffet den 28. februar 2002 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret, hvorved Société France Cartes SAS fik medhold i en ugyldighedsbegæring vedrørende tre figurmærker, som appellanten er indehaver af.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Naipes Heraclio Fournier SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 243 af 1.10.2005.


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/13
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 9. juni 2016 — Nutrivet D.O.O.E.L. mod Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Ungarn)
 (Sag C-69/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - affald - overførsler - forordning (EF) nr. 1013/2006 - artikel 2, nr. 35), litra g), nr. iii) - ulovlig overførsel - fejlagtige og usammenhængende oplysninger påført det dokument, som er omhandlet i bilag VII til denne forordning - artikel 50, stk. 1 - sanktioner for overtrædelse af denne forordnings bestemmelser - proportionalitet))
 (2016/C 296/17)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Nutrivet D.O.O.E.L.
 Sagsøgt: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, nr. 35), litra g), nr. iii), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1013/2006 af 14. juni 2006 om overførsel af affald, som ændret ved Kommissionens forordning (EU) nr. 255/2013 af 20. marts 2013, skal fortolkes således, at overførsel af affald som omhandlet i bilag III til denne forordning, der er bestemt til nyttiggørelse, skal kvalificeres som ulovlig i henhold til denne bestemmelse, når det i bilag VII til denne forordning omhandlede ledsagedokument vedrørende denne overførsel indeholder fejlagtige eller usammenhængende oplysninger, såsom de oplysninger, der er indeholdt i de i hovedsagen omhandlede ledsagedokumenter vedrørende importøren/modtageren, anlægget til nyttiggørelse og de berørte land/stater, uanset om disse oplysninger er korrekt angivet i andre dokumenter, som er stillet til rådighed for de kompetente myndigheder, om der er forsæt til vildledning af de kompetente myndigheder, og om disse myndigheder har gennemført procedurerne i forordningens artikel 24.
 2)
 Artikel 50, stk. 1, i forordning nr. 1013/2006, som ændret ved forordning nr. 255/2013, hvorefter de af medlemsstaterne anvendte sanktioner i tilfælde af overtrædelse af forordningens bestemmelser skal stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen, skal fortolkes således, at der for overførsel af affald, hvor det ledsagedokument, som er omhandlet i bilag VII til samme forordning, indeholder fejlagtige og usammenhængende oplysninger, i princippet kan pålægges en bøde, der størrelsesmæssigt svarer til den bøde, der pålægges for overtrædelse af forpligtelsen til at udfylde dette dokument. I forbindelse med kontrollen af, om en sådan sanktion står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, skal den forelæggende ret tage særligt hensyn til de risici på området for beskyttelse af miljøet og folkesundheden, som kan være en følge af overtrædelsen.
 (1) EUT C 138 af 27.4.2015.


text:
C 397/30 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 kretñr: fuldmñgtig J. Palacio GonzaÂlez, den 17. november DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: den 12. november 1998
 i sag T-294/97, Manuel TomaÂs Carrasco Benítez mod
 1. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber frifin- Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 des.
 (Tjenestemñnd Ð intern udvñlgelsesprùve med henblik på
 fastansñttelse forbeholdt midlertidigt ansatte i kategori A
 2. Hver part betaler sine omkostninger. Ð ansùgning fra en tjenestemand i lùnklasse B 5 Ð med-
 delelsen om udvñlgelsesprùven retsstridig)
 (1) EFT C 54 af 22.2.1997. (98/C 397/59)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-294/97, Manuel TomaÂs Carrasco Benítez, tjeneste-
 mand ved Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber,
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS bosat i London, ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, Thierry
 den 17. november 1998 Demasure, GreÂta Parmentier og ved sagens anlñg af Ari-
 ane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 i sag T-131/97, Carmen Gómez de Enterría y Sanchez hos Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod
 mod Europa-Parlamentet (1) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuld-
 mñgtiget: Julian Currall), angående en påstand om annul-
 (Tjenestemñnd Ð fritagelse fra stillingen Ð vedtñgtens lation af afgùrelsen fra udvñlgelseskomiteÂen for udvñlgel-
 artikel 50) sesprùve KOM/T/A/97 om ikke at give sagsùgeren adgang
 (98/C 397/58) til udvñlgelsesprùven, der afholdtes med henblik på opret-
 telse af en reserveliste af sekretñrer, fuldmñgtige og ekspe-
 ditionssekretñrer, har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat
 (Processprog: fransk) af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne K.
 Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr: fuldmñgtig J.
 Palacio GonzaÂlez, den 12. november 1998 afsagt dom,
 I sag T-131/97, Carmen Gómez de Enterría y Sanchez, tid- hvis konklusion lyder således:
 ligere tjenestemand ved Europa-Parlamentet, ved advokat
 Eric Boigelot, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheins- 1) Afgùrelserne fra udvñlgelseskomiteÂen for den interne
 heim, mod Europa-Parlamentet (befuldmñgtiget: Manfred udvñlgelsesprùve KOM/T/A/97 af 14. april og 12. maj
 Peter, bistået af Denis Waelbroeck), hvorunder der er ned- 1997 om ikke at give Manuel TomaÂs Carrasco Benítez
 lagt påstand om den afgùrelse, der blev truffet af Europa- adgang til udvñlgelsesprùven annulleres.
 Parlamentet under dets mùde den 15. og 16. juli 1996 i
 henhold til artikel 50 i vedtñgten for tjenestemñnd i De 2) Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin-
 Europñiske Fñllesskaber om at fritage sagsùgeren fra hen- ger.
 des stilling og afslå hendes ansùgninger om to andre stil-
 linger i samme lùnklasse, har Retten (Fùrste Afdeling),
 sammensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne (1) EFT C 26 af 24.1.1998.
 R. M. Moura Ramos og P. Mengozzi; justitssekretñr: fuld-
 mñgtig A. Mair, den 17. november 1998 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises, for så vidt angår påstanden om annulla-
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN
 tion af konklusionen i den afgùrelse, som Europa-Par-
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS
 lamentet vedtog under sit mùde den 15. og 16. juli
 1996, og som bekrñfter, at sagsùgerens ansùgning om den 21. oktober 1998
 stillingen som generaldirektùr for Generaldirektoratet
 i sag T-40/95


text:
R II, V. mod Kommissionen for De Europñ-
 for Parlamentets Bureau ikke tages til fùlge.
 iske Fñllesskaber
 (Tjenestemñnd Ð sñrlige rettergangsformer Ð discipli-
 2) I ùvrigt frifindes Europa-Parlamentet. nñrsag Ð stillingtagen til sagen ufornùden)
 (98/C 397/60)
 3) Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997.
 I sag T-40/95 II, V., tjenestemand ved Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber, ved advokaterne Jean-NoeÈl


text:
C 233/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.8.2000
 — Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens om- handelsret, i en sag vedrørende firmaregistret (Firmenbuch)
 kostninger. anlagt af Lutz Gesellschaft mbH, Dr. Richard Seifert, Mag.
 Dr. Andreas Seifert, Mag. Dr. Johann Georg Schelling, Walter
 Kaltenecker, Werner Kneidinger og Günther Gruber, forelagt
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 I henhold til artikel 10 og 249 EF og ifølge artikel 2 i direktiv
 97/36/EF var Kongeriget Nederlandene forpligtet til senest
 1. Medfører de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel
 den 30. december 1998 at sætte de nødvendige love og
 2, stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF (1) og i
 administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direkti-
 artikel 47 i fjerde direktiv 78/660/EØF (2) om pligt til
 vet.
 offentliggørelse af kapitalselskabers regnskaber, en tilside-
 sættelse af EF-traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), der
 (1) EFT L 202, s. 60. giver hjemmel til at samordne de garantier, som kræves i
 (2) EFT L 298, s. 23. medlemsstaterne af selskaberne til beskyttelse af såvel
 selskabsdeltagernes som kreditorernes interesser?
 2. Medfører de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 2,
 stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF og i artikel 47
 i fjerde direktiv 78/660/EØF om pligt til offentliggørelse
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved mel-
 af kapitalselskabers regnskaber, en tilsidesættelse af EF-
 lemdom afsagt den 4. maj 2000 af Arbeidshof, Amster-
 traktatens artikel 44, stk. 2, litra g), for så vidt som
 dam, i sagen M.-J. Verwayen-Boelen mod Rijksdienst voor
 foranstaltningerne ikke er nødvendige med henblik på
 Arbeidsvoorziening
 afskaffelse af hindringer for etablering eller til gennemfø-
 relse af andre af de i traktaten omhandlede målsætninger
 (Sag C-175/00) (navnlig om indførelse af ensartede retlige rammebestem-
 melser)?
 (2000/C 233/25)
 3. Er det foreneligt med proportionalitetsprincippet som
 Ved mellemdom afsagt den 4. maj 2000, indgået til Domsto- almindeligt retsprincip, at artikel 2, stk. 1, litra f), i første
 lens Justitskontor den 10. maj 2000, har Arbeidshof, Amster- direktiv 68/151/EØF, sammenholdt med artikel 47 i
 dam, i sagen M.-J. Verwayen-Boelen mod Rijksdienst voor fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel om straf, gen-
 Arbeidsvoorziening forelagt De Europæiske Fællesskabers nem pligten til at offentliggøre balance og resultatopgørel-
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende se for hvert regnskabsår, tvinger virksomheder til at røbe
 spørgsmål: forretningshemmeligheder, når beskyttelsesformålet på
 adækvat måde kan tilgodeses gennem andre — mindre
 Skal artikel 4, stk. 1, i Rådets forordning nr. 1408/71, hvori indgribende — foranstaltninger?
 det bestemmes, at denne forordning finder anvendelse på
 sociale sikringsgrene, fortolkes således, at en ordning som
 RWW-ordningen (Rijksgroepregeling Werkloze Werknemers, 4. Er det foreneligt med ejendomsretten som grundlæggende
 den nederlandske nationale gruppeordning for arbejdsløse rettighed i fællesskabsretten, at artikel 2, stk. 1, litra f), i
 arbejdstagere), der såvel har karakter af social sikring som af første direktiv 68/151/EØF, sammenholdt med artikel 47
 social bistand, er omfattet af denne forordnings anvendelse- i fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel om straf,
 sområde, hvorved den periode, da en arbejdstager var begunsti- gennem pligten


text:
til at offentliggøre balance og resultatop-
 get af denne ordning, kan komme i betragtning som forsik- gørelse for hvert regnskabsår, tvinger virksomheder til at
 ringsperiode, der skal medregnes ved afgørelsen af, om den røbe forretningshemmeligheder, når beskyttelsesformålet
 pågældende har ret til ydelser ved arbejdsløshed i Belgien? på adækvat måde kan tilgodeses gennem andre — mindre
 indgribende — foranstaltninger?
 5. Er det foreneligt med retten til fri erhvervsudøvelse som
 grundlæggende rettighed i fællesskabsretten, at artikel 2,
 stk. 1, litra f), i første direktiv 68/151/EØF, sammenholdt
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- med artikel 47 i fjerde direktiv 78/660/EØF, under trussel
 se afsagt den 9. maj 2000 af Landesgericht Wels i en sag om straf, gennem pligten til at offentliggøre balance og
 vedrørende firmaregistret (Firmenbuch) anlagt af Lutz resultatopgørelse for hvert regnskabsår, tvinger virksom-
 Gesellschaft mbH, Dr. Richard Seifert, Mag. Dr. Andreas heder til at røbe forretningshemmeligheder, når beskyttel-
 Seifert, Mag. Dr. Johann Georg Schelling, Walter Kaltenec- sesformålet på adækvat måde kan tilgodeses gennem
 ker, Werner Kneidinger og Günther Gruber andre — mindre indgribende — foranstaltninger?
 (Sag C-182/00)
 (1) EFT 1968 I, s. 41.
 (2000/C 233/26) (2) EFT 1978 L 222, s. 11.
 Ved kendelse afsagt den 9. maj 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 15. maj 2000, har Landesgericht Wels, som


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt (Belgien) den 31. marts 2010 — Dai Cugini NV mod Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 (Sag C-151/10)
 (2010/C 161/31)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dai Cugini NV
 Sagsøgt: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan de nationale bestemmelser, især formodningsreglen i artikel 22b i loven af 27. juni 1969 om ændring af lovdekret af 28. december 1944 om arbejdstagernes sociale sikring (R.S.Z.-Wet) og artikel 171 i programloven (Programmawet) af 22. december 1989 i de affattelser, der gjaldt på det pågældende tidspunkt, forenes med fællesskabsretten og Rådets direktiv 97/81/EF (1) af 15. december 1997, nærmer bestemt § 5, stk. 1, litra a), [i rammeaftalen i bilaget til dette direktiv] hvori bestemmes, at medlemsstaterne, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, bør identificere og tage op til overvejelse hindringer af juridisk eller administrativ art, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det er hensigtsmæssigt, fjerne disse hindringer?
 2)
 Kan nationale bestemmelser, der forpligter arbejdsgivere til at oprette og føre talrige social- og arbejdsretlige dokumenter som foreskrevet i artikel 157-169 i programloven af 22. december 1989, og hvis tilsidesættelse kan sanktioneres strafferetligt eller administrativt ved pålæggelse af bøder eller ved civilretlige retsfølger, forenes med fællesskabsretten og med Rådets direktiv 97/81/EF, nærmer bestemt § 5, stk. 1, litra a), [i rammeaftalen i bilaget til dette direktiv] hvori bestemmes, at medlemsstaterne, efter høring af arbejdsmarkedets parter i overensstemmelse med national lovgivning eller praksis, bør identificere og tage op til overvejelse hindringer af juridisk eller administrativ art, der kan begrænse mulighederne for deltidsarbejde, og hvor det er hensigtsmæssigt, fjerne disse hindringer?
 (1) Rådets direktiv 97/81/EF af 15.12.1997 om rammeaftalen vedrørende deltidsarbejde, der er indgået af Unice, CEEP og EFS — Bilag: Rammeaftale om deltidsarbejde (EFT 1998 L 14, s. 9).


text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/17
 Rettens dom af 30. januar 2014 — Streng mod KHIM — Gismondi (PARAMETRICA)
 (Sag T-495/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket PARAMETRICA - det ældre nationale varemærke parameta - relativ registreringshindring - manglende fremlæggelse af beviser på indsigelsessagens behandlingssprog - regel 19, stk. 2 og 3, og regel 98, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95)
 (2014/C 71/28)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Michael Streng (Erding, Tyskland) (ved advokat A. Pappert)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Fulvio Gismondi (Rom Italien) (ved advokaterne A. Masetti Zannini de Concina, G. Petrocchi, M. Bucarelli og F. Bellan)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 19. juli 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1348/2010-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Michael Streng og Fulvio Gismondi
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Michael Streng betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
25.11.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 335/43
 lard, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos 1) Gennemførelsen af Kommissionens forordning (EF)
 advokaterne Arendt og Medernach, 8-10, rue Mathias Hardt nr. 465/2000 af 29. februar 2000 om beskyttelsesforanstalt-
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld- ninger over for indførsel fra de oversøiske lande og territorier af
 mægtigede: M.-J. Jonczy og E. Paasivirta), angående en påstand sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen,
 om udsættelse af gennemførelsen dels af Kommissionens udsættes i forhold til sagsøgerne.
 afgørelse om at ophæve den kontrakt, der er indgået med
 sagsøgeren med henblik på gennemførelse af projektet Diony- 2) Mængden af de sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation
 sos, for så vidt det i afgørelsen pålægges sagsøgeren at af oprindelsen, og som kan indføres til Fællesskabet indtil
 tilbagebetale det fulde beløb, der er oppebåret inden for 30. september 2000 af sagsøgeren, er 400 tons.
 rammerne af den nævnte kontrakt, og dels af den debetnota,
 der er udstedt i henhold til denne afgørelse, i den udstrækning, 3) Kommissionen fastsætter de nærmere bestemmelser for indfør-
 hvor dette er nødvendigt, har Rettens præsident den 20. juli slerne af disse produkter.
 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 4) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 20. juli 2000
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I i sag T-169/00 R, Esedra SPRL mod Kommissionen for De
 FØRSTE INSTANS Europæiske Fællesskaber
 (Offentlige tjenesteydelsesaftaler — EF-udbudsprocedurer
 den 8. august 2000 — sag om foreløbige forholdsregler — begæring om udsæt-
 telse af gennemførelsen — uopsættelighed — foreligger ikke)
 i sag T-159/00 R, Suproco NV mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (2000/C 335/82)
 (Særlige rettergangsformer — beskyttelsesforanstaltninger (Processprog: fransk)
 — sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation af oprin-
 delsen)
 I sag T-169/00 R, Esedra SPRL, Bruxelles, ved advokaterne
 G. Vandersanden, E. Gillet og L. Levi, og med valgt adresse i
 (2000/C 335/81) Luxembourg hos Société de gestion ficuciaire SARL, 2-4, rue
 Beck, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (befuldmægtigede: X. Lewis og L. Parpala), angående en på-
 stand om dels udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens
 (Processprog: nederlandsk) afgørelser om ikke at tildele den aftale vedrørende driften af en
 vuggestue, der blev udbudt ved udbudsbekendtgørelse nr. 99/S
 132-97515/FR, til sagsøgeren og om at tildele denne aftale til
 I sag T-159/00 R, Suproco NV, Curaçao (De Nederlandske en anden virksomhed, dels at det påbydes Kommissionen at
 Antiller), ved advokaterne R.J. van Agteren og M. Slotboom, iværksætte de foranstaltninger, der er nødvendige for at
 Rotterdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokater- ophæve virkningerne af afgørelsen om at tildele denne aftale
 ne Loesch og Wolter, 11, rue Goethe, mod Kommissionen for eller af den kontrakt, der eventuelt blev indgået efter denne
 De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og afgørelse, har Rettens præsident den 20. juli 2000 afsagt
 C. van der Hauwaert), angående en begæring om udsættelse af kendelse, hvis konklusion lyder således:
 gennemførelsen af Kommissionens forordning (EF)
 nr.


text:
465/2000 af 29. februar 2000 om beskyttelsesforanstalt-
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 ninger over for indførsel fra de oversøiske lande og territorier af
 sukkerprodukter, som har EF-OLT-kumulation af oprindelsen
 (EFT L 56, s. 39), eller enhver anden form for foreløbig 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 forholdsregel, der kan beskytte sagsøgerens interesser, har
 Rettens præsident den 8. august 2000 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:


text:
15.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 448/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Centrale Raad van Beroep (Nederlandene) den 9. oktober 2014 — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank mod F. Wieland og H. Rothwangl
 (Sag C-465/14)
 (2014/C 448/17)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Centrale Raad van Beroep
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Sagsøgte: F. Wieland og H. Rothwangl
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 3 og artikel 94, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1408/71 (1) fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at en forhenværende sømand, som var medlem af besætningen på et skib med hjemhavn i en medlemsstat, som ikke havde bopæl på land, og som ikke var statsborger i en medlemsstat, (delvis) nægtes en alderspension, efter at den stat, som denne forhenværende sømand nu er statsborger i, er tiltrådt (en retsforgænger for) EU eller efter at forordning nr. 1408/71 er trådt i kraft i denne stat, alene fordi denne forhenværende sømand i den (påståede) forsikringsperiode ikke var statsborger i (førstnævnte) medlemsstat?
 2)
 Skal artikel 18 og 45 TEUF fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, hvorefter en sømand, som var medlem af besætningen på et skib med hjemhavn i en medlemsstat, som ikke havde bopæl på land, og som ikke var statsborger i en medlemsstat, udelukkes fra alderspensionsforsikring, mens en sømand, der er statsborger i den medlemsstat, hvor skibet har hjemhavn, og som i øvrigt befinder sig i en tilsvarende situation, betragtes som forsikret i henhold til samme lovgivning, såfremt den stat, som den førstnævnte sømand har statsborgerskab i, på tidspunktet for pensionens fastsættelse i mellemtiden er tiltrådt (en retsforgænger for) EU, eller forordning nr. 1408/71 i mellemtiden er trådt i kraft i denne stat?
 3)
 Skal spørgsmål 1 og 2 besvares på samme måde, såfremt der er tale om en (forhenværende) sømand, der på beskæftigelsestidspunktet var statsborger i en stat, der på et senere tidspunkt er tiltrådt (en retsforgænger for) EU, når denne sømand på tiltrædelsestidspunktet eller det tidspunkt, hvor forordning nr. 1408/71 trådte i kraft for denne stat, og på det tidspunkt, hvor kravet på alderspension fremsættes, ikke var statsborger i en medlemsstat, men i medfør af artikel 1 i forordning nr. 859/2003 (2) var omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet (EFT 1971 II, s. 366).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 859/2003 af 14.5.2003 om udvidelse af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1408/71 og forordning (EØF) nr. 574/72 til at omfatte tredjelandsstatsborgere, der ikke allerede er dækket af disse bestemmelser udelukkende på grund af deres nationalitet (EUT L 124, s. 1).


text:
C 121/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1.5.1999
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 25. februar 1999
 af 25. februar 1999
 i sag C-65/97, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbò e C. og i sag C-90/97, Robin Swaddling mod Adjudication Officer
 Gariboldi Engineering Company Srl (1) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Social Security
 Commissioner) (1)
 (EF-traktatens artikel 181 — voldgiftsbestemmelse —
 manglende opfyldelse af en kontrakt) (Social sikring — indkomststøtte — betingelser for tildeling
 — fast bopæl)
 (1999/C 121/06)
 (1999/C 121/07)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-65/97, Kommissionen for De Europæiske Fælleskaber gjort i Samling af Afgørelser)
 (befuldmægtigede: Paolo Stancanelli og Jean-Francis Pasquier,
 bistået af Alberto Dal Ferro) mod Cascina Laura Sas di arch.
 Aldo Delbò e C. og Gariboldi Engineering Company Srl i I sag C-237/97, angående en anmodning, som Social Security
 likvidation, angående et søgsmål anlagt i medfør af EF- Commissioner (Det Forenede Kongerige) i medfør af EF-
 traktatens artikel 181 med påstand om tilbagebetaling af beløb, traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 der er udbetalt i henhold til kontrakt nr. BM 5/89 IT, nævnte ret verserende sag, Robin Swaddling mod Adjudication
 som Kommissionen har opsagt som følge af de sagsøgtes Officer, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin-
 manglende opfyldelse af kontrakten, har Domstolen (Tredje gen af EF-traktatens artikel 48, har Domstolen (Femte Afde-
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet ling), sammensat af P. Jann som fungerende afdelingsformand
 (refererende dommer), og dommerne J. C. Moitinho de Almeida og dommerne J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer),
 og C. Gulmann; generaladvokat: A. Saggio; justitssekretær: C. Gulmann, L. Sevón og M. Wathelet; generaladvokat: A. Sag-
 fuldmægtig L. Hewlett, den 25. februar 1999 afsagt dom, hvis gio; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 25. februar
 konklusion lyder således: 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 10a i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni
 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere,
 1. Det tages til efterretning, at Kommissionen for De Europæiske selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 Fællesskaber har hævet sagen, for så vidt som den var anlagt inden for fællesskabet, som ændret ved Rådets forordning (EØF)
 mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbòe C. nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som ændret ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 1247/92 af 30. april 1992, er, når den læses i
 2. Gariboldi Engineering Company Srl betaler til Kommissionen samenhæng med forordningens artikel 1, litra h), til hinder for, at en
 479 134 ECU, med renter 1 742 ECU pr. måned fra den 31. person, som har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed for at
 juli 1990 til betaling sker samt 2 464 ECU pr. måned fra den bosætte sig i en anden medlemsstat, hvor han har arbejdet og haft
 20. april 1991 til betaling sker. fast bopæl, og


text:
som med henblik på at søge beskæftigelse vender
 tilbage til oprindelsesmedlemsstaten, hvor hans familie er bosat, af
 sidstnævnte stat, som betingelse for at få tildelt en ydelse i henhold
 3. I øvrigt frifindes sagsøgte. til artikel 10a i forordning (EØF) nr. 1408/71, pålægges et krav
 om fast bopæl i denne stat, som — udover at den pågældende skal
 4. Gariboldi Engineering Company Srl og Cascina Laura Sas di have til hensigt at bosætte sig i denne stat — indebærer et krav om
 arch. Aldo Delbò e C. betaler in solidum sagens omkostninger. en vis bopælsperiode.
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997. (1) EFT C 131 af 26.4.1997.


text:
24.7.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/11
 Sag anlagt den 7. juni 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-236/04)
 (2004/C 190/19)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. juni 2004 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Shotter, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg, ved ikke at have vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (»adgangsdirektivet«) (1),
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»tilladelsesdirektivet«) (2),
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»rammedirektivet«) (3),
 —
 Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (»forsyningspligtdirektivet«) (4),
 eller ved i det mindste ikke at have meddelt Kommissionen disse bestemmelser, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til adgangsdirektivets artikel 18, tilladelsesdirektivets artikel 18, rammedirektivets artikel 28 og forsyningspligtdirektivets artikel 38.
 2.
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Fristen for gennemførelse af direktiverne udløb den 24. juli 2003.
 (1) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 7.
 (2) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 21.
 (3) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 33.
 (4) EFT L 108 af 24.4.2002, s. 51.


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/11
 Appel iværksat den 24. december 2009 af Ferrero SpA til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 14. oktober 2009 i sag T-140/08 — Ferrero SpA mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck
 (Sag C-552/09 P)
 2010/C 80/19
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Ferrero SpA (ved avvocato F. Jacobacci, advocaten C. Gielen og H.M.H. Speyart)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 —
 Den appellerede dom ophæves.
 —
 Ferreros påstand om annullation af den anfægtede afgørelse tages til følge; subsidiært hjemvises sagen til fornyet behandling ved Retten.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at bære dets egne omkostninger og at betale de omkostninger, som Ferrero har afholdt i forbindelse med både sagen i første instans og appelsagen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har anført følgende grunde til støtte for en ophævelse af den appellerede dom:
 —
 De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans har tilsidesat ordningen i artikel 8 i forordning nr. 40/94 (1) ved kun at foretage en enkelt vurdering af de faktiske omstændigheder med hensyn til lighed af betydning i forhold til både artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, selv om disse bestemmelsers kriterier har helt forskelligt indhold.
 —
 Retten begik en retlig fejl ved ikke at anse det for nødvendigt at tage det ældre varemærkes renommé i betragtning ved sin vurdering af, at betingelserne for anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, ikke var opfyldt.
 —
 Retten har gjort sig skyldig i urigtig retsanvendelse eller har fordrejet de faktiske omstændigheder, som blev fremlagt for den, ved fejlagtigt at anvende ugrundede og ikke logisk forklarede regler om bevisførelse ved lighedsvurderingen.
 —
 Retten undlod fejlagtigt at tage tilstrækkeligt hensyn til, at det ældre varemærke består af ordmærker, mens det anfægtede varemærke er et figurmærke.
 —
 Retten undlod fejlagtigt at tage tilstrækkeligt hensyn til, at der er tale om en familie af varemærker.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
19.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/29
 Sag anlagt den 5. juni 2008 — CLL Centres de langues mod Kommissionen
 (Sag T-202/08)
 (2008/C 183/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CLL Centres de langues à Louvain-la-Neuve et -en-Woluwe (CLL Centres de langues) (Louvain-la-Neuve, Belgien) (ved avocats F. Tulkens og V. Ost)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afslaget annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at afholde sine egne omkostninger og CLL's omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har bestridt Kommissionens beslutning om at afslå sagsøgerens ansøgning om at deltage i udbuddet ADMIN/D1/PR/2008/004 vedrørende sproglig uddannelse til personalet ved den Europæiske Unions (EU) institutioner, organer og agenturer i Bruxelles (EUT 2008 S 44-060121) under henvisning til, at ansøgningen blev indgivet efter udløbet af fristen angivet i udbudsbekendtgørelsen.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført, at den anfægtede beslutning er baseret på en urigtig formodning om, at den ordregivende myndighed har pligt til at afvise alle ansøgninger om deltagelse, der er indgivet for sent. Sagsøgeren finder tværtimod, at den ordregivende myndighed råder over en skønsbeføjelse i denne henseende.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at den anfægtede beslutning ikke er tilstrækkeligt begrundet, eftersom Kommissionen har undladt at forklare, hvorfor den ikke har udøvet sin skønsbeføjelse.
 Endelig har sagsøgeren påberåbt sig et anbringende om tilsidesættelse af gennemførelsesbestemmelsernes artikel 123 (1), hvorefter antallet af ansøgere, der opfordres til at byde, skal være tilstrækkelig stort til at sikre reel konkurrence, og den uforholdsmæssige karakter af afslaget på sagsøgerens ansøgning.
 (1) Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23.12.2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/12
 Sag anlagt den 26. april 2004 af Gerasimos Potamianos mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-160/04)
 (2004/C 168/23)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Gerasimos Potamianos, Grimbergen (Belgien), ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Afgørelsen, truffet af den myndighed, der er bemyndiget til at indgå ansættelseskontrakter, om ikke at forlænge sagsøgerens kontrakt som midlertidigt ansat annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren anfægter den kompetente myndigheds afvisning af at forny hans kontrakt som midlertidigt ansat.
 Det gøres i den forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er støttet på den almindelige praksis vedrørende begrænsning af ikke-fastansat personales ansættelse, der er gældende inden for Generaldirektoratet for Forskning, og som har til formål, at udelukke alle ansatte, der har arbejdet mere end seks år for Kommissionen, fra ansøgerfeltet. Denne er grænse er højere end den, der gælder for andre ansatte, der får adgang til udvælgelsesprøven.
 Efter sagsøgerens opfattelse er denne begrænsning i strid med artikel 12, stk. 1, i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne, hvorefter det ved alle ansættelser skal tilstræbes, at institutionen sikres medarbejdere, der opfylder de højeste krav til kvalifikationer, indsats og integritet. Begrænsningen er ligeledes i strid med Generaldirektoratet for Personale og Administrations beslutning om at tillade forlængelse af kortvarige kontrakter for midlertidigt ansatte 2b (driftsbudgettet) eller 2d (forsknings- og investeringsbudgettet) indtil den 30. april 2004.
 Sagsøgeren har endvidere til støtte for sit søgsmål gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling samt magtfordrejning.


text:
26.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/8
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 29. marts 2012 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Sverige
 (Sag C-607/10) (1)
 (Traktatbrud - miljø - direktiv 2008/1/EF - integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening - betingelser for godkendelse af bestående anlæg - forpligtelse til at sikre driften af sådanne anlæg i overensstemmelse med direktivets krav)
 2012/C 151/14
 Processprog: svensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro og K. Simonsson, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Sverige (ved A. Falk, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (EUT L 24, s. 8) — betingelser for godkendelse af bestående anlæg — forpligtelse til at sikre driften af sådanne anlæg i overensstemmelse med direktivets krav
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Sverige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (kodificeret udgave), idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser udstedt i overensstemmelse med direktivets artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og om nødvendigt ajourføre vilkårene har sørget for, at samtlige bestående anlæg drives i overensstemmelse med kravene i direktivets artikel 3, 7, 9, 10, 13, artikel 14, litra a) og b), og artikel 15, stk. 2.
 2)
 Kongeriget Sverige betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 89 af 19.3.2011.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/32
 Rettens kendelse af 16. februar 2017 — Walton mod Kommissionen
 (Sag T-594/16) (1)
 ((Annullationssøgsmål - personalesag - midlertidigt ansatte - udtrædelsespenge - ændring af beregningen - retskraft - søgsmål, der dels skal afvises, dels åbenbart savner ethvert retligt grundlag))
 (2017/C 121/47)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Robert Walton (Oxford, Det Forenede Kongerige) (ved advokat F. Moyse)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. C. Simon og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand i henhold til artikel 270 TEUF om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse, meddelt ved Kommissionens skrivelse af 15. marts 2016, om afvisning af sagsøgerens ansøgning om at opnå en ændring af beregningen af udtrædelsespengene efter hans afskedigelse efter ansøgning.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Robert Walton betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 251 af 11.7.2016 (sag oprindeligt registreret ved EU-Personaleretten under sagsnr. F-24/16 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).


text:
5.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 83/19
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 2) I sag T-303/00:
 — Den i skrivelse af 13. december 1999 indeholdte afgørelse
 den 30. januar 2003 fra Kommissionen vedrørende sagsøgerens pensionsrettig-
 heder annulleres.
 — Kommissionen frifindes i øvrigt.
 i de forenede sager T-303/00, T-304/00 og T-322/00,
 Manuel Francisco Caballero Montoya m.fl. mod Kommis- — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 3) I sag T-304/00:
 (Tjenestemænd — overførsel til fællesskabspensionsordnin- — Den i skrivelse af 15. december 1999 indeholdte afgørelse
 gen af pensionsrettigheder erhvervet i henhold til en national fra Kommissionen vedrørende sagsøgerens pensionsrettig-
 ordning for social sikring — forsinket overførsel — renter heder annulleres.
 udbetalt efter overførslen — Kommissionens afslag på
 at revidere beregningen af de pågældende tjenestemænds — Kommissionen frifindes i øvrigt.
 pensionsrettigheder og på at udbetale dem en del af disse
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 renter)
 4) I sag T-322/00:
 (2003/C 83/44) — De i skrivelser af 15. december 1999 indeholdte afgørelser
 fra Kommissionen vedrørende sagsøgernes pensionsrettig-
 heder annulleres.
 (Processprog: spansk og fransk)
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1 ) EFT C 372 af 23.12.2000, C 355 af 9.12.2000 og C 355 af
 25.11.2000.
 I de forenede sager T-303/00, T-304/00 og T-322/00, Manuel
 Francisco Caballero Montoya, forhenværende tjenestemand
 ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med
 bopæl i Bruxelles, María Jesús Saez Acevedo, tjenestemand ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Bruxelles, ved avocat J.R. Iturriagagoitia Bassas, Cecilio Alonso DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 de Miguel, Bornem-Wintam (Belgien), Miguel Baena Durán,
 Torrelodones (Spanien), Lucrecio Blázquez Rubia, Juan Anto- den 30. januar 2003
 nio Campos Morales, Jaime Cavanillas Junquera, Carlos Fernán-
 dez Liébana, Ricardo García Ayala, Luis García Collados, Pilar i sag T-307/00, C mod Kommissionen for De Europæiske
 Gil Soria, Joaquín López Madruga, Martín Minguella Giné, Fællesskaber ( 1)
 Ramón Oviedo Bussells, Giovanni Ouzounoff Popoff, Raquel
 Sevilla García, Alfonso Solloa Inchaurtieta, José Trimiño Pérez,
 (Tjenestemænd — børnepension — tjenestemandsvedtæg-
 Bruxelles, Juan Cornet Prat, Overijse (Belgien), José Luis Gallego
 tens artikel 80, stk. 4 — forældrenes civilstand — ligebe-
 LaPeña, Manuel Puerta García, Kraainem (Belgien), Lorenzo
 Sánchez García, Alger (Algeriet), Kaethe Sommerau Roschin- handling)
 sky, Buenos Aires (Argentina), tjenestemænd eller forhenvæ-
 rende tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske (2003/C 83/45)
 Fællesskaber, ved avocats J.-N. Louis og V. Peere, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske (Processprog: fransk)
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall, J. Rivas Andrés og J.
 Gutiérrez Gisbert), angående påstande om annullation af de i
 skrivelse af 13. december 1999 vedrørende sagsøgeren i sag I sag T-307/00, C, tjenestemand ved Kommissionen for De
 T-303/00 og i skrivelser af 15. december 1999 vedrørende Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Bruxelles, ved avocats
 sagsøgerne i sag T-304/00 og T-322/00 indeholdte afgørelser J.-N. Louis og V. Peere, og med valgt adresse i Luxembourg,
 fra Kommissionen, hvorved denne afslog at revidere beregnin- mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuld-
 gen af sagsøgernes pensionsrettigheder, har Retten (Tredje mægtigede: C. Berardis-Kayser og D. Martin), støttet af Rådet


text:
Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Jaeger, samt for Den Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Anton og
 dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær: assisterende A. Pilette), angående en påstand om annullation af Kommissio-
 justitssekretær B. Pastor, den 30. januar 2003 afsagt dom, hvis nens afgørelse af 25. november 1999 om afslag på tildeling af
 konklusion lyder således: børnepension til sagsøgerens barn, har Retten (Fjerde Udvidede
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og
 dommerne V. Tiili, J. Pirrung, P. Mengozzi og A.W.H. Meij;
 1) Sagerne T-303/00, T-304/00 og T-322/00 forenes med justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio González, den
 henblik på dommen. 30. januar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/34
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Sibiu (Rumænien) den 10. november 2011 — Mariana Irimie mod Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu
 (Sag C-565/11)
 (2012/C 25/66)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Sibiu
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mariana Irimie
 Sagsøgte: Administrația Finanțelor Publice Sibiu og Administrația Fondului pentru Mediu
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal principperne om effektivitet, ækvivalens og proportionalitet — som gælder for de retsmidler, som en privatperson, der har lidt et tab som følge af anvendelsen af en bestemmelse, der er i strid med fællesskabsretten, har adgang til med henblik på udbedring af tilsidesættelser af fællesskabsretten — og som følger af retspraksis fra Den Europæiske Unions Domstol i forening med artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at de er til hinder for nationale retsforskrifter, der begrænser størrelsen af det beløb, som kan kræves tilbagebetalt af den privatperson, hvis rettigheder er blevet tilsidesat?


text:
16.2.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 56/16
 Rettens kendelse af 10. december 2014 — Productos Derivados del Acero mod Kommissionen
 (Sag T-388/10) (1)
 ((Annullationssøgsmål - repræsentation af parterne - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 056/21)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Spanien) (først ved advokaterne M. Escuder Tella, F. Palau-Ramírez og J. Viciano Pastor, derefter ved advokaterne M. Escuder Tella og J. Viciano Pastor)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras og V. Bottka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation og omgørelse af Kommissionens beslutning K (2010) 4387 endelig af 30. juni 2010 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og artikel 53 i EØS-aftalen (sag COMP/38344 — Forspændingsstål) som ændret ved Kommissionens beslutning K (2010) 6676 endelig af 30. september 2010 og Kommissionens beslutning K (2011) 2269 endelig af 4. april 2011
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Productos Derivados del Acero, SA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 301 af 6.11.2010


text:
C 299/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 Ð Kommissionens beslutning af 13. juli 1994 om en Appel ivñrksat den 31. juli 1998 af CPL Imperial 2 SpA
 procedure i henhold til traktatens artikel 85 (IV/C/ og Unifrigo Gadus Srl til prùvelse af dom afsagt den 9. juni
 33.833 Ð Karton), som blev tilsendt sagsùgeren 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans
 den 5. august 1994 og blev offentliggjort i EF- (Tredje Udvidede Afdeling) i de forenede sager T-10/97 og
 Tidende af 19. september 1994, annulleres, for så T-11/97, Unifrigo Gadus Srl og CPL Imperial 2 SpA mod
 vidt som den berùrer sagsùgeren. Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag C-299/98 P)
 Subsidiñrt:
 (98/C 299/37)
 Bùden nedsñttes.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 Ð Sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. 31. juli 1998 ivñrksat appel af CPL Imperial 2 SpA,
 Pescara (Italien), og Unifrigo Gadus Srl, Napoli (Italien),
 ved advokat Giuseppe Celona, Milano, og med valgt
 Ð Mere subsidiñrt: adresse i Luxembourg hos advokat Georges Margue, 20,
 rue Philippe II, til prùvelse af dom afsagt den 9. juni 1998
 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans
 Den anfñgtede dom ophñves, og sagen hjemvises til
 (Tredje Udvidede Afdeling), i de forenede sager T-10/97 og
 Retten i Fùrste Instans til afgùrelse.
 T-11/97, Unifrigo Gadus Srl og CPL Imperial 2 SpA mod
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber.
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Tilsidesñttelse af pligten i medfùr af EF-traktatens
 artikel 190 til at begrunde individuelle beslutninger: Ð Sagen admitteres.
 Retten fastslog, at der for så vidt angår de relevante
 kriterier for fastsñttelse og udmåling af bùdens stùr-
 relse foreligger en tilsidesñttelse af begrundelsesplig- Ð Den af Retten i Fùrste Instans (Tredje Udvidede Afde-
 ten, men drog ikke den uomgñngelige retlige konse- ling) den 9. juni 1998 afsagte dom i de forenede sager
 kvens vedrùrende annullation. Retten har dermed med T-10/97 og T-11/97 ophñves, og fùlgelig ophñves
 urette opstillet retsregler for fremtiden uden at bringe Kommissionens beslutning af 8. oktober 1996.
 dem i anvendelse i den sag, der forelå til afgùrelse. Da
 der er tale om objektiv retsanvendelse, kan Kommis-
 sionens subjektive viden på det tidspunkt, da dens Subsidiñrt:
 beslutning blev truffet, ikke tillñgges nogen betydning.
 Ð Det fastslås, at denne afgùrelse ikke har den virkning,
 at spùrgsmålet om, hvorvidt betingelserne for at gen-
 Ð Retlig mangelfuld skùnsudùvelse ved fortolkningen og
 nemfùre efteropkrñvning af tolden er opfyldt, anses
 anvendelsen af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17:
 for afgjort, idet dette spùrgsmål herom skal afgùres
 Der savnes enhver retlig hjemmel for det ydede nedslag
 ved de nationale domstole.
 på to tredjedele af bùden for en »tilståelse« eller af en
 tredjedel for »ikke-bestridelse« af de vñsentlige klage-
 punkter, og de pågñldendes grundlñggende ret til for- Under alle omstñndigheder:
 svar er herved tilsidesat.
 Ð Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin-
 (Subsidiñrt) ger i begge instanser.
 Ð Retlig urigtig fortolkning og anvendelse af artikel 15, Anbringender og vñsentligste argumenter:
 stk. 2, i forordning nr. 17, idet der


text:
i den omsñtning,
 der er bestemmende for udmålingen af bùden, er
 medregnet udenforstående virksomheders omsñtning. CPL Imperial 2 SpA og Unifrigo Srl har anfñgtet Rettens
 dom af fùlgende grunde:
 Ð Urigtig anvendelse af artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17 med henblik på prisaftalens manglende virknin- Ð Tilsidesñttelse af retten til kontradiktion; Retten har
 ger på markedet. afvist, at Kommissionen er forpligtet til at fastslå, om
 samtlige de elementer, som er en forudsñtning for
 behandlingen af det foreliggende tilfñlde, specielt fordi
 Ð Magtfordrejning og forskelsbehandling ved vilkårlig de berùrte parter står helt uden for sagen, findes i
 afrunding opad af bùden som fastsat ved anvendelse af praksis.
 beregningsmetoden i artikel 15, stk. 2, i forordning
 nr. 17.
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning
 (EéF) nr. 1697/79 (1) og artikel 220, stk. 1, litra b), i
 Rådets forordning (EéF) nr. 2913/92 (2), idet der er
 ---pagebreak--- 26.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 299/25
 blevet opstillet et krav, der ikke forekommer i den Skal TRIPS-aftalens (1) artikel 50, stk. 6, fortolkes således,
 udtùmmende opregning i de nñvnte bestemmelser. at den har direkte virkning i den forstand, at de deri
 omhandlede retsfùlger også indtrñder, såfremt den natio-
 nale lov ikke indeholder nogen bestemmelse, der svarer til
 Ð Tilsidesñttelse af princippet »ad impossibilia nemo denne bestemmelse i aftalen?
 tenetur«, idet opfyldelsen af en bevisbyrde, der ikke
 kan lùftes, anses for afgùrende. (1) Aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder
 (WTO) (EFT L 336 af 23.12.1994, s. 213).
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 5, stk. 2, i forordning (EéF)
 nr. 1697/79 samt artikel 220 i forordning (EéF)
 nr. 2913/92, idet disse bestemmelser fortolkes således,
 at der ikke foreligger »en fejl« fra toldvñsenets side,
 når told- og afgiftsfritagelsen var i overensstemmelse Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 med den anmeldelse, eksportùren havde indgivet, og afsagt den 13. maj 1998 af Bundessozialgericht i sagen
 der således var tale om en »afledet« fejl. Manfred Sehrer mod Bundesknappschaft, tilvarslet: Landes-
 versicherungsanstalt für das Saarland
 (Sag C-302/98)
 Ð Tilsidesñttelse af princippet om respekt for den beretti-
 gede forventning. Hñvdelse af det usñdvanlige syns- (98/C 299/39)
 punkt om den »kommercielle risiko«, som enhver
 erhvervsdrivende lùber, med fuld viden om, at toldvñ-
 Ved kendelse afsagt den 13. maj 1998, indgået til Domsto-
 senets konstateringer kan ñndres.
 lens Justitskontor den 3. august 1998, har Bundessozialge-
 richt, 8. Afdeling, i sagen Manfred Sehrer mod Bundes-
 knappschaft, tilvarslet: Landesversicherungsanstalt für das
 Ð Tilsidesñttelse af traktatens artikel 30 og 36, idet det Saarland, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 under anbringende af, at der bliver tale om en »told- en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 mñssig« risiko, gùres gñldende, at en skjult restriktion mål:
 for samhandelen i Fñlleskabet er en nùdvendighed.
 Er artikel 6 samt artikel 48-51 i traktaten om oprettelse af
 Det Europñiske Fñllesskab såvel som artikel 3 i Rådets
 Ð Tilsidesñttelse af princippet »ne bis in idem« samt af forordning (EéF) nr. 1408/71 (1) Ð om anvendelse af de
 artikel 5 i forordning (EéF) nr. 1697/79 og artikel 220


text:
sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstñndige
 i forordning (EéF) nr. 2913/92 ved undladelsen af at erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 annullere beslutningen, i alt fald for så vidt som det inden for Fñllesskabet Ð til hinder for nationale bestem-
 derved tillades at efteropkrñve tolden i henhold til en melser, hvorefter en fransk tillñgspension, som ydes efter
 opgùrelse fra CPL Imperial 2 SpA, skùnt denne told bestemmelser i en kollektiv overenskomst, i fuldt omfang
 allerede var betalt. belastes med såvel bidrag til den franske sygesikring som
 med bidrag til den tyske sygesikring for pensionister?
 (1) EFT L 197 af 3.8.1979, s. 1.
 (2) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1. (1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom afsagt den 10. juli 1998 af Tribunal Superior de Justicia
 afsagt den 25. juni 1998 af Arrondissementsrechtsbank, de la Comunidad Valenciana, Afdelingen for Sociale Sager,
 Haag, i sagen Parfums Christian Dior SA mod Tuk Con- i sagen SIMAP (foreningen af offentligt ansatte lñger)
 sultancy BV mod Conselleria de Sanidad y Consumo de la Generalidad
 (Sag C-300/98) Valenciana (sundheds- og forbrugerstyrelsen for regionen
 Valencia)
 (98/C 299/38) (Sag C-303/98)
 (98/C 299/40)
 Ved dom afsagt den 25. juni 1998, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 29. juli 1998, har Arrondissements- Ved kendelse afsagt den 10. juli 1998, indgået til Domsto-
 rechtsbank, Haag, i sagen Parfums Christian Dior SA mod lens Justitskontor den 3. august 1998, har Tribunal Supe-
 Tuk Consultancy BV forelagt De Europñiske Fñllesska- rior de Justicia de la Comunidad Valenciana, Afdelingen
 bers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af for Sociale Sager, i sagen SIMAP (foreningen af offentligt
 fùlgende spùrgsmål: ansatte lñger) mod Conselleria de Sanidad y Consumo de


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 13. juni 2006 — Roby Profumi Srl mod Comune di Parma
 (Sag C-257/06)
 (2006/C 212/24)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Roby Profumi Srl
 Sagsøgt: Comune di Parma
 Præjudicielle spørgsmål
 Er artikel 10, stk. 8, i lov nr. 713/1986, som ændret ved artikel 9, stk. 4, i lovdekret nr. 126/1997, forenelig med EF-traktatens artikel 28 og artikel 7 i direktiv 76/768/EØF (1), som ændret ved direktiv 93/35/EØF (2).
 (1) EFT L 262, s. 169.
 (2) EFT L 151, s.32.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/33
 Sag anlagt den 14. september 2010 — Ungarn mod Kommissionen
 (Sag T-407/10)
 ()
 2010/C 317/61
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Ungarn (ved M. Fehér og, K. Szíjjártó, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 3 og 4, i samt bilag II til Kommissionens beslutning K(2010) 4593 af 8. juli 2010 vedrørende et stort projekt benævnt »Genopbygning af jernbanelinjen Budapest-Kelenföld — Székesfehérvár-Boba, sektion I, fase 1«, der indgår i det operationelle program »Transport« om strukturstøtte ydet gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden, annulleres, i det omfang de nævnte bestemmelser fastsætter det maksimale beløb, hvorpå satsen for medfinansiering finder anvendelse, således, at de støtteberettigede udgifter ikke omfatter den betalte moms.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter delvist Kommissionens beslutning K(2010) 4593 af 8. juli 2010 vedrørende et stort projekt benævnt »Genopbygning af jernbanelinjen Budapest-Kelenföld — Székesfehérvár-Boba, sektion I, fase 1«, der indgår i det operationelle program »Transport« om EU-strukturstøtte ydet inden for konvergensmålets rammer gennem Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden. I den nævnte beslutning godkendte Kommissionen udbetalingen af støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og Samhørighedsfonden til det omhandlede store projekt. Kommissionen fandt endvidere, at et refusionsberettiget momsbeløb ikke kunne medregnes i det maksimale beløb, hvorpå satsen for den prioriterede medfinansiering fra det operationelle program skal anvendes i det omhandlede store projekts tilfælde.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort gældende, at Kommissionen ved sin vedtagelse af den anfægtede beslutning tilsidesatte bestemmelser i EU-retten, herunder i særdeleshed artikel 56, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1083/2006 (1) og artikel 3 i forordning (EF) nr. 1084/2006 (2).
 Sagsøgeren har gjort gældende, at artikel 3, litra e), i forordning nr. 1084/2006 klart fastsætter, at refusionsberettiget moms ikke er berettiget til støtte fra Samhørighedsfonden. Efter sagsøgerens opfattelse kan det af denne bestemmelse klart udledes, at ikke-refusionsberettiget moms derimod er støtteberettiget. Som følge heraf og henset til, at støttemodtageren med hensyn til det store projekt, der er omhandlet i den anfægtede beslutning (Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztö Zrt.), ikke i EU-retten eller i nationale regler om moms anses for en afgiftspligtig person, hvorfor denne ikke kan få den betalte moms refunderet, burde Kommissionen ikke i den anfægtede beslutning have udelukket momsudgifterne fra støtten.
 Sagsøgeren har endvidere kritiseret, at Kommissionen ved ikke at anse de udgifter for støtteberettigede, der i forordning nr. 1084/2006 ikke er opregnet som ikke-støtteberettigede, og som i den tilsvarende nationale lovgivning udtrykkeligt er omtalt som støtteberettigede, med den anfægtede beslutning har frataget medlemsstaterne den kompetence, der tilkommer dem i henhold til artikel 56, stk. 4, i forordning nr. 1083/2006.
 Sagsøgeren har ligeledes anført, at Kommissionens opfattelse, hvorefter en støttemodtager, der har betalt moms, kan få denne »refunderet« gennem den moms, der pålægges den afgift, som opkræves af forvalteren af den infrastruktur, der er opført af støttemodtageren, udgør en meget vid fortolkning af begrebet »refusionsberettiget moms« i artikel 3, litra e), i forordning nr. 1084/2006, der ikke er belæg for i ordlyden af


text:
denne bestemmelse, og som i øvrigt også tilsidesætter EU-reglerne om moms. Ifølge sagsøgeren er støttemodtageren, der opfører infrastrukturen, og de virksomheder, der forvalter infrastrukturen, når den er opført, uafhængige af hinanden, og de er kun indirekte knyttet til hinanden i medfør af den relevante lovgivning og følgelig ikke ved handelstransaktioner. Sagsøgeren har i den sammenhæng gjort gældende, at støttemodtager er forpligtet til faktisk og endeligt at bære udgifterne til den betalte moms.
 Endelig har sagsøgeren anført, at hverken forordning nr. 1083/2006 eller forordning nr. 1084/2006 kan fortolkes således, at Kommissionen ved vurderingen af de støtteberettigede udgifter, herunder den støtteberettigede moms, kan begrunde sin beslutning i den omstændighed, at medlemsstaten kunne have valgt en anden retlig løsning for gennemførelsen af projektet og forvaltningen af infrastrukturen. I den sammenhæng har sagsøgeren gjort gældende, at organiseringen af forvaltningen af de nationale infrastrukturer og af den public service, der vedrører dem, grundlæggende henhører under medlemsstaternes kompetence. Sagsøgeren har ligeledes anført, at Kommissionen, forudsat at kravene i EU-reglerne overholdes, skal anerkende medlemsstatens valg i forbindelse med fastlæggelsen af de støtteberettigede udgifter med hensyn til, om støttemodtageren er afgiftspligtig eller ej, og konsekvenserne af dette valg.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11.7.2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999 (EUT L 210, s. 25).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1084/2006 af 11.7.2006 om oprettelse af Samhørighedsfonden og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1164/94 (EUT L 210, s. 79).


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/36
 Sag anlagt den 2. juli 2009 — Tecnoprocess mod Kommissionen og Europa-Kommissionens delegation i Marokko
 (Sag T-264/09)
 2009/C 220/76
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Tecnoprocess Srl (Rom, Italien) (ved avvocato A. Majoli)
 Sagsøgte: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Europa-Kommissionens delegation i Marokko
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås i henhold til artikel 232 EF, at EU-delegationen i Rabat og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har undladt at handle.
 —
 Det fastslås i henhold til artikel 288 EF, at delegationen og Kommissionen har pådraget sig erstatningsansvar uden for kontrakt over for sagsøgeren, og de tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren erstatning for den påførte skade med et beløb på 1 mio. EUR.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i denne sag driver virksomhed inden for forskellige industrisektorer. Tecnoprocess har siden 2002 været aktiv på markedet for udbudsprocedurer, som administreres af EuropeAid på vegne af Kommissionen, og som vedrører tildeling af projekter for ekstern bistand til udviklingslande, som finansieres af EU-budgettet eller Den Europæiske Udviklingsfond. Med dette søgsmål ønsker sagsøgeren Domstolens vurdering af de sagsøgtes adfærd i forbindelse med implementeringen af følgende kontrakter:
 —
 Kontrakt EuropeAid 1144205/D/S/MA (marché 14/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — RISTORAZIONE;
 —
 Kontrakt EuropeAid 114194/D/S/MA (marché 15/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — FREDDO;
 —
 Kontrakt EuropeAid 114194/D/S/MA (marché 16/2003/meda/b7 — 4100/ib/96/0587) — FREDDO; og
 —
 Kontrakt EuropeAid/12088/D/S/MA — Centre Assistance Technique des Industriels des Equipements pour véhicules (Cetiev) parti 3 og 6.
 De første tre kontrakter, som blev indgået som en del af MEDA 1-programmet, vedrørte tilrådighedsstillelse af udstyr og tilbehør til restaurations- og kantinetjenesterne ved Office de la Formation professionelle et de la Promotion du Travail (OFPPT) i Rabat.
 I forbindelse med udførelsen af disse kontrakter nægtede OFPPT at kontrasignere modtagelsesbeviser for varerne, selv om det anvendte de omhandlede varer, som blev behørigt leveret af sagsøgeren.
 Lignede vanskeligheder opstod i forbindelse med den fjerde kontrakt, som blev indgået som en del af Meda 2-programmet, og som vedrørte levering af højteknologisk specialudstyr, som skulle anvendes til udførelse af tests på filtre til motorkøretøjer.
 Ifølge sagsøgeren bevirker de sagsøgtes undladelse af at handle, som består i, at de ikke er nået frem til en løsning, som tilgodeser sagsøgerens interesser i en situation, som involverer alvorlige mangler med hensyn til udførelsen af de omhandlede kontrakter, at Fællesskabet pådrager sig erstatningsansvar uden for kontrakt.
 Sagsøgeren har herved også anført, at der er sket en tilsidesættelse af finansforordningens artikel 56, princippet om beskyttelse af en berettiget forventning, proportionalitsprincippet og retten til fortrolighed.


text:
9 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 336/7
 DOMSTOLENS DOM tershof at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende gyldig
 ( Sjette Afdeling ) heden af Kommissionens forordning ( EØF ) nr . 2163/92 af
 30 . juli 1992 om opkrævning af et tillægsbeløb som fastsat
 af 4 . juli 1996 ved forordning ( EØF) nr. 3429/80, ( EØF ) nr. 796/81 og
 i sag C-295/94, Hüpeden & Co. KG mod Hauptzollamt ( EØF ) nr . 1755/81 om fastsættelse af beskyttelsesforanstalt
 Hamburg-Jonas ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra ninger vedrørende indførsel af konserves fremstillet af
 Finanzgericht Hamburg) ( 1 ) dyrkede svampe (EFT L 217, s . 16 ), har Domstolen ( Sjette
 (Konserves af dyrkede champignon — foranstaltninger til Afdeling), sammensat af afdelingsformanden , C. N. Kakou
 forvaltning af markedet) ris ( refererende dommer ), og dommerne G. F. Mancini og
 J. L. Murray; generaladvokat : F. G. Jacobs; justitssekretær :
 ( 96/C 336/ 13 ) ekspeditionssekretær H. A. Rühl , den 4 . juli 1996 afsagt
 dom , hvis konklusion lyder således :
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Artikel 1 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2 1 63/92 af
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) 30. juli 1992 om opkrævning af et tillægsbeløb som fastsat
 ved forordning (EØF) nr. 3429/80, (EØF) nr. 796/81 og
 (EØF) nr. 1755/81 om fastsættelse af beskyttelsesforan
 I sag C-295/94 , angående en anmodning, som Finanzgericht staltninger vedrørende indførsel af konserves fremstillet af
 Hamburg i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har dyrkede svampe er ugyldig for så vidt angår størrelsen af det
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende fastsatte tillægsbeløb.
 sag Hüpeden & Co . KG mod Hauptzollamt Hamburg-
 Jonas at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende gyldig
 heden af Rådets forordning ( EØF ) nr . 1796/ 81 af 30 . juni (>) EFT nr . C 370 af 24 . 12 . 1994 .
 1981 om foranstaltninger i forbindelse med indførsel af
 champignonkonserves ( EFT L 183 , s . 1 ), har Domstolen
 ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden , C. N.
 Kakouris ( refererende dommer ), og dommerne G. F. Man
 cini og J. L. Murray; generaladvokat : F. G. Jacobs;
 justitssekretær: ekspeditionssekretær H. A. Rühl , den 4 . juli
 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 Artikel 2, stk . 1 , i Rådets forordning (EØF) nr. 1796/81 af DOMSTOLENS DOM
 30. juni 1981 om foranstaltninger i forbindelse med
 af 11 . juli 1996
 indførsel af champignonkonserves er ugyldig for så vidt
 angår størrelsen af det fastsatte tillægsbeløb . i de forenede sager C-427/93 , C-429/93 og C-436/93 ,
 Bristol-Myers Squibb m.fl . mod Paranova A/S ( anmodning
 (') EFT nr . C 370 af 24 . 12 . 1994 .
 om præjudiciel afgørelse fra Sø- og Handelsretten i Køben
 havn og Højesteret ) (')
 (Direktiv 89/104/EØF om indbyrdes tilnærmelse af med
 lemsstaternes lovgivning om varemærker — EF-traktatens
 artikel 36 — ompakning af mærkevarer)


text:
( 96/C 336/ 15 )
 DOMSTOLENS DOM
 ( Sjette Afdeling )
 (Processprog: dansk)
 af 4 . juli 1996
 i sag C-296/94 , Bernhard Pietsch mod Hauptzollamt
 Hamburg-Waltershof ( anmodning om præjudiciel afgørelse I de forenede sager C-427/93 , C-429/93 og C-463/93 ,
 fra Finanzgericht Hamburg ) (') angående anmodninger, som Sø- og Handelsretten i Køben
 havn ( sag C-427/93 og C-429/93 ) og Højesteret ( sag
 (Champignonkonserves — beskyttelsesforanstaltninger)
 C-436/93 ) i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 ( 96/C 336/ 14 ) til Domstolen for i de for nævnte retter verserende sager ,
 Bristol-Myers Squibb mod Paranova A/S ( sag C-427/93 ),
 (Processprog: tysk) C. H. Boehringer Sohn , Boehringer Ingelheim KG, Boehrin
 ger Ingelheim A/S mod Paranova A/S ( sag C-429/93 ) og
 Bayer Aktiengesellschaft, Bayer Danmark A/S mod Para
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive nova A/S ( sag C-436/93 ), at opnå en præjudiciel afgørelse
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) vedrørende fortolkningen af artikel 7 i Rådets første direktiv
 89/ 104/EØF af 21 . december 1988 om indbyrdes tilnær
 I sag C-296/94 , angående en anmodning, som Finanzgericht melse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker ( EFT
 Hamburg i medfør af EØF-traktatens artikel 177 har 1989 , L 40 , s . 1 ) og af EF-traktatens artikel 36 , har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende Domstolen , sammensat af præsidenten , G. C. Rodríguez
 sag Bernhard Pietsch mod Hauptzollamt Hamburg-Wal Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris , J.-P. Puisso


text:
22.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/20
 Sag anlagt den 22. februar 2006 — RKW mod Kommissionen
 (Sag T-55/06)
 (2006/C 96/37)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: RKW AG Rheinische Kunststoffwerke (Worms, Tyskland) (ved Rechtsanwalt H.-J. Hellmann)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig udg. af 30. november 2005 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/F/38.354 — Industrisække), som meddeltes sagsøgeren den 14. december 2005, annulleres for så vidt den vedrører sagsøgeren.
 Subsidiært nedsættes den sagsøgeren pålagte bøde.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfægter Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig udg. af 30. november 2005 i sagen COMP/F/38.354 — Industrisække. Ved den anfægtede beslutning pålagdes sagsøgeren en bøde for overtrædelse af artikel 81 EF, idet sagsøgeren, ifølge Kommissionen, havde deltaget i en ordning med aftaler og samordnet praksis i sektoren for industrisække i Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Luxembourg og Nederlandene.
 Sagsøgeren gør til støtte for sit søgsmål gældende, at den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af forvaltningens legalitetsprincip. Kommissionens praksis med hensyn til bøder er ikke i overensstemmelse med artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 (1), henholdsvis artikel 23 i forordning (EF) nr. 1/2003 (2), der udgør den relevante hjemmel. I denne forbindelse gør sagsøgeren også gældende, at forbuddet mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat.
 Endvidere gør sagsøgeren gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 samt retningslinjerne for beregningen af bøder er blevet anvendt urigtigt. Navnlig blev fremlæggelsen og bedømmelsen af beviser ikke foretaget korrekt i forhold til sagsøgeren. Endvidere er sagsøgeren blevet straffet uforholdsmæssigt hårdt, når henses til den hidtidige administrative praksis. For så vidt angår størrelsen af det i forhold til overtrædelsens grovhed fastsatte grundbeløb gør sagsøgeren gældende, at denne for så vidt angår flere forhold blev udsat for forskelsbehandling, når der sammenlignes med andre parter, der også var adressater for beslutningen. Endvidere gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen begik retlige fejl for så vidt angår bedømmelsen af overtrædelsens varighed, og at den ikke tog formildende omstændigheder i betragtning. Endelig gør sagsøgeren gældende, at artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17/62 også er blevet tilsidesat, idet bøden blev urigtigt fastsat, når henses til anvendelsen af meddelelsen om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager.
 (1) EØF Rådet: Forordning nr. 17: Første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT L 1, s. 1).


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/5
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 11. september 2007 — Herbert Schwarz, Marga Gootjes-Schwarz mod Finanzamt Bergisch Gladbach (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Köln — Tyskland)
 (Sag C-76/05) (1)
 (EF-traktatens artikel 8A (efter ændring nu artikel 18 EF) - unionsborgerskab - EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) - fri udveksling af tjenesteydelser - indkomstskattelovgivning - skolepenge - udelukkende ret til fradrag for skolepenge til private indenlandske institutioner)
 (2007/C 269/10)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Köln
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Herbert Schwarz, Marga Gootjes-Schwarz
 Sagsøgt: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Köln — forenelighed med artikel 18 EF, 39 EF, 43 EF og 49 EF af nationale bestemmelser om indkomstbeskatning, hvorefter nedslag i indkomstskatten for betaling af skolepenge for børns skolegang er betinget af, at børnene går i skole i bestemte indenlandske institutioner — børn, der går i skole i institutioner i andre medlemsstater
 Konklusion
 1)
 Når skattepligtige i en medlemsstat sender deres børn på en skole beliggende i en anden medlemsstat, der i det væsentlige finansieres med private midler, skal artikel 49 EF fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der giver skattepligtige mulighed for at angive betaling af skolepenge til bestemte privatskoler, etableret på det nationale område, som en særlig udgift, der giver ret til nedslag i indkomstskatten, men generelt udelukker denne mulighed med hensyn til skolepenge, der betales til en privatskole etableret i en anden medlemsstat.
 2)
 Når skattepligtige i en medlemsstat sender deres børn på en skole etableret i en anden medlemsstat, hvis ydelser ikke er omfattet af artikel 49 EF, er artikel 18 EF til hinder for en medlemsstats lovgivning, der giver skattepligtige mulighed for at angive betaling af skolepenge til bestemte privatskoler, etableret på det nationale område, som en særlig udgift, der giver ret til nedslag i indkomstskatten, men generelt udelukker denne mulighed med hensyn til skolepenge, der betales til en privatskole etableret i en anden medlemsstat.
 (1) EUT C 93 af 16.4.2005.


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/25
 Rettens dom af 21. januar 2015 — easyJet Airline mod Kommissionen
 (Sag T-355/13) (1)
 (Konkurrence - misbrug af dominerende stilling - markedet for lufthavnstjenester - afgørelse om afvisning af en klage - artikel 13, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 - en national konkurrencemyndigheds behandling af en sag - afvisning af en klage af prioritetshensyn - beslutning fra en national konkurrencemyndighed, der drager konklusioner i henhold til konkurrenceretten af en undersøgelse, der foretages på baggrund af den nationale lovgivning, som finder anvendelse på den pågældende sektor - begrundelsespligt)
 (2015/C 073/32)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: easyJet Airline Co. Ltd (Luton, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne M. Werner et R. Marian)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Biolan og F. Ronkes Agerbeek, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Luchthaven Schiphol NV (Schiphol, Nederlandene) (ved advokaterne J. de Pree, G. Hakopian og S. Molin)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelseC(2013) 2727 final af 3. maj 2013 om afvisning af sagsøgerens klage over Luchthaven Schiphols angivelige konkurrencebegrænsende adfærd på markedet for lufthavnstjenester (sag COMP/39.869 — easyJet mod Schiphol)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 easyJet Airline Co. Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/41
 Sag anlagt den 17. maj 2010 — Association Belge des Consommateurs Test-Achats mod Kommissionen
 (Sag T-224/10)
 ()
 2010/C 209/63
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Association Belge des Consommateurs Test-Achats ASBL/Belgische Verbruikersunie Test Aankoop VZW (Bruxelles, Belgien) (ved lawyers F. Filpo og A. Fratini)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 9059 og K(2009) 8954, begge af 12. november 2009, i sag COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med sit søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation i henhold til artikel 263 TEUF af de anfægtede beslutninger, i det omfang Kommissionen besluttede ikke at henvise fusionen mellem Electricité de France S.A. og Segebel til de belgiske konkurrencemyndigheder i henhold til artikel 9 i forordning (EF) nr. 139/2004 (1) (»EF-fusionsforordningen«), og erklærede fusionen for forenelig med fællesmarkedet efter en række tilsagn i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra b), uden at indlede en procedure i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c).
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført følgende anbringender:
 Sagsøgeren har med det første anbringende gjort gældende, at de anfægtede beslutninger ikke er tilstrækkeligt begrundet, tilsidesætter fusionsforordningens artikel 6, stk. 2, og er behæftet med åbenbare fejlskøn, i det omfang Kommissionen ikke tager passende hensyn til konkurrenceforholdet mellem den fusionerede enhed og den etablerede operatør GDF Suez.
 Sagsøgeren gør med det andet anbringende gældende, at Kommissionen har tilsidesat sagsøgerens processuelle rettigheder til at deltage i proceduren.
 Sagsøgeren har med det tredje anbringende gjort gældende, at der for Kommissionen ikke forelå de vigtige og afgørende elementer for at konkludere, at fusionen ikke ville rejse alvorlig tvivl med hensyn til, om den er forenelig med fællesmarkedet, uden at indlede en procedure i henhold til fusionsforordningens artikel 6, stk. 1, litra c). Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at disse mangler tillige påvirker beslutningen om ikke at henvise sagen til de belgiske konkurrencemyndigheder, da Kommissionen ikke var i besiddelse af tilstrækkelige oplysninger til at fastslå, om de belgiske konkurrencemyndigheder var den myndighed, der bedst var i stand til at håndtere den anmeldte fusion.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, EUT L 24, s. 1.


text:
23.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 31. januar 2013 — Belgische Petroleum Unie VZW m.fl. mod Belgische Statt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Grondwettelijk Hof — Belgien)
 (Sag C-26/11) (1)
 (Direktiv 98/70/EF - kvaliteten af benzin og dieselolie - artikel 3-5 - miljøspecifikationer for brændstoffer - direktiv 98/34/EF - informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester - artikel 1 og 8 - begrebet »teknisk forskrift« - pligt til meddelelse af udkast til tekniske forskrifter - national lovgivning, der pålægger olieselskaber, der markedsfører benzin og/eller dieselolie, i samme kalenderår også at markedsføre en vis mængde biobrændstof)
 2013/C 86/03
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Grondwettelijk Hof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Belgische Petroleum Unie VZW, Continental Tanking Company NV, Belgische Olie Maatschappij NV, Octa NV, Van Der Sluijs Group Belgium NV, Belgomazout Liège NV, Martens Energie NV, Transcor Oil Services NV, Mabanaft BV, Belgomine NV, Van Raak Distributie NV, Bouts NV, Gabriels & Co NV, Joassin René NV, Orion Trading Group NV, Petrus NV og Argosoil Belgium NV
 Sagsøgte: Belgische Statt
 Procesdeltagere: Belgian Bioethanol Association VZW og Belgian Biodiesel Board VZW
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Grondwettelijk Hof — fortolkning af artikel 4, stk. 3, TEU, artikel 26, stk. 2, TEUF, artikel 28 TEUF, 34 TEUF, 35 TEUF og 36 TEUF, artikel 3, 4 og 5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF (EFT L 350, s. 58) og artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester (EFT L 204, s. 37) — national lovgivning, hvorefter olieselskaber, der bringer brændstof i fri omsætning, er forpligtet til i samme kalenderår også at bringe en vis mængde bioethanol, i ren form eller i form af bio-ETBE, og fedtsyremethylestere (FAME) i fri omsætning
 Konklusion
 1)
 Artikel 3-5 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF af 13. oktober 1998 om kvaliteten af benzin og dieselolie og om ændring af Rådets direktiv 93/12/EØF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/30/EF af 23. april 2009, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som i overensstemmelse med det mål om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer på transportområdet, som medlemsstaterne i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/30/EF af 8. maj om fremme af anvendelsen af biobrændstoffer og andre fornyelige brændstoffer til transport, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/28/EF af 23. april 2009 om fremme af anvendelsen af energi fra vedvarende energikilder og om ændring og senere ophævelse af direktiv 2001/77/EF og 2003/30/EF og direktiv 2009/30 skal forfølge, pålægger de olieselskaber, der markedsfører benzin og/eller dieselolie, i samme kalenderår også at markedsføre en vis mængde biobrændstof, når denne mængde beregnes som en procentdel af den samlede mængde af de pågældende produkter, som de markedsfører årligt, og når denne procentdel er i


text:
overensstemmelse med de maksimale grænseværdier, som er fastsat ved direktiv 98/70, som ændret ved direktiv 2009/30.
 2)
 Artikel 8 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/34/EF af 22. juni 1998 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/48/EF af 20. juli 1998, sammenholdt med nævnte direktivs artikel 10, stk. 1, sidste led, skal fortolkes således, at den ikke indebærer en pligt til at give meddelelse om et forslag til en national lovgivning, der forpligter olieselskaber, som markedsfører benzin og/eller dieselolie, til i samme kalenderår også at markedsføre en vis procentdel biobrændstoffer, når dette forslag efter i henhold til nævnte artikel 8, stk. 1, første afsnit, at være blevet meddelt er blevet ændret med henblik på at tage hensyn til Kommissionens bemærkninger til dette forslag, og når det således ændrede forslag dernæst er blevet meddelt Kommissionen.
 (1) EUT C 113 af 9.4.2011.