text:
Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse (EFT 1997 C 15,
 lyder således: s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelings-
 formanden, F. Macken, og dommerne C. Gulmann, J.-P.
 EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) skal Puissochet, R. Schintgen (refererende dommer) og J.N. Cunha
 fortolkes således, at den er til hinder for skattebestemmelser i en Rodrigues; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: fuld-
 medlemsstat, hvorefter adgangen til i forbindelse med indkomstbe- mægtig M.-F. Contet, den 1. oktober 2002 afsagt dom, hvis
 skatningen at fradrage præmier til frivillig pensionsforsikring, som konklusion lyder således:
 indbetales til pensionsinstitutioner, der er etableret i andre medlems-
 stater, begrænses eller udelukkes — samtidig med at sådanne præmier Kompetencereglerne i konventionen af 27. september 1968 om
 kan fradrages, når de indbetales til institutioner, der er etableret i den retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige
 førstnævnte medlemsstat — såfremt bestemmelserne ikke samtidig sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af
 udelukker, at pensioner, der udbetales af sådanne pensionsinstitutio- 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det
 ner, kan beskattes. Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse, ved
 konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske Republiks
 ( 1) EFT C 176 af 24.6.2000. tiltrædelse, ved konventionen af 26. maj 1989 om Kongeriget
 Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse og ved konventio-
 nen af 29. november 1996 om Republikken Østrigs, Republikken
 Finlands og Kongeriget Sveriges tiltrædelse, skal fortolkes således, at
 et præventivt søgsmål, som er rejst af en forbrugerbeskyttelsesorgani-
 sation med påstand om, at en erhvervsdrivende tilpligtes at undlade
 DOMSTOLENS DOM at anvende vilkår, der anses for urimelige, i kontrakter med
 privatpersoner, er en sag om erstatning uden for kontrakt i
 (Sjette Afdeling) konventionens artikel 5, nr. 3’s forstand.
 af 1. oktober 2002 (1 ) EFT C 192 af 8.7.2000.
 i sag C-167/00, Verein für Konsumenteninformation mod
 Karl Heinz Henkel (anmodning om præjudiciel afgørelse
 indgivet af Oberster Gerichtshof) ( 1)
 (»Bruxelles-konventionen — artikel 5, nr. 3 — kompetence
 i sager om erstatning uden for kontrakt — præventivt DOMSTOLENS DOM
 foreningssøgsmål — forbrugerbeskyttelsesorganisations
 søgsmål med påstand om, at en erhvervsdrivende tilpligtes
 at undlade at anvende urimelige kontraktvilkår i forbruger- (Første Afdeling)
 kontrakter«)
 3. oktober 2002
 (2002/C 289/03)
 i sag C-347/00, Ángel Barreira Pérez mod Instituto Nacio-
 (Processprog: tysk) nal de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de
 la Seguridad Social (TGSS) (anmodning om præjudiciel
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social n 3 de Orense) (1)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (»Forordning (EØF) nr. 1408/71 — artikel 1, litra r) og s),
 og artikel 46, stk. 2 — fastsættelse af pensionsrettigheder
 I sag C-167/00, angående en anmodning, som Oberster — forsikringsperioder, der er tilbagelagt forud for forsik-
 Gerichtshof (Østrig) i medfør af protokollen af 3. juni 1971 ringsbegivenhedens indtræden — fiktive bidragsperioder«)
 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af
 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyr- (2002/C 289/04)
 delse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager,
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 sag,


text:
Verein für Konsumenteninformation mod Karl Heinz (Processprog: spansk)
 Henkel, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolknin-
 gen af artikel 5, nr. 3, i konventionen af 27. september 1968 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (EFT 1972 L 299, s. 32), som ændret ved konventionen af gjort i Samling af Afgørelser)
 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirlands tiltrædelse
 (EFT L 304, s. 1, og — den ændrede tekst — s. 77),
 ved konventionen af 25. oktober 1982 om Den Hellenske I sag C-347/00, angående en anmodning, som Juzgado de
 Republiks tiltrædelse (EFT L 388, s. 1), ved konventionen af lo Social n 3 de Orense (Spanien) i medfør af artikel 234 EF

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
7.12.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 359/18
 Sag anlagt den 8. oktober 2013 — Al Matri mod Rådet
 (Sag T-545/13)
 2013/C 359/35
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Fahed Mohamed Sakher Al Matri (Doha, Qatar) (ved barrister M. Lester og solicitor G. Martin)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2013/409/FUSP (1) og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 735/2013 (2) annulleres, for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fire anbringender.
 1)
 Første anbringende om, at Rådet begik en åbenbar fejl, da det vurderede, at sagsøgeren opfyldte kriterierne for at være omfattet af de anfægtede foranstaltninger.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar og ret til en effektiv domstolsbeskyttelse.
 3)
 Tredje anbringende om, at der ikke er blevet givet en fyldestgørende begrundelse.
 4)
 Fjerde anbringende om en ubegrundet og uforholdsmæssig restriktion af sagsøgerens ejendomsret og hans frihed til at udøve virksomhed.
 (1) Rådets gennemførelsesafgørelse 2013/409/FUSP af 30.7.2013 om gennemførelse af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 204, s. 52).
 (2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 735/2013 af 30.7.2013 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 101/2011 om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Tunesien (EUT L 204, s. 23).


text:
1.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/46
 Rettens kendelse af 4. marts 2010 — Henkel mod KHIM — JLO Holding (LIVE)
 (Sag T-414/09) (1)
 (EF-varemærker - begæring om fortabelse - tilbagekaldelse af begæringen om fortabelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2010/C 113/75
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Tyskland) (først ved avocat C. Milbradt, derefter ved avocats C. Milbradt og H. Van Volxem)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved B. Schmidt, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: JLO Holding Company, LLC (Santa Monica, De Forenede Stater) (ved avocat A. Klett)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. juli 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 609/2008-1) vedrørende en sag om fortabelse mellem Henkel AG & Co. KGaA og JLO Holding Company, LLC.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Hver part bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 312 af 19.12.2009.


text:
11.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/15
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 12. december 2011 — Akhras mod Rådet
 (Sag T-579/11 R)
 (Særlige rettergangsformer - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Syrien - indefrysning af midler og økonomiske ressourcer - begæring om udsættelse af gennemførelse og om anordning af foreløbige forholdsregler - manglende uopsættelighed - ikke alvorligt og uopretteligt tab)
 2012/C 39/31
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tarif Akhras (Homs, Syrien) (ved solicitors S. Ashley og S. Millar, D. Wyatt, QC, og barrister R. Blakeley)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bishop og M.-M. Joséphidès, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 I det væsentlige begæring om foreløbige forholdsregler og udsættelse af gennemførelsen af Rådets afgørelse 2011/522/FUSP af 2. september 2011 om ændring af afgørelse 2011/273/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT L 228, s. 16), af Rådets forordning (EU) nr. 878/2011 af 2. september 2011 om ændring af forordning (EU) nr. 442/2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien (EUT L 228, s. 1), af Rådets afgørelse 2011/628/FUSP af 23. september 2011 om ændring af afgørelse 2011/273/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien (EUT L 247, s. 17) og Rådets forordning (EU) nr. 1011/2011 af 13. oktober 2011 om ændring af forordning (EU) nr. 442/2011 (EUT L 269, s. 18), for så vidt som de vedrører sagsøgeren
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/54
 Rettens dom af 8. oktober 2013 — Rådet mod AY
 (Sag T-167/12 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2010 - sammenligning af fortjenester - faglig efteruddannelse - beståelse af prøverne i uddannelsesprogrammet for tjenestemænd i ansættelsesgruppen AST i forbindelse med certificeringsproceduren med henblik på overgang til ansættelsesgruppen AD - forkert gengivelse af beviser)
 2013/C 344/96
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og A. Jensen, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: AY (Bousval, Belgien) (ved advokat É. Boigelot)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 8. februar 2012 i sag F-23/11 (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), AY mod Rådet, med påstand om delvis ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Personaleretten (Første Afdeling) den 8. februar 2012 i sag F-23/11, AY mod Rådet, ophæves, for så vidt som Personaleretten annullerede afgørelsen, hvorved Rådet for Den europæiske Union afslog at forfremme AY til lønklasse AST 9 i forfremmelsesåret 2010, og for så vidt som den pålagde Rådet at betale sagens omkostninger (punkt 1 og 4 i domskonklusionen).
 2)
 Sagen hjemvises til Personaleretten.
 3)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (1) EUT C 180 af 27.7.2012.


text:
20.10.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/20
 Sag anlagt den 7. september 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-412/07)
 (2007/C 247/26)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved R. Vidal Puig og M. Petite, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/36/EF af 21. april 2004 om sikkerhed forbundet med tredjelandes luftfartøjer, der benytter Fællesskabets lufthavne (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til gennemførelse af direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. april 2006.
 (1) EUT L 143, s. 76.


text:
C 84/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 — artikel 6, 7 og 23 i lov nr. 35 af 2. september 1978 — artikel 3 i dekret nr. 7 af 15. januar 1972 fra
 for den autonome provins Trento, republikkens præsident
 — artikel 2, litra c) og d), artikel 3, stk. 1, litra b) og c), og
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor- artikel 5, stk. 1, litra a), i lov nr. 12 af 3. november
 manden, P.Jann, og dommerne S. von Bahr (refererende 1972 fra regionen Liguria
 dommer), A. La Pergola, L. Sevón og M. Wathelet; generaladvo-
 kat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 15. januar 2002 — artikel 8, stk. 1, litra d), i lov nr. 35 af 2. august 1988
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: for regionen Veneto
 — artikel 8, stk. 2, og artikel 11, stk. 1, i lov nr. 43 af
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der 26. maj 1980 for regionen Emilia-Romagna
 påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 59 (efter
 ændring nu artikel 49 EF), artikel 60 (nu artikel 50 EF), — artikel 5, 13, 14 og artikel 15, stk. 1, litra a), i lov
 artikel 61, 63 og 64 (efter ændring nu artikel 51 EF, 52 EF nr. 10 af 23. februar 1981 for regionen Friuli-Venezia
 og 53 EF) samt artikel 65 og 66 (nu artikel 54 EF og 55 EF), Giulia.
 idet den har opretholdt følgende bestemmelser:
 3) I øvrigt frifindes Den Italienske Republik.
 — artikel 2, stk. 1, og artikel 7 i kongeligt lovdekret nr. 454 4) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 af 29. januar 1934
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000.
 — artikel 2, stk. 1, i dekret nr. 7 af 15. januar 1972 fra
 republikkens præsident
 — artikel 2, stk. 4, 6 og 7, i dekret nr. 390 af 18. april
 1994 fra republikkens præsident
 DOMSTOLENS DOM
 — artikel 4 i lov nr. 40 af 14. juli 1978 for regionen
 Liguria (Anden Afdeling)
 — artikel 6, stk. 1, litra e), f) og h), og artikel 7 i lov nr. 35 af 24. januar 2002
 af 2. august 1988 for regionen Veneto
 i sag C-466/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1)
 — artikel 4, artikel 5, stk. 6, litra a) og c), artikel 6, stk. 1,
 artikel 8, stk. 1 og 2, og artikel 16, stk. 1, i lov nr. 43
 af 26. maj 1980 for regionen Emilia-Romagna (Traktatbrud — miljø — affald — direktiv 75/442/EØF,
 91/689/EØF og 94/62/EF — affaldshåndteringsplaner)
 — artikel 4, stk. 1, litra c), og stk. 2, samt artikel 15, stk. 3, (2002/C 84/22)
 i lov nr. 45 af 29. april 1980 for regionen Lombardia
 (Processprog: italiensk)
 — artikel 3, 4 og artikel 8, sidste stykke, i lov nr. 10 af
 23. februar 1981 for regionen Friuli-Venezia Giulia (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 — artikel 3, 5 og 12 i lov nr. 35 af 2. september


text:
1978 for
 den autonome provins Trento.
 I sag C-466/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: L. Ström og G. Bisogni) mod Den
 2) Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 påhviler den i henhold til traktatens artikel 59 til 61 og P.G. Ferri), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 artikel 63 til 66 samt i henhold til EF-traktatens artikel 52 og Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 54 (efter ændring nu artikel 43 EF og 44 EF), artikel 55 (nu artikel 7 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om
 artikel 45 EF), artikel 56 og 57 (efter ændring nu artikel 46 affald (EFT L 194, s. 47), som ændret ved Rådets direktiv
 EF og 47 EF) samt artikel 58 (nu artikel 48 EF), idet den har 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32), artikel 6 i
 opretholdt følgende bestemmelser: Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt
 ---pagebreak--- 6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/15
 affald (EFT L 377, s. 20) og artikel 14 i Europa-Parlamentets har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende
 og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december 1994 om sag, Clean Car Autoservice GmbH mod Stadt Wien, Republik
 emballage og emballageaffald (EFT L 365, s. 10), idet den ikke Österreich, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for-
 har meddelt Kommissionen oplysninger vedrørende planerne tolkningen af artikel 104, stk. 5, første afsnit, i Domstolens
 for håndtering og bortskaffelse af affald, af farligt affald, af procesreglement, kodificeret udgave af 6. marts 1999 (1999/C
 emballage og af emballageaffald, har Domstolen (Anden 65/01) (EFT C 65, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling),
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, N. Colneric, og sammensat af formanden for Anden Afdeling, N. Colneric,
 dommerne R. Schintgen og V. Skouris (refererende dommer); som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne
 generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: assisterende justits- C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen (refererende dom-
 sekretær H. von Holstein, den 24. januar 2002 afsagt dom, mer) og V. Skouris; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekre-
 hvis konklusion lyder således: tær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 6. december 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli Artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement, kodificeret udgave
 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 6. marts 1999 (1999/C 65/01), skal fortolkes således, at
 af 18. marts 1991, artikel 6 i Rådets direktiv 91/689/EØF opgørelsen af sagsomkostninger, som er afholdt af parterne i
 af 12. december 1991 om farligt affald og artikel 14 i Europa- hovedsagen i anledning af den præjudicielle procedure, der er indført
 Parlamentets og Rådets direktiv 94/62/EF af 20. december ved artikel 234 EF, henhører under de bestemmelser i national ret,
 1994 om emballage og emballageaffald, idet den hverken har der finder anvendelse på tvisten, som verserer for den forelæggende
 meddelt Kommissionen oplysninger vedrørende planerne


text:
for ret. Disse regler må dog ikke være mindre gunstige end reglerne
 håndtering og bortskaffelse af affald og af farligt affald i vedrørende tilsvarende processuelle skridt, som kan komme på tale i
 regionerne Sicilien og Basilicata eller oplysninger vedrørende en sådan tvist i henhold til national ret.
 planer for håndtering af emballage og af emballageaffald i
 samtlige italienske regioner.
 (1) EFT C 47 af 19.2.2000.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 10. januar 2002
 af 6. december 2001
 i sag C-480/99 P, Gerry Plant m.fl. mod Kommissionen
 i sag C-472/99, Clean Car Autoservice GmbH mod Stadt for De Europæiske Fællesskaber (1)
 Wien, Republik Österreich (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Landesgericht für Zivilrechtssachen
 Wien) (1) (»Appel — annullationssøgsmål i henhold til EKSF-trakta-
 tens artikel 33 — formaliteten — kontradiktionsprincippet
 i domstolsproceduren«)
 (»Artikel 234 EF — parterne i hovedsagens sagsomkostnin-
 ger — artikel 104, stk. 5, i Domstolens procesreglement«)
 (2002/C 84/24)
 (2002/C 84/23)
 (Processprog: engelsk)
 (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-472/99, angående en anmodning, som Landesgericht I sag C-480/99 P, Gerry Plant m.fl. (befuldmægtigede: barrister
 für Zivilrechtssachen Wien (Østrig) i medfør af artikel 234 EF B. Hewson for solicitor T. Graham), angående appel af kendelse


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/43
 Sag anlagt den 7. juli 2011 — Gollnisch mod Parlamentet
 (Sag T-347/11)
 2011/C 252/93
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bruno Gollnisch (Limonest, Frankrig) (ved advokat G. Dubois)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om ophævelse af sagsøgerens parlamentariske immunitet, som blev truffet den 10. maj 2011 med vedtagelse af rapport nr. A7-0154/2011.
 —
 Bruno Gollnisch tildeles et beløb på 8 000 EUR i erstatning for ikke-økonomisk skade.
 —
 Bruno Gollnisch tildeles et beløb på 4 000 EUR til dækning af udgifter afholdt i forbindelse med advokatbistand og forberedelse af dette søgsmål.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand dels om annullation af Europa-Parlamentets afgørelse af 10. maj 2011 om vedtagelse af retsudvalgets rapport (A7 0154/2011) og om afvisning af anmodningen om beskyttelse af Bruno Gollnischs parlamentariske immunitet og privilegier (2010/2297(IMM)), dels om erstatning for den ikke-økonomiske skade, sagsøgeren angiveligt har lidt som følge af vedtagelsen af den anfægtede afgørelse.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremført syv anbringender:
 1)
 Første anbringende vedrører en tilsidesættelse af artikel 9 i protokollen vedrørende Den Europæiske Unions privilegier og immuniteter af 8. april 1965.
 2)
 Andet anbringende vedrører den nødvendige anvendelse af protokollens artikel 9 i det foreliggende tilfælde.
 3)
 Tredje anbringende vedrører en tilsidesættelse af Europa-Parlamentets retsudvalgs faste retspraksis.
 4)
 Fjerde anbringende vedrører manglende overholdelse af Unionens retssikkerhedsprincip og en tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
 5)
 Femte anbringende vedrører en tilsidesættelse af parlamentsmedlemmets uafhængighed.
 6)
 Sjette anbringende vedrører en tilsidesættelse af Europa-Parlamentets forretningsordens bestemmelser om procedurer, der kan føre til mandatbortfald for et medlem.
 7)
 Syvende anbringende vedrører en tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet og af sagsøgerens ret til forsvar.


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/50
 Sag anlagt den 7. april 2009 — Prysmian og Prysmian Cavi e Sistemi Energia mod Kommissionen
 (Sag T-140/09)
 2009/C 141/104
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Prysmian SpA (Milano, Italien) og Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Milano, Italien) (ved avvocato A. Pappalardo, avvocato F. Russo, avvocato M.L. Stasi og avvocato C. Tesauro)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 9. januar 2009 (sag COMP/39610 — Surge), hvorved Kommissionen bestemte kontrolundersøgelserne, annulleres.
 —
 Kommissionens beslutning om at udtage en kopi af hele harddisken fra visse af Prysmians ledere og analysere indholdet i sine egne kontorer i Bruxelles, kendes retsstridig og stridende mod artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 1/2003.
 —
 Subsidiært i forhold til ovenstående påstand fastslås det, at inspektørernes adfærd udgjorde misbrug, for så vidt som de fejlagtigt ved at fortolke de ved beslutningen tildelte undersøgelsesbeføjelser har tilegnet sig kopi af hele indholdet fra visse harddiske med henblik på at undersøge indholdet heraf i Kommissionens kontorer i Bruxelles.
 —
 Kommissionen tilpligtes at tilbagelevere Prysmian alle de dokumenter, som er retsstridigt tilegnet ved undersøgelserne af hovedkontoret i Milano eller uddraget af kopierne af de harddiske, der er analyseret i Kommissionens kontorer i Bruxelles.
 —
 Kommissionen pålægges at afholde sig fra på nogen måde at anvende de retsstridigt tilegnede dokumenter og særligt fra at anvende dem som led i proceduren indledt for at fastslå påståede konkurrencebegrænsende handlinger inden for sektoren for højspændingsledninger i strid med EF-traktatens artikel 81.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål vedrører Kommissionens beslutning af 9. januar 2009 om konstatering af eventuelle konkurrencebegrænsende handlinger inden for sektoren for højspændingsledninger i strid med EF-traktatens artikel 81, hvorved den pålagde sagsøgerne at underkaste sig en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (1).
 Det understreges i den henseende, at sagsøgernes repræsentanter under gennemførelsen af beslutningen blev oplyst om, at Kommissionen havde besluttet at tage en kopi (»forensic image«) af visse computeres »harddiske« med henblik på at fortsætte undersøgelsen i institutionens kontorer i Bruxelles.
 Sagsøgerne har til støtte for påstandene gjort følgende gældende:
 —
 Forordning nr. 1/2003 bestemmer udtrykkeligt, at beføjelserne til undersøgelse udføres i virksomhedens lokaler, herunder i tilfælde, hvor disse lokaler kan forsegles, når kontrolundersøgelsen varer flere dage, ligesom ingen lovbestemmelse giver Kommissionen beføjelser til at kopiere hele »harddiske«, transportere dem ud af virksomhedens lokaler og analysere disse beviser i sine egne kontorer.
 —
 Kommissionen har uberettiget forlænget den gyldige varighed af undersøgelsen med omkring en måned, hvorved sagsøgerne har befundet sig i usikkerhed vedrørende undersøgelsernes egentlige omfang.
 —
 Kommissionen har ligeledes i nogle uger hindret dem i med fuldt kendskab til sagen at vurdere muligheden for at ansøge om bødenedsættelse.
 —
 De Kommissionen foreholdte handlinger udgør en klar tilsidesættelse af de grænser, fællesskabslovgiver har opstillet for sine egne undersøgelsesbeføjelser, hvilket i betydelig grad kan skade mulighederne forsvar for


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/38
 Sag anlagt den 10. december 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-548/07)
 (2008/C 22/68)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Patakia og M. van Beek, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastlås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS (1) og navnlig i henhold til § 1, stk. 2, § 2, stk. 1, § 2, stk. 3, litra b), § 2, stk. 3, litra e) og f), § 2, stk. 4, og § 2, stk. 6, i aftalen, som er vedhæftet dette direktiv.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Efter en gennemgang af hele den græske lovgivning til gennemførelse af direktiv 96/34/EF om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS, konstaterede Kommissionen, at der fortsat var mangler, og at der var foretaget en ukorrekt gennemførelse af visse bestemmelser i ovennævnte rammeaftale, som blev bekræftet ved det pågældende direktiv for så vidt angår ansatte i handelsflåden.
 2.
 Navnlig har den græske lovgivning, som bekræfter kollektive overenskomster på dette område, et begrænset anvendelsesområde, idet den ikke finder anvendelse på ansatte på alle handelsskibe.
 3.
 I henhold til græsk lovgivning skal desuden følgende betingelser — foruden de i direktivet fastsatte — opfyldes, for at disse ansatte tilkendes ret til forældreorlov:
 —
 at der haves 12 måneders anciennitet på samme skib
 —
 at mindst 30 personer er beskæftiget på det pågældende skib
 —
 at det godtgøres, at den anden forælder har beskæftigelse
 —
 at tilbagevenden fra forældreorlov betegnes som ny mønstringsaftale, og at beskæftigelsesperioden på ny er på mindst 6 eller 7 måneder
 —
 at sømanden overtager udgifterne til at sende en afløser
 —
 at den pågældende lovgivning kun finder anvendelse på mønstringsaftaler, som er påbegyndt efter ikrafttrædelsen af de kollektive overenskomster
 —
 at de handelsmæssige forpligtelser betegnes som force majeure for ikke at tilkende forældreorlov.
 4.
 Endelig har Kommissionen konstateret, at der hverken i de kollektive overenskomster eller i de ministerielle bekendtgørelser, som bekræfter disse, findes nogen henvisning til beskyttelsen af arbejdstagerne mod afskedigelse som følge af ansøgning om eller afholdelse af forældreorlov.
 5.
 Kommissionen finder derfor, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 96/34/EF og navnlig i henhold til § 1, stk. 2, § 2, stk. 1, § 2, stk. 3, litra b), § 2, stk. 3, litra e) og f), § 2, stk. 4, og § 2, stk. 6, i aftalen, som er vedhæftet dette direktiv.
 (1) EFT L 145 af 19.6.1996, s. 4.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/18
 Rettens kendelse af 12. december 2012 — Vakili mod Rådet
 (Sag T-255/12) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for Iran med det formål at forhindre nuklear spredning - indefrysning af midler - fjernelse fra listen over berørte personer - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 46/33
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Bahman Vakili (Teheran, Iran) (ved advokat J.-M. Thouvenin)
 Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union (ved M. Bishop og I. Rodios, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2011/783/FUSP af 1. december 2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 71), af Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1245/2011 af 1. december 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 319, s. 11) og af Rådets forordning (EU) nr. 267/2012 af 23. marts 2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EU) nr. 961/2010 (EUT L 88, s. 1), for så vidt som disse retsakter vedrører sagsøgeren, samt af Rådets skrivelse af 23. marts 2012
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Rådet for den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler Bahman Vakilis omkostninger.
 (1) EUT C 258 af 25.8.2012.


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/29
 Sag anlagt den 4. januar 2008 — Koinotita Grammatikou mod Kommissionen
 (Sag T-13/08)
 (2008/C 79/57)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Grammatiko kommune (Athen, Grækenland) (ved advokaterne A. Papakonstantinou og M. Chaindarlis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2004) 5509 af 21. december 2004 om ydelse af støtte fra Samhørighedsfonden til etablering af et deponeringsanlæg i Mavro Vouno Grammatiko i det nordøstlige Attika i Den Hellenske Republik annulleres.
 —
 Om fornødent anordnes en kontrol på stedet i det pågældende område, og der indhentes uafhængig teknisk ekspertise til støtte for sagsøgerens argumenter.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 For så vidt angår sagsøgerens søgsmålsinteresse ved anlæg af et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF, har sagsøgeren anført, at den anfægtede beslutning, som vedrører oprettelse af et deponeringsanlæg på et område, som omfattes af Grammatiko kommune, berører sagsøgeren direkte og individuelt, for så vidt sagsøgeren er et offentligt organ, som varetager beskyttelsen af folkesundheden og miljøet i det område, hvor det støttede projekt er beliggende.
 Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede beslutning — hvis indhold kommunen hævder at være blevet gjort bekendt med den 9. november 2007 — tilsidesætter en række bestemmelser i primær fællesskabsret vedrørende sundheds- og miljøbeskyttelsen samt bestemmelser i sekundær fællesskabsret, som indeholder gennemførelsesbestemmelser hertil.
 Sagsøgeren gør navnlig gældende, at finansieringen af projektet strider mod formålet om at bevare, beskytte og forbedre miljøet, beskyttelsen af folkesundheden og en fornuftig og rimelig udnyttelse af naturressourcerne. Sagsøgeren gør ligeledes gældende, at Kommissionens beslutning først og fremmest tilsidesætter artikel 3, 4 og 6 i direktiv 75/442 (1) og artikel 3 og 4 i direktiv 91/156 (2), som fastsætter særlige forpligtelser med hensyn til affaldsforebyggelse og nedbringelse af affaldsproduktionen og affaldets skadevirkninger.
 Endelig er det ifølge sagsøgeren klart, at oprettelse af et anlæg til håndtering og bortskaffelse af affald på et beskyttet område under ingen omstændigheder kan anses for at være et projekt, der kan modtage finansiering fra et finansielt redskab som Samhørighedsfonden, som pr. definition kun skal finansiere projekter, der opfylder kravene til miljøbeskyttelse.
 (1) Rådets direktiv 75/442/EØF af 15.7.1975 om affald (EFT L 194, s. 39).
 (2) Rådets direktiv 91/156/EØF af 18.3.1991 om ændring af direktiv 75/442/EØF om affald (EFT L 78, s. 32).


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 1. april 2004
 i de forenede sager C-53/02 og C-217/02, Commune de Braine-le-Château og Michel Tilli eut m.fl. mod Région wallone (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État) (1)
 (Direktiv 75/442/EØF og direktiv 91/156/EØF - affald - planer for håndtering - områder eller anlæg, der er egnede til affaldsbortskaffelse - tilladelse, når der ikke er vedtaget en håndteringsplan, der omfatter et landkort med præcis angivelse af de steder, der er fastlagt som afskaffelsesområder)
 (2004/C 106/08)
 Processprog: fransk
 I de forenede sager C-53/02 og C-217/02, angående anmodninger, som Conseil d'État i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Commune de Braine-le-Château (sag C-53/02) og Michel Tilli eut m.fl. (sag C-217/02) mod Région wallone, procesdeltager: BIFFA Waste Services SA (sag C-53/02), Philippe Feron (sag C-53/02), Philippe De Codt (sag C-53/02) og Propreté, Assainissement, Gestion de l'environnement SA (PAGE) (sag C-217/02), at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194, s. 39), som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af C. Gulmann, som fungerende formand for Sjette Afdeling, og dommerne J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer), J.-P. Puissochet, R. Schintgen og F. Macken; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 1. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 7 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991, skal fortolkes således, at den eller de planer for affaldshåndtering, som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne er forpligtet til at udarbejde i medfør af den pågældende bestemmelse, enten skal indeholde et landkort, der præcist udpeger de steder, hvor områderne for affaldsbortskaffelse er beliggende, eller angiver kriterierne for placeringen, der er tilstrækkeligt præcise til, at den kompetente myndighed, der har til opgave at udstede en tilladelse i henhold til direktivets artikel 9, er i stand til at fastslå, om det omhandlede område eller anlæg ligger inden for rammerne af den affaldshåndtering, der er fastsat i planen.
 2)
 Artikel 7, stk. 1, i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156, skal fortolkes således, at medlemsstaterne er forpligtet til at udarbejde affaldshåndteringsplaner inden for en rimelig frist, som kan være længere end den frist for gennemførelse af direktiv 91/156, der er fastsat i samme direktivs artikel 2, stk. 1, første afsnit.
 3)
 Artikel 4, 5 og 7 i direktiv 75/442, som ændret ved direktivet 91/156, sammenholdt med samme direktivs artikel 9, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat, der ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget en eller flere planer for håndtering af affald for så vidt angår de områder eller anlæg, der er egnede til bortskaffelse heraf, udsteder individuelle tilladelser til drift af sådanne områder og anlæg.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002 og
 EFT C 191 af 10.8.2002.


text:
24.11.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 331/3
 DOMSTOLENS DOM derfor bør tillægges, indebærer, at tjekkiske statsborgere, som
 gør den gældende, kan påberåbe sig den for værtsmedlemssta-
 tens domstole, selv om myndighederne i denne stat fortsat har
 af 27. september 2001 kompetence til på nævnte statsborgere at anvende national
 lovgivning vedrørende indrejse, ophold og etablering i overens-
 stemmelse med nævnte aftales artikel 59, stk. 1.
 i sag C-257/99, The Queen mod Secretary of State for the
 Home Department, ex parte: Julius Barkoci og Marcel
 Malik (anmodning om præjudiciel afgørelse fra High 2) Etableringsretten, således som den er defineret i associeringsafta-
 Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench lens artikel 45, stk. 3, indebærer en deraf afledt indrejse- og
 Division (Divisional Court)) (1) opholdsret, som er tillagt tjekkiske statsborgere, der ønsker at
 udøve virksomhed inden for industri, handel, håndværk og
 liberale erhverv i en medlemsstat. Det følger imidlertid af
 (»Forbindelser udadtil — associeringsaftalen EØF/Den Tjek- nævnte aftales artikel 59, stk. 1, at retten til indrejse og ophold
 kiske Republik — etableringsfrihed — tjekkiske statsborgere ikke er ubegrænsede rettigheder, da deres udøvelse i givet
 der ønsker at etablere sig i en medlemsstat som selvstændige fald kan begrænses af værtsmedlemsstatens bestemmelser om
 erhvervsdrivende«) tjekkiske statsborgeres indrejse, ophold og etablering.
 (2001/C 331/04) 3) Associeringsaftalens artikel 45, stk. 3, sammenholdt med
 artikel 59, stk. 1, er i princippet ikke til hinder for en ordning
 med forudgående kontrol, som indebærer, at de kompetente
 (Processprog: engelsk) udlændingemyndigheder kun kan udstede en indrejsetilladelse,
 såfremt ansøgeren godtgør, at han reelt har til hensigt at
 påbegynde selvstændig erhvervsvirksomhed uden samtidig at
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- udøve lønnet beskæftigelse eller modtage offentlig støtte, at han
 gjort i Samling af Afgørelser) fra begyndelsen råder over tilstrækkelige økonomiske midler, og
 at der er rimelige udsigter for den planlagte virksomhed.
 Materielle betingelser som dem, der er fastsat i paragraph 212
 i Det Forenede Kongeriges Immigration Rules (House of
 Commons Paper 395), har netop til formål at give de
 kompetente myndigheder mulighed for at foretage en sådan
 I sag C-257/99, angående en anmodning, som High Court of kontrol, og er egnede til at sikre, at et sådant mål nås.
 Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Divisional
 Court) (Det Forenede Kongerige) i medfør af artikel 234 EF har
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 The Queen mod Secretary of State for the Home Department, 4) Betingelsen i associeringsaftalens artikel 59, stk. 1, første
 ex parte: Julius Barkoci og Marcel Malik, at opnå en præjudiciel punktum in fine, skal fortolkes således, at forpligtelsen til forud
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 45 og 59 i for afrejsen til værtsmedlemsstaten at indhente en indrejseattest,
 europaaftalen om oprettelse af en associering mellem De hvis udstedelse er betinget af en undersøgelse af materielle
 Europæiske Fællesskaber og medlemsstaterne på den ene side betingelser for etablering som dem, der er fastsat i para-
 og Den Tjekkiske Republik på den anden side, indgået og graph 212 i Immigration Rules, har hverken til formål


text:
eller til
 godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets og Kommissio- følge at gøre tjekkiske statsborgeres udøvelse af de rettigheder,
 nens afgørelse 94/910/EF, EKSF, Euratom af 19. december som de er tillagt ved associeringsaftalens artikel 45, stk. 3,
 1994 (EFT L 360, s. 1), har Domstolen, sammensat af umulig eller overdrevent vanskelig, forudsat at værtsmedlemssta-
 præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene tens kompetente myndigheder udøver deres skønsmæssige befø-
 C. Gulmann, A. La Pergola (refererende dommer), M. Wathelet jelse i forhold til ansøgninger om indrejse med henblik på
 og V. Skouris samt dommerne D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, etablering, som er indgivet i henhold til den nævnte aftale, på
 P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen og F. Macken; generaladvokat: ankomststedet i denne stat, således at indrejsetilladelse kan
 J. Mischo; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 27. sep- udstedes til en tjekkisk statsborger, der ikke er i besiddelse af
 tember 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: indrejseattest, på et andet grundlag end Immigration Rules,
 såfremt hans ansøgning klart og åbenbart opfylder de samme
 materielle betingelser, som skulle have været opfyldt, hvis han
 havde ansøgt om en indrejseattest i Den Tjekkiske Republik.
 1) Artikel 45, stk. 3, i europaaftalen om oprettelse af en
 associering mellem De Europæiske Fællesskaber og medlemssta-
 terne på den ene side og Den Tjekkiske Republik på den anden
 side, indgået og godkendt på Fællesskabets vegne ved Rådets og
 Kommissionens afgørelse 94/910/EF, EKSF, Euratom af (1) EFT C 246 af 28.8.1999.
 19. december 1994, skal fortolkes således, at den med hensyn
 til aftalens anvendelsesområde opstiller et præcist og ubetinget
 princip, der er tilstrækkelig operationelt til at kunne anvendes
 af en national domstol, og som derfor kan regulere borgernes
 retsstilling. Den direkte virkning, som nævnte bestemmelse


text:
22.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 85/22
 Sag anlagt den 13. januar 2014 — Laverana mod KHIM — (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)
 (Sag T-30/14)
 2014/C 85/39
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Tyskland) (ved advokaterne J. Wachinger og M. Zöbisch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. november 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i klagesag R 1749/2013-4 annulleres, og EF-varemærkeansøgning nr. 11 642 527 for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5 og 35 offentliggøres.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelse truffet den 11. november 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i klagesag R 1749/2013-4, og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret, således at der kan træffes en ny afgørelse.
 —
 Mere subsidiært annulleres afgørelse truffet den 11. november 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i klagesag R 1749/2013-4.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Et figurmærke i sort-hvid, der indeholder ordbestanddelene »BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION« for varer og tjenesteydelser i klasse 3, 5 og 35 — EF-varemærkeansøgning nr. 11 642 527
 Undersøgerens afgørelse: Delvist afslag på registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og c), i forordning nr. 207/2009.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/38
 Rettens dom af 19. april 2013 — Aecops mod Kommissionen
 (Sag T-51/11) (1)
 (ESF - uddannelsesforanstaltninger - nedsættelse af den oprindeligt tildelte støtte - forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 - forældelse - retssikkerhed - ret til forsvar - rimelig frist - begrundelsespligt)
 2013/C 156/69
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lissabon, Portugal) (først ved advokaterne J. da Cruz Vilaça og L. Pinto Monteiro, derefter ved advokaterne L. Pinto Monteiro, P. Farinha Alves og N. Morais Sarmento)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Guerra e Andrade og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 27. oktober 2010 om fastsættelse af det endelige beløb for de udgifter, der er berettigede til den støtte fra Den Europæiske Socialfond (ESF), som sagsøgeren blev tildelt til uddannelsesforanstaltninger ved afgørelse K(88) 831 af 29. april 1988 til finansiering af en uddannelsesforanstaltning (sag 88 0369 P1).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 139 af 7.5.2011.


text:
5.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 148/30
 Rettens dom af 28. april 2010 — Claro mod KHIM — Telefónica (Claro)
 (Sag T-225/09) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om det tredimensionelle EF-varemærke Claro - det ældre EF-ordmærke CLARO - afvisning af en klage indgivet til appelkammeret - artikel 59 og 62 i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 60 og 64 i forordning (EF) nr. 207/2009) - regel 49, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2868/95)
 2010/C 148/53
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Claro, SA (São Paulo, Brasilien) (ved avocats E. Armijo Chávarri og A. Castán Pérez-Gómez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J.F. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Telefónica SA (Madrid, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. februar 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1079/2008-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Telefónica, SA og BCP S/A
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Claro, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009.


text:
C 213/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.9.2003
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom sagen État belge mod SA Temco Europe forelagt De Europæi-
 afsagt den 27. juni 2003 af College van Beroep voor het ske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel
 bedrijfsleven i sagen A.H. Kuipers mod Productschap afgørelse af følgende spørgsmål:
 Zuivel
 (Sag C-283/03) Kan sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra b), fortolkes
 således, at transaktioner — der i belgisk ret svarer til en
 tidsubestemt aftale, hvorved et selskab samtidigt, i form af
 (2003/C 213/26) særskilte aftaler, overdrager forbundne selskaber en midlertidig
 ret til at tage den samme faste ejendom i besiddelse til dels
 mod betaling af et fast vederlag, der dog i det væsentlige er
 fastsat på grundlag af det benyttede areal, men således at den
 Ved dom afsagt den 27. juni 2003, indgået til Domstolens midlertidige karakter neutraliseres af en fælles ledelse for
 erhververne og overdrageren — er udlejning af fast ejendom i
 Justitskontor den 30. juni 2003, har College van Beroep voor
 het bedrijfsleven i sagen A.H. Kuipers mod Productschap fællesskabsretlig forstand, eller, med andre ord, omfatter
 Zuivel forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en det selvstændige fællesskabsretlige begreb udlejning af fast
 ejendom i sjette direktivs ( 1) artikel 13, punkt B, litra b),
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 anvendelse mod vederlag af en fast ejendom til formål, der er
 den afgiftspligtige persons økonomiske virksomhed uvedkom-
 1. Er en national ordning for nedsættelser og tillæg efter mende — hvilken definition er gentaget i den belgiske
 kvalitet for råmælk leveret til et mejeri som omhandlet i momslovs artikel 44, stk. 3, nr. 2 in fine — dvs. det forhold,
 denne sag forenelig med forordning (EØF) nr. 804/ at en fast ejendom midlertidigt stilles til rådighed for en
 68 ( 1) om den fælles markedsordning for mælk og ubestemt periode og mod betaling af et månedligt vederlag,
 mejeriprodukter, navnlig med forbuddet mod »udligning som kan variere og delvist afhænger af medkontrahentens
 mellem priserne« i dennes artikel 24, stk. 2 (efter konsoli- regnskabsresultat, idet medkontrahenten har en ikke eksklusiv
 dering af ændringerne til retsakten nu artikel 38, stk. 2, i besiddelsesret, og den midlertidige karakter neutraliseres af en
 forordning (EF) nr. 1255/99)? fælles ledelse af erhververen og overdrageren?
 2. Er en national ordning for tillæg efter kvalitet for råmælk
 leveret til et mejeri som omhandlet i denne sag forenelig
 (1 ) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering
 med forbuddet mod støtte i artikel 24, stk. 1, i forordning af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 (EØF) nr. 804/68? fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT
 L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 3. Såfremt spørgsmål 2. besvares bekræftende, skal en sådan
 national ordning da anses for en støtte, hvis indførelse
 Kommissionen forud skal underrettes om i henhold til
 EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF)?
 ( 1) EFT 1968 I, s. 169.
 Sag anlagt den 2. juli 2003 af Den Hellenske Republik
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-285/03)
 Anmodning om


text:
præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 19. juni 2003 af Cour d’appel de Bruxelles i
 sagen État belge mod SA Temco Europe
 (2003/C 213/28)
 (Sag C-284/03)
 (2003/C 213/27)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. juli
 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Den Hellenske Republik ved juridisk konsulent
 Vasileios Kontolaimos og assisterende juridisk konsulent Ioan-
 Ved dom afsagt den 19. juni 2003, indgået til Domstolens nis Chalkias, Statens Råd, og med valgt adresse i Luxembourg
 Justitskontor den 2. juli 2003, har Cour d’appel de Bruxelles i hos Grækenlands ambassade, 27, rue Marie Adelaide.


text:
2.2.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 31/7
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 22. november 2001
 den 23. oktober 2001
 i sag T-9/98, Mitteldeutsche Erdoel-Raffinerie GmbH mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) i sag T-155/99, Dieckmann & Hansen GmbH mod Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Statsstøtte — forlængelse af perioden for gennemførelse
 af investeringer, som giver ret til et tilskud — generel
 støtteordning — annullationssøgsmål — formaliteten — (Fælles landbrugspolitik — beslutning 1999/244/EF om
 retsakt, som berører sagsøgeren umiddelbart og individuelt ændring af beslutning 97/296/EF om listen over tredjelande,
 — søgsmålsinteresse — supplerende støtte — investerings- hvorfra det er tilladt at indføre fiskerivarer til konsum —
 støtte eller driftsstøtte — proportionalitetsprincippet) Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold)
 (2002/C 31/12) (2002/C 31/13)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-9/98, Mitteldeutsche Erdoel-Raffinerie GmbH, Spergau
 (Tyskland), først ved advokaterne M. Schütte og M. Maier,
 derefter ved advokaterne M. Schütte og J. Lüdicke, og med I sag T-155/99, Dieckmann & Hansen GmbH, Hamburg
 valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De (Tyskland), ved advokat H.-J. Rabe, og med valgt adresse i
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 P. Nemitz), angående en påstand om annullation af Kommis- skaber (befuldmægtigede: M. Niejahr og G. Berscheid), angåen-
 sionens beslutning 98/194/EF af 1. oktober 1997 om forlæn- de en påstand om annullation af Kommissionens beslutning
 gelse af investeringstilskuddet på 8 % til investeringer i de nye 1999/244/EF af 26. marts 1999 om ændring af beslutning
 delstater i henhold til Jahressteuergesetz 1996 (EFT 1998 L 73, 97/296/EF om listen over tredjelande, hvorfra det er tilladt at
 s. 38), har Retten (Femte Udvidede Afdeling), sammensat indføre fiskerivarer til konsum (EFT L 91, s. 37), og en påstand
 af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne R. Garcı́a- om erstatning for det tab, som sagsøgeren påstås at have lidt,
 Valdecasas, J.D. Cooke, M. Vilaras og N.J. Forwood; justitssekre- har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 tær: fuldmægtig D. Christensen, den 22. november 2001 afsagt den, J.D. Cooke, og dommerne R. Garcı́a-Valdecasas og
 dom, hvis konklusion lyder således: P. Lindh; justitssekretær: fuldmægtig J. Palacio González, den
 23. oktober 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionens beslutning 98/194/EF af 1. oktober 1997 om
 forlængelse af investeringstilskuddet på 8 % til investeringer i
 de nye delstater i henhold til Jahressteuergesetz 1996 annulleres, 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 i det omfang den vedrører det sagsøgende selskabs situation.
 2) Sagsøgeren bærer sine egne og de af Kommissionen afholdte
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler det omkostninger.
 sagsøgende selskabs omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 (1) EFT C 72 af 7.3.1998.


text:
6.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/27
 Sag anlagt den 24. marts 2017 — RZ mod EØSU og Regionsudvalget
 (Sag T-192/17)
 (2017/C 178/41)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: RZ (ved advokat M. A. Lucas)
 Sagsøgte: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) og Regionsudvalget
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgeren gives aktindsigt i sagsakterne i retssagen i sag [fortroligt] (1) vedrørende det i sagen indgåede forlig og gives tilladelse til at indgive bemærkninger herom.
 —
 Annulation af den fælles afgørelse truffet af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) og Regionsudvalget om at omplacere [fortroligt] til direktoratet for oversættelse som følge af aftalen herom indgået mellem den 14. januar og den 4. februar 2016, for så vidt som denne aftale både fastsatte denne omplacering og at [den berørte] ville beholde sine arbejdsopgaver [fortroligt].
 —
 Annullation af afgørelsen om omplacering af [fortroligt] til direktoratet for oversættelse, i vidt omfang med bevarelse af dennes arbejdsopgaver [fortroligt], truffet den 11. maj 2016 af Regionsudvalget som følge af denne aftale.
 —
 Annullation af afgørelserne af 13. december 2016 fra generalsekretæren for Regionsudvalget og af 19. december 2016 fra generalsekretæren for EØSU, for så vidt som disse bekræfter de instrukser, der blev givet til sagsøgeren den 30. juni af direktoratet for oversættelse med henblik på gennemførelse af afgørelsen af 11. maj 2016 fra Regionsudvalget.
 —
 EØSU og Regionsudvalget tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren et beløb på 25 000 EUR, opgjort foreløbigt og efter ret og billighed, i erstatning for belastningen af hans faglige omdømme, autoritet og helbred som følge af de anfægtede afgørelser.
 —
 EØSU og Regionsudvalget tilpligtes in solidum at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrører tilsidesættelse af artikel 41, stk. 1 og 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af vedtægtens artikel 25, stk. 2, for så vidt som sagsøgeren ikke blev hørt inden der mellem EØSU og Regionsudvalget blev truffet afgørelse om omplacering af en tjenestemand, og/eller for så vidt som afgørelsen truffet af Regionsudvalget til gennemførelse af denne aftale ikke øjeblikkeligt og skriftligt blev meddelt sagsøgeren, idet aftalens begrundelse ikke blev oplyst fuldstændigt og klart for ham.
 2.
 Andet anbringende vedrører tilsidesættelse af vedtægtens artikel 7, stk. 1, samt magt- og procedurefordrejning, for så vidt som den pågældende tjenestemand blev omplaceret til direktoratet for oversættelse, idet den pågældende i vidt omfang beholdt sine arbejdsopgaver i den pågældende sprogenhed.
 3.
 Tredje anbringende om anlæggelse af et åbenbart urigtigt skøn vedrørende tjenestens interesse, for så vidt som begrundelsen for omplaceringen var at bringe en uholdbar situation til ophør eller at beskytte tjenestemanden mod sagsøgeren.
 4.
 Fjerde anbringende vedrører tilsidesættelse af vedtægtens artikel 21, stk. 2, for så vidt som generalsekretærerne for EØSU bekræftede ordren fra direktoratet for oversættelse til sagsøgeren om at fortsætte med at tildele opgaver til den pågældende tjenestemand eller sørge for, at denne fik tildelt opgaver.
 5.
 Femte anbringende vedrører tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, for så vidt som generalsekretærerne bekræftede ordren fra direktoratet for oversættelse


text:
til sagsøgeren om at sørge for, at den pågældende tjenestemand fik tildelt arbejdsopgaver, der i antal og vigtighed svarede til de arbejdsopgaver, der blev betroet oversættere med en erfaring, der svarede til den pågældendes, og at hans oversættelser blev revideret ifølge tilsvarende retningslinjer.
 6.
 Sjette anbringende vedrører tilsidesættelse af afgørelserne vedrørende orlov, for så vidt som generalsekretærerne bekræftede ordren fra direktoratet for oversættelse til sagsøgeren om, samme dag eller senest dagen efter, at gøre en begrundelse om tjenestens interesse gældende, som forhindrede en ansøgning om orlov fra den pågældende tjenestemand, idet denne blev begrænset til tvingende grunde.
 (1) Fortrolig oplysning udeladt.


text:
Nr . C 158/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 1 . 6 . 96
 kommanditselskaber, interessentselskaber eller selska dom af 4 . oktober 1991 , Sml . I, side 4585 ). Domstolen
 ber i benhold til civilretten, for mere end halvdelens fastslog her, at sådanne betingelser er i strid med traktatens
 vedkommende skal være ejet af franskmænd eller for artikel 6 , 52 , 58 og 221 .
 hele kapitalens vedkommende skal være ejet af franske
 statsborgere, som opfylder særlige betingelser. Denne retspraksis vedrører fiskerfartøjer, men må også
 gælde for såvel handelsskibe som lystbåde, som anvendes til
 erhvervsvirksomhed .
 2 ) Den Franske Republik har undladt at overholde sine
 forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 171 ved
 ikke at have truffet de foranstaltninger, som er nødven For så vidt angår skibe, som ikke anvendes til erhvervsvirk
 dige for at opfylde dom af 4, april 1974 i sag 167/73 , somhed, men som lystfartøjer, mener Kommissionen, at de
 Kommissionen mod Frankrig (Sml. side 359). græske betingelser for indregistrering i det græske skibsre
 gister strider mod traktatens artikel 6 , 48 og 52 samt mod
 artikel 7 i forordning ( EØF ) nr. 1251 /70 og mod artikel 7 i
 3 ) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 Rådets direktiv 75/34/EØF, i det arbejdstagere, som er
 omfattet af artikel 48 , eller selvstændige erhvervsdrivende,
 0 ) EFT nr . C 386 af 31 . 12 . 1994 . som er omfattet af artikel 52, skal behandles på samme
 måde som græske statsborgere , både for så vidt angår
 udøvelsen af denne erhvervsvirksomhed som med hensyn til
 betingelserne for at tage bopæl på den pågældende stats
 område .
 Kommissionen mener, at retten til registrering i statens
 Sag anlagt den 7, marts 1996 af Kommissionen for De skibsregister og til at føre det pågældende lands flag kan
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik bidrage til at fremme en persons tilpasning i modtagerlandet
 og følgelig til gennemførelsen af formålet med den frie
 ( Sag C-62/96 )
 bevægelighed af personer som omhandlet i traktatens
 ( 96/C 158/02 ) artikel 48 og 52 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den (!) EFT nr . L 142 af 30 . 6 . 1970 .
 7 , marts 1996 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af ( 2 ) EFT nr . L 14 af 20 . 1 . 1975 .
 Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Frank Benion og Maria Condou-Durande, Kom
 missionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste , Wagner-Centret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 14. december 1995 af Tribunale Amministrativo
 — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved at opret Regionale per il Veneto, Anden Afdeling, i sagen David
 holde en række bestemmelser i love eller administrative
 Petrie, Robert Hill og John David Newbold mod Université
 retsforskrifter, der begrænser retten til indregistrering af degli Studi di Verona; adciteret: Camilla Bettoni


text:
skibe i det græske skibsregister til skibe, som for mere
 end halvdelens vedkommende ejes af græske statsbor ( Sag C-90/96 )
 gere eller græske juridiske personer, hvis ledelse for mere ( 96/C 158/03 )
 end halvdelens vedkommende skal være græske stats
 borgere, har undladt at overholde de forpligtelser, der
 påhviler den i henhold til EØF-traktatens artikel 6 , 48 , Ved kendelse afsagt den 14 . december 1995 , indgået til
 52 , 58 og 221 , samt artikel 7 i Kommissionens forord Domstolens Justitskontor den 21 . marts 1996 , har Tribu
 ning ( EØF ) nr. 1251 /70 af 29 . juni 1970 (') og artikel 7 i nale Amministrativo Regionale per il Veneto, Anden Afde
 Rådets direktiv 75/34/EØF af 17 . december 1974 ( 2 ). ling, i sagen David Petrie, Robert Hill og John David
 Newbold mod Universitå degli Studi di Verona; adciteret:
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens Camilla Bettoni, forelagt De Europæiske Fællesskabers
 omkostninger . Domstol følgende spørgsmål til præjudiciel afgørelse :
 Skal EØF-traktatens artikel 5 og 48 og artikel 1 og 3 i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: forordning ( EØF ) nr 1612/68 af 15 . oktober 1968 ( ] )
 fortolkes således , at de er til hinder for, at det efter
 De betingelser, der er fastsat i den græske lovgivning for lovgivningen i en medlemsstat kun er nærmere angivne
 indregistrering af skibe i det græske skibsregister, er de kategorier som dem, der er fastsat i italiensk ret på grundlag
 samme, som Domstolen har behandlet i sag C-221 /89 af bestemmelser og en administrativ praksis som den
 ( Factortame, dom af 25 . juli 1991 , Sml . side 3905 ) og sag italienske, der kan få vikariater ved universitetsundervisnin
 C-246/89 ( Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, gen, mens universitetslektorer i fremmedsprog, som er ansat


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/41
 Sag anlagt den 16. august 2017 — VF International mod EUIPO — Virmani (ANOKHI)
 (Sag T-548/17)
 (2017/C 347/54)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: VF International Sagl (Stabio, Schweiz) (ved advokat T. van Innis)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ken Virmani (München, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Ken Virmani
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »ANOKHI« — registreringsansøgning nr. 13 025 382
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 26. maj 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2307/2015-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale de af sagsøgeren afholdte omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 85 i forordning nr. 207/2009 og artikel 94 i forordning nr. 2868/95.


text:
25.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 270/37
 Rettens dom af 9. juni 2016 — Magic Mountain Kletterhallen m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-162/13) (1)
 ((Statsstøtte - støtte til konstruktion og drift af Deutscher Alpenverein eV’s klatreanlæg - afgørelse, der erklærer støtten forenelig med det indre marked - støtteordning - mere detaljeret økonomisk analyse - markedssvigt - legitimt formål af almen interesse - artikel 108, stk. 2 og 3, TEUF - alvorlige vanskeligheder))
 (2016/C 270/40)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlin, Tyskland), Kletterhallenverband Klever eV (Leipzig, Tyskland), Neoliet Beheer BV (Son, Nederlandene) og Pedriza BV (Haarlem, Nederlandene) (først ved advokaterne M. von Oppen, A. Gerdung og R. Dreblow, dernæst ved advokat M. von Oppen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved T. Maxian Rusche og R. Sauer, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Deutscher Alpenverein eV (München, Tyskland) og Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV (Berlin, Tyskland) (ved advokat R. Geulen)
 Sagens genstand
 Påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Kommissionens afgørelse C(2012) 8761 final af 5. december 2012 om statsstøtte SA.33952 (2012/NN) — Tyskland — Deutscher Alpenvereins klatreanlæg
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Magic Mountain Kletterhallen GmbH, Kletterhallenverband Klever eV, Neoliet Beheer BV og Pedriza BV betaler solidarisk de af Kommissionen afholdte omkostninger og bærer deres egne omkostninger.
 3)
 Deutscher Alpenverein eV og Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV, bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 147 af 25.5.2013.


text:
12.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/11
 Rettens dom af 17. december 2010 — Storck mod KHIM (gengivelsen af en chokolademus)
 (Sag T-13/09) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et tredimensionalt EF-varemærke - form som en chokolademus - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009) - ret til forsvar)
 2011/C 46/19
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: August Storck KG (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne P. Goldenbaum, T. Melchert og I. Rohr)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved G. Schneider, derefter ved G. Schneider og R. Manea, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 12. november 2008 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 185/2006-4) vedrørende en ansøgning om registrering af et tredimensionelt varemærke, der forestiller en chokolademus, som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 August Storck KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
8 . 7 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 174/3
 eksportstaten har fremsendt resultaterne af undersøgel hører til handelsagentens forretningsområde, at den
 sen til toldmyndighederne i importstaten, og uden at retshandel, der giver ham ret til provision, er blevet
 importøren er blevet gjort bekendt med resultaterne af afsluttet .
 undersøgelsen ?
 f) Er det i strid med retsprincipperne om, at berigelse ikke
 må ske på andres bekostning, proportionalitet, retssik
 kerhed og god tro , såfremt en importør i god tro
 pålægges at svare toldskyld af varer, med hensyn til Appel iværksat den 31 . marts 1995 af Bundesverband der
 hvilke der er blevet begået en toldovertrædelse af Bilanzbuchhalter eV til prøvelse af kendelse afsagt den
 eksportøren, uden at importøren på nogen måde har 23 . januar 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 været involveret ? Første Instans ( Fjerde Afdeling ) i sag T-84/94 , Bundesver
 band der Bilanzbuchhalter eV mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber
 g ) Såfremt toldmyndighederne i eksportstaten har undladt ( Sag C-107/95 P)
 at udføre en præventiv kontrol af eksportørens lager,
 ( 95 /C 174/05 )
 inden varecertifikat EUR. 1 er blevet udstedt, og den
 portugisiske importør ikke har vidst dette , foreligger der
 da force majeure , således at der ikke kan ske efterop Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 krævning hos importøren ? 31 . marts 1995 iværksat appel af Bundesverband der
 Bilanzbuchhalter eV, Bonn , ved advokat Joachim A. Muller,
 München, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 (') EFT nr . L 175 ai 1 . 7 . 1986 , s . 1 .
 (-) EFT nr. L 302 af 19 . 10 . 1992 , s . 1 .
 Årsène Kronshagen, 12 , boulevard de la Foire, til prøvelse af
 (-') Samling af Afgørelser 1993 I , s . 6381 . kendelse afsagt den 23 . januar 1995 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans ( Fjerde Afdeling ) i sag
 T-84/94 , Bundesverband der Bilanzbuchhalter eV mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstand :
 Rettens kendelse af 23 . januar 1995 i sag T-84/94 (')
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse ophæves .
 afsagt den 30. november 1994 af Protodikio i sagen
 Georgios Kontogeorgas mod Kartonpak AE Anbringender og væsentligste argumenter:
 ( Sag C-104/95 )
 ( 95/C 174/04 ) Bestemmelserne i EF-traktaten, navnlig artikel 5 , 59 , 86 og
 artikel 90, stk . 1 og 3 , er blevet tilsidesat, og traktatens
 artikel 155 og 169 er blevet fortolket forkert. I modsætning
 Ved kendelse afsagt den 30 . november 1994, indgået til til , hvad der er fastslået i den anfægtede kendelse, må der i
 Domstolens Justitskontor den 31 . marts 1995 , har Proto hvert fald kunne anlægges sag til prøvelse af et afslag på at
 dikio, Athen, i sagen Georgios Kontogeorgas mod Karton indlede en procedure efter EF-traktatens artikel 169 eller
 pak AE forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en artikel 90, stk


text:
. 3 , når det gøres gældende, at afslaget beror på
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs en mangelfuld oplysning af sagen, eller at Kommissionens
 mål : skøn i det konkrete tilfælde er reduceret til nul .
 (') EFT nr . C 74 at 25 . 3 . 1995 , s . 11 .
 a ) Såfremt en handelsagent har fået overdraget et bestemt
 geografisk område, har han da ret til provision ved
 retshandler, som afsluttes uden hans medvirken på et
 hvilket som helst tidspunkt, og uanset han ikke selv har
 skaffet de pågældende kunder, eller kun ved retshandler,
 som afsluttes på hans forretningsområde som følge af
 hans medvirken og med kunder, som han selv har Sag anlagt den 10. april 1995 af Forbundsrepublikken
 skaffet ? Tyskland mod Rådet for Den Europæiske Union
 ( Sag C-122/95 ) ■
 ( 95/C 174/06 )
 b ) Hvilken betydning har begrebet » en kunde , der hører
 til « dette område . Navnlig består der, når kunden er et
 selskab, tvivl om, hvorvidt udtrykket » hører til « refere Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 rer til selskabets hjemsted eller til det sted , hvor 10 . april 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 selskabet rent faktisk udøver sin erhvervsvirksomhed , Union af Forbundsrepublikken Tyskland ved Ministerialrat
 eller hvor eventuelt dets fabrik eller andre produktions Dr. Ernst Roder og Oberregierungsrat Bernd Kloke, For
 indretninger befinder sig, og det er på dette sted , som bundsøkonomiministeriet, D-53107 Bonn .


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern (Tyskland) den 10. september 2007 — Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter og Andreas Schneider mod Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company og Baltic SF VIII LTD
 (Sag C-413/07)
 (2007/C 283/29)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter og Andreas Schneider
 Sagsøgte: Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company og Baltic SF VIII LTD
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 19, nr. 2), litra a), i forordning (EF) nr. 44/2001 (1) fortolkes således, at hvis en arbejdstager er ansat til at arbejde på et bestemt skib, og den pågældende udelukkende er beskæftiget på dette skib, skal dette skib anses for det sted, hvor arbejdstageren sædvanligvis udfører sit arbejde?
 2)
 Skal artikel 19, nr. 2), litra a), fortolkes således, at i hvert fald når det skib, der skal anses for arbejdsstedet, ikke udelukkende eller overvejende anvendes i en bestemt stats territorialfarvand, men anvendes til international søfart — i det foreliggende tilfælde som færge i fast rutefart mellem Tyskland og Finland — skal den kompetente ret for skibets hjemhavn eller indregistreringshavn i den stat, hvis flag skibet fører, anses for at være retten på det sædvanlige arbejdssted?
 3)
 Kan en arbejdstager, som udelukkende udfører sit arbejde på et bestemt skib, der anvendes til international søfart, gå ud fra, at han ikke sædvanligvis udfører sit arbejde i en bestemt stat, således at det ikke er artikel 19, nr. 2), litra a), men artikel 19, nr. 2), litra b), der finder anvendelse ved fastlæggelsen af, hvilken ret i en anden stat end arbejdstagerens bopælsstat, der er kompetent?
 4)
 Er sidstnævnte tilfældet, skal artikel 19, nr. 2), litra b), da fortolkes således, at et kontor i en af skibets sædvanlige anløbshavne, der ikke drives af arbejdsgiveren selv, men af et andet selskab, som ved en managementkontrakt af arbejdsgiveren er blevet overdraget den opgave som »operatør« at organisere den økonomiske og tekniske drift af arbejdsgiverens skib, og som på kontoret beskæftiger en »Crew Manager«, der blandt andet skal koordinere medarbejderindsatsen, også kan anses for en virksomhed, som har ansat arbejdstageren, når ansættelseskontrakterne ikke indgås på dette kontor, men med kaptajnen på skibet, mens kontoret udleverer tjenesteplaner, modtager underretninger om arbejdsudygtighed, og Crew Manageren, der er beskæftiget på kontoret, meddeler afskedigelser?
 5)
 Såfremt spørgsmål 4 skal besvares bekræftende:
 a)
 Kan køberen af skibet, hvis besætningsmedlemmer i henhold til artikel 19, nr. 2), litra b), kunne sagsøge deres tidligere arbejdsgiver ved retten på det sted, hvor den virksomhed, som ansatte dem, var beliggende, sagsøges ved den samme ret, allerede fordi de afskedigede medarbejdere gør gældende, at deres ansættelseskontrakter er overgået til køberen i overensstemmelse med de nationale bestemmelser om virksomhedsoverdragelse, som disse arbejdstagere hævder finder anvendelse?
 b)
 Såfremt der tillige anlægges sag mod den under spørgsmål 4 nævnte »Operatør«, der meddelte afskedigelsen,


text:
16.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 68/21
 ›Sag anlagt den 24. januar 2002 af Spyridon de Athanas- Sag anlagt den 24. januar 2002 af Abraham Dekker mod
 sios Pappas mod Kommissionen for De Europæiske Europol
 Fællesskaber
 (Sag T-11/02) (Sag T-12/02)
 (2002/C 68/36) (2002/C 68/37)
 (Processprog: fransk)
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. januar 2002 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Spyridon de Athanassios Pappas, Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Krainem (Belgien), ved advokat Konstantinos Adamanto- den 24. januar 2002 anlagt sag mod Europol af Abraham
 poulos. Dekker, Dordrecht (Nederlandene), ved Gerrit Pieter Jongeneel
 og Serge Alexsander Ray.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 26. oktober Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 2001, hvori der tages stilling til sagsøgerens klage af
 5. juni 2001 (R/277/01), annulleres. — Europol’s direktørs afgørelse af 15. juni 2001 annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — Sagsøgeren tilkendes erstatning for den lidte skade (vedrø-
 rende løn, invaliditet og omdømme), som skal opgøres
 nærmere.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Europol tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgeren, en tidligere generaldirektør i Kommissionen, har
 anfægtet denne beslutning, der er truffet i henhold til tjeneste-
 mandsvedtægtens artikel 50, og hvori det er fastsat, i hvilket
 tidsrum han bevarer sin ret til en månedlig godtgørelse, efter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 at han i tjenestens interesse er gået på pension, idet han har
 anført, at der ved beregningen af godtgørelsen ikke er taget
 hensyn til de tidsrum, hvor sagsøgeren inden sin indtrædelse i Den anfægtede afgørelse er til skade for sagsøgeren, idet hans
 Fællesskabernes tjeneste, var ansat i de nationale administratio- kontrakt alene forlænges med seks måneder i stedet for med et
 ner i Grækenland og i Nederlandene. år, hvilket er det sædvanlige. Ifølge sagsøgeren er denne
 forlængelse af kontrakten med urette blevet anvendt for at
 Sagsøgeren har til støtte herfor anført, at varigheden af den bedømme hans indsats. En sådan bedømmelse skal foretages i
 pågældende tjenestemands tidligere stillinger, i de tilfælde, overensstemmelse med artikel 2, 23-29 og 88 i vedtægten for
 hvor en tjenestemand er indtrådt i Fællesskabernes tjeneste Europols personale (1). Ifølge sagsøgeren har der på grundlag
 efter at have fratrådt en stilling i den nationale administration, af disse artikler aldrig fundet en negativ bedømmelse af hans
 og hvor den aktuarmæssige modværdi eller, som i sagsøgerens kvalifikationer sted.
 tilfælde, den fastsatte tilbagekøbsværdi af de erhvervede pen-
 sionsrettigheder, i henhold til artikel 11 og 12 i bilag VIII til
 vedtægten (almengyldige bestemmelser) skal indregnes som Endvidere har sagsøgeren påberåbt sig den mangelfuld begrun-
 egentlig tjenestetid, dvs. som tjeneste udført i Fællesskaberne, delse af den anfægtede afgørelse, idet de anførte begrundelser
 med samtlige de retsvirkninger, der er forbundet hermed. ikke på nogen måde er underbyggede eller endda forekommer
 Sagsøgeren er følgelig af den opfattelse, at Kommissionen at være ukorrekte. Ifølge sagsøgeren er en forlængelse af hans
 skulle have taget hensyn til de tjenesteperioder, han har kontrakt for en periode på seks


text:
måneder desuden i strid med
 tilbagelagt i de nationale administrationer, og at Kommissionen vedtægtens artikel 6. Da varigheden af sagsøgerens første
 ved ikke at have gjort dette har tilsidesat de gældende kontrakt var på et år, skulle den ligeledes forlænges med
 bestemmelser. mindst et år. Endelig har sagsøgeren påberåbt sig, at der
 foreligger tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskels-
 Sagsøgeren har ligeledes gjort gældende, at den omtvistede behandling, idet han er den eneste tjenestemand, der ikke har
 beslutning tilsidesætter princippet om forbud mod forskelsbe- fået sin kontrakt forlænget med mindst et år.
 handling og fællesskabsreglerne om fri bevægelighed for
 personer.
 (1) Rådets retsakt af 3. december 1998 om vedtagelse af vedtægten
 for Europols personale (EFT C 26 af 30.1.1999, s. 23).


text:
14.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 419/56
 Sag anlagt den 26. september 2016 — Athletic Club mod Kommissionen
 (Sag T-679/16)
 (2016/C 419/73)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Athletic Club (Bilbao, Spanien) (ved advokaterne E. Lucas Murillo de la Cueva og J. Luis Carrasco)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1 i Kommissionens afgørelse C (2016) 4046 final af 4. juli 2016 om statsstøtte SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), som Spanien har indrømmet visse fodboldklubber, annulleres for så vidt som den vedrører Athletic Club.
 —
 Artikel 4 og 5 i Kommissionens afgørelse C (2016) 4046 final af 4. juli 2016 om statsstøtte SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), som Spanien har indrømmet visse fodboldklubber, annulleres for så vidt som den pålægger tilbagesøgning af den støtte, der angiveligt er ydet Athletic Club, og for så vidt som den pålægger ophævelse af selskabsskatteordningen for nonprofitvirksomheder, i henhold til hvilken Athletic Club er blevet beskattet.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er anlagt til prøvelse af Kommissionens afgørelse C (2016) 4046 final af 4. juli 2016 om statsstøtte SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), som Spanien har indrømmet visse fodboldklubber. Hvad angår sagsøgeren består denne støtte i en skattefordel, som klubben har opnået i den pågældende periode, idet den er blevet beskattet som en nonprofitforening og ikke på grundlag af den almindelige selskabsbeskatningssats.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at den i afgørelsen undersøgte foranstaltning inden for den geografiske referenceramme (Vizcaya) ikke kan anses for at være selektiv, eftersom alle fodboldklubber er nonprofitvirksomheder, som er underlagt den samme ordning og selskabsskattesats.
 2.
 Andet anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at forskellen i beskatningen af nonprofitvirksomheder og aktieselskaber er begrundet af de grundlæggende eksisterende forskelle mellem disse typer enheder.
 3.
 Tredje anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at den i afgørelsen undersøgte foranstaltning hverken fordrejer konkurrencen eller påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
 4.
 Fjerde anbringende om en tilsidesættelse af artikel 108 TEUF og artikel 1, litra b), nr. i), og artikel 17, 18 og 19 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT 1999, L 83, s. 1).
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at såfremt den i afgørelsen undersøgte foranstaltning skal anses for statsstøtte, skal den under alle omstændigheder behandles som eksisterende statsstøtte.
 5.
 Femte anbringende om en tilsidesættelse af artikel 296 TEUF og af artikel 41, stk. 1, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder
 —
 Det gøres i denne forbindelse gældende, at den anfægtede afgørelse er behæftet med en begrundelsesmangel, idet der ikke er foretaget en undersøgelse af de grundlæggende krav for at fastslå en statsstøtte, og idet der ikke er givet et svar på de begrundede argumenter, som parterne


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/83
 EU-Personalerettens dom (Første Afdeling) af 14. november 2006 — Villa m.fl. mod Parlamentet
 (Sag F-4/06) (1)
 (Pension - overførsel af pensionsrettigheder - beregning af den allerede opnåede godtgørelse)
 (2006/C 326/168)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Renata Villa (Senningerberg, Luxembourg) m.fl. (ved avocats G. Bouneou og F. Frabetti)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved J.F. De Wachter og M. Mustapha-Pacha, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af afgørelserne af 8. februar 2005, hvorved Europa-Parlamentets ansættelsesmyndighed afslår at tilbagebetale sagsøgerne den overskydende godtgørelse, som følger af forskellen mellem de rettigheder, der er erhvervet i løbet af de år, sagsøgerne var tilknyttet pensionsordningen i Italien, og det antal pensionsgivende tjenesteår, der er overført til Fællesskabernes ordning, efter en ny beregning af overførslen af sagsøgernes pensionsrettigheder.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 74 af 25.3.2006, s. 34.


text:
23.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/52
 Sag anlagt den 24. november 2016 — Republikken Cypern mod EUIPO — POCF (Pallas Halloumi)
 (Sag T-825/16)
 (2017/C 022/70)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Cypern (ved S. Malunicz, QC og Solicitor V. Marsland)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (POCF) (Latsia, Cypern)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »Pallas Halloumi« — registreringsansøgning nr. 11 180 536
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. september 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2065/2014-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO og Pancyprian Organisation of Cattle Farmers tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/46
 Sag anlagt den 2. august 2004 af Wam SpA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-316/04)
 (2004/C 262/88)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 2. august 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Wam SpA ved avvocato Ernesto Giuliani.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning nr. K(2004) 1812 endelig udg. af 19. maj 2004 om statsstøtte ydet af Italien til Wam SpA i perioden 1995 til 2000 annulleres, for så vidt som Wam SpA anser og erklærer støtten for forenelig med fællesmarkedet.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Som følge af en klage indgivet af selskabet Morton Machine Company Limited, besluttede Kommissionen at indlede undersøgelsesproceduren i artikel 88, stk. 2, EF vedrørende to lån med nedsat rente, som Italien havde ydet Wam SpA mellem 1995 og 2000. I den anfægtede beslutning har Kommissionen anset disse foranstaltninger for statsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, idet foranstaltningerne er i strid med artikel 87 EF.
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand gjort følgende anbringender gældende:
 —
 Kommissionen har tilsidesat de generelle principper om upartiskhed, selvstændighed, uafhængighed, rimelighed og billighed ved udførelsen af sin funktion ved ikke at behandle klagen fra Morton Machine Limited objektivt og ved uden begrundelse at afvise Wam SpA's forslag om at godtgøre forskellen mellem den markedsrente, Wam SpA anvendte på tidspunktet, hvor hvert lån blev ydet Wam SpA, og den rente, der anvendtes for de to omhandlede lån med nedsat rente.
 —
 Kommissionen har tilsidesat EF-traktatens artikel 87 eller anvendt bestemmelsen urigtigt, ved at erklære støtten ydet til Wam SpA for uforenelig med fællesmarkedet, for så vidt som den kan fordreje konkurrencen mellem medlemsstaterne, når der ikke findes et konkurrenceforhold mellem Wam SpA og Morton Machine Limited, idet Wam SpA ikke producerer eller handler med industrielle blandingsmaskiner, og Wam SpA Engineering Limited var ikke et datterselskab af Wam SpA, men et uafhængigt selskab med hovedsæde i England og underlagt engelsk ret.
 —
 Kommissionen har tilsidesat EF-traktatens artikel 88, stk. 2, ved at have erklæret statsstøtten til Wam SpA, som er ydet i henhold til en italiensk lov, nemlig lov nr. 394 af 29. juli 1981, for ulovlig, selv om Kommissionen selv har erklæret loven forenelig med fællesskabsretten. Under alle omstændigheder har Kommissionen tilsidesat det fællesskabsretlige retssikkerhedsprincip, for så vidt som den ikke har vedtaget nogen bestemmelser om støtte til økonomisk indtrængen i lande uden for EU.
 —
 Kommissionen har tilsidesat EF-traktatens artikel 87 og 88 eller anvendt bestemmelserne urigtigt ved at fastslå, at retsgrundlaget for den tildelte støtte ikke er blevet meddelt, og ved at erklære støtten uforenelig med fællesmarkedet på grund af denne udeladelse og ikke ved at foretage en juridisk realitetsvurdering.
 —
 Kommissionen har tilsidesat EF-traktatens artikel 87 og artikel 2, litra b), i forordning (EF) nr. 69/2001 ved at erklære, at der er tale om eksportstøtte, der som sådan er undtaget


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial Navarra (Spanien) den 25. april 2014 — Antonia Valdivia Reche mod Banco de Valencia S.A.
 (Sag C-208/14)
 2014/C 223/08
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial Navarra
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Antonia Valdivia Reche
 Sagsøgt: Banco de Valencia S.A.
 Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål
 Er den nationale ret forpligtet til i henhold til artikel 6 i direktiv 93/13 (1), efter at have vurderet, at det vilkår, der fastsætter morarentesatsen til 29 %, er urimeligt, at erklære dette vilkår ugyldigt uden mulighed for at ændre den aftalte rentesats, selv om en af de sagsøgte forbrugere udtrykkeligt har nedlagt påstand herom?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Sozialgericht Leipzig (Tyskland) den 19. juni 2013 — Elisabeta Dano og Florin Dano mod Jobcenter Leipzig
 (Sag C-333/13)
 (2013/C 226/18)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Sozialgericht Leipzig
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Elisabeta Dano og Florin Dano
 Sagsøgt: Jobcenter Leipzig
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Omfatter det personelle anvendelsesområde for artikel 4 i forordning nr. 883/3004 (1) personer, der ikke ønsker at fremsætte krav om ydelser af socialsikringsretlig eller familieunderstøttende art som omhandlet i forordningens artikel 3, stk. 1, men derimod om en særlig ikke-bidragspligtig ydelse som omhandlet i artikel 3, stk. 3, sammenholdt med artikel 70 i forordningen?
 2)
 For det tilfælde, at spørgsmål 1 besvares bekræftende: er det som følge af artikel 4 i forordning nr. 883/2004 forbudt for medlemsstaterne helt eller delvis at udelukke dårligt stillede EU-borgere fra at opnå ikke-bidragspligtige sociale ydelser, der muliggør et eksistensminimum, i henhold til forordningens artikel 70, for derved at hindre, at der fremsættes urimelige krav om sådanne ydelser, der bevilges egne statsborgere i en lignende situation?
 3)
 For det tilfælde, at spørgsmål 1) eller 2 besvares benægtende: Er det i henhold til a) artikel 18 TEUF og/eller b) artikel 20, stk. 2, andet punktum, litra a), TEUF, sammenholdt med artikel 20, stk. 2, tredje punktum, TEUF og artikel 24, stk. 2, i direktiv 2004/38 (2) forbudt for medlemsstaterne helt eller delvis at udelukke dårligt stillede EU-borgere fra at opnå ikke-bidragspligtige sociale ydelser, der muliggør et eksistensminimum, i henhold til artikel 70 i forordning nr. 883/2004, for derved at hindre, at der fremsættes urimelige krav om sådanne ydelser, der bevilges egne statsborgere i en lignende situation?
 4)
 For det tilfælde, at det følger af besvarelsen af ovennævnte spørgsmål, at en delvis udelukkelse fra at opnå ydelser, der muliggør et eksistensminimum, er i overensstemmelse med EU-retten: må bevillingen af ikke-bidragspligtige ydelser, der muliggør et eksistensminimum, til EU-borgere i andre situationer end akutte nødstilfælde begrænses til at stille de midler, der er nødvendige, for at vedkommende kan vende tilbage til hjemlandet, til rådighed, eller kræver artikel 1, 20 og 51 i chartret om grundlæggende rettigheder, at der stilles videregående ydelser til rådighed, som gør det muligt at tage permanent ophold?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29.4.2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger (EUT L 166, s. 1).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT L 158, s. 77).


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. marts 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
 (Sag C-64/04) (1)
 (Traktatbrud - fiskerilicenser - forordning (EF) nr. 3690/93 - fartøjerne Cleopatra og Ocean Quest - endelig overførsel af fartøjer til Argentina)
 (2007/C 96/03)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved T. van Rijn og B. Doherty, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved M. Bethell, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 3690/93 af 20. december 1993 om en fællesskabsordning om regler for det minimum af oplysninger, der skal angives i fiskerilicenser (EFT L 341, s. 93) — manglende tilbagekaldelse af fiskerilicenser for fartøjerne CLEOPATRA og OCEAN QUEST, efter at de blev flyttet endeligt til Argentina
 Konklusion
 1)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland frifindes.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
10.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 362/22
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 13. september 2011 — Michail mod Kommissionen
 (Sag F-100/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemand - retskraft - bistandspligt - vedtægtens artikel 24 - psykisk chikane)
 2011/C 362/35
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Michail (Bruxelles, Belgien) (ved advokat C. Meïdanis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne E. Bourtzalas og E. Antypa)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Europa-Kommissionens afslag på sagsøgerens anmodning om bistand i henhold til vedtægtens artikel 24 som følge af den psykiske chikane, som han hævder at have været udsat for.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Michail bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens sagsomkostninger.
 (1) EUT C 63 af 13.3.2010, s. 52.


text:
C 163/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger. Under den nu anlagte sag har sagsøgerne nedlagt påstand om,
 at Kommissionens beslutning, der er rettet til medlemsstaterne,
 om at tilbagekalde tilladelser vedrørende humanmedicinske
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter lægemidler, der indeholder denne substans, annulleres.
 Sagsøgerne er farmaceutiske virksomheder, der markedsfører Søgsmålsgrundene og argumenterne er i det væsentligste de
 norpseudoephedrin-holdige lægemidler i forskellige medlems- samme som i sag T-76/00.
 stater.
 Under den nu anlagte sag har sagsøgerne nedlagt påstand om,
 at Kommissionens beslutning, der er rettet til medlemsstaterne,
 om at tilbagekalde tilladelser vedrørende humanmedicinske
 lægemidler, der indeholder denne substans, annulleres.
 Søgsmålsgrundene og argumenterne er i det væsentligste de
 samme som i sag T-76/00. Sag anlagt den 6. april 2000 af Laboratórios Roussel,
 Limitada, og Roussel Iberica S.A. mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-85/00)
 (2000/C 163/60)
 Sag anlagt den 6. april 2000 af Laboratórios Roussel,
 Limitada, og Laboratoires Roussel Diamant S.a.r.l. mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Processprog: tysk)
 (Sag T-84/00) Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 6. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 (2000/C 163/59) Europæiske Fællesskaber af Laboratórios Roussel, Limitada,
 Mem Martins Codex (Portugal), og Roussel Iberica S.A.,
 Barcelona (Spanien), ved advokat Burchard Sträter, Bonn
 (Forbundsrepublikken Tyskland).
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 den 6. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Laboratórios Roussel, Limitada, — Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 9. marts 2000
 Mem Martins Codex (Portugal), og Laboratoires Roussel Dia- (K (2000) 608) er ugyldig.
 mant S.a.r.l., Puteaux (Frankrig), ved advokat Burchard Sträter,
 Bonn (Forbundsrepublikken Tyskland).
 — Subsidiært fastslås, at beslutningen er ugyldig, i det omfang
 det ved dens artikel 1, sammenholdt med dens bilag I,
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: pålægges medlemsstaterne Portugal og Spanien at tilbage-
 kalde tilladelserne vedrørende sagsøgernes fenproporex-
 — Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 9. marts 2000 holdige lægemidler.
 (K (2000) 608) er ugyldig.
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 — Subsidiært fastslås, at beslutningen er ugyldig, i det omfang
 det ved dens artikel 1, sammenholdt med dens bilag I,
 pålægges medlemsstaterne Frankrig og Portugal at tilbage-
 kalde tilladelserne vedrørende sagsøgernes clobenzorex- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 holdige lægemidler.
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger. Sagsøgerne er farmaceutiske virksomheder, der markedsfører
 fenproporex-holdige lægemidler i forskellige medlemsstater.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Under den nu anlagte sag har sagsøgerne nedlagt påstand om,
 at Kommissionens beslutning, der er rettet til medlemsstaterne,
 Sagsøgerne er farmaceutiske virksomheder, der markedsfører om at tilbagekalde tilladelser vedrørende humanmedicinske
 clobenzorex-holdige lægemidler i forskellige medlemsstater. lægemidler, der indeholder denne substans, annulleres.
 ---pagebreak--- 10.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 163/31
 Søgsmålsgrundene og argumenterne er i det væsentligste de Sag anlagt den 13. april 2000 af Mag Instrument, Inc. mod
 samme som i sag T-76/00. Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær-
 ker, mønstre og modeller)
 (Sag T-88/00)
 (2000/C 163/62)
 Sag anlagt den 11. april 2000 af Bank für Arbeit und
 Wirtschaft Aktiengesellschaft mod Harmoniseringskon-
 toret for det Indre


text:
Marked (varemærker, mønstre og (Processprog: tysk)
 modeller)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 (Sag T-87/00)
 den 13. april 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret
 for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) af
 (2000/C 163/61) Mag Instrument, Inc., Ontario, Californien (USA), ved advokat
 Wedig von der Osten-Sacken, Hoffmann Eitle, München
 (Forbundsrepublikken Tyskland).
 (Processprog: tysk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 11. april 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret
 — Den af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret
 for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) af
 trufne afgørelse af 14. februar 2000 annulleres for så vidt
 Bank für Arbeit und Wirtschaft Aktiengesellschaft ved advokat
 angår
 Guido Kucsko, Schönherr Barfuss Torggler & Partner, Wien.
 — sag R237/1999-2, sagsøgerens lommelygte Mini Mag-
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 lite’s form;
 — Den af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret
 for det Indre Marked trufne afgørelse af 31. januar 2000 — sag R238/1999-2, sagsøgerens lommelygte 3 C Cell
 vedrørende EF-varemærkeansøgning nr. 000387233 EA- Maglite’s form;
 SYBANK annulleres;
 — sag R239/1999-2, sagsøgerens lommelygte 3 D Cell
 — Harmoniseringskontoret for det Indre Marked tilpligtes at Maglite’s form;
 betale sagens omkostninger.
 — sag R240/1999-2, sagsøgerens lommelygte Mag Char-
 ger’s form;
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — sag R241/1999-2, sagsøgerens lommelygte Solitaire’s
 Det omhandlede vare- ordmærket »EASYBANK« — an- form.
 mærke: søgning nr. 387233
 Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klasse — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 36 (tjenesteydelser fra en direkte
 bank, særligt elektroniske banktje-
 nesteydelser) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 påklagede afgørelse: ring De omhandlede vare- tredimensionale varemærker be-
 mærker: stående i lommelygters form —
 Søgsmålsgrunde: — Urigtig anvendelse af artikel 7, registreringsansøgning nr.
 stk. 1, litra b), i forordning EF 139527, 119552, 206789,
 nr. 40/94 206689, 206870
 — Urigtig anvendelse af artikel 7,
 stk. 1, litra c), i forordning EF Vare eller tjenesteydelse: varer i klasse 9 og 11 (særligt
 nr. 40/94 lommelygter og tilbehør)
 Den for appelkammeret undersøgerens registreringsnæg-
 påklagede afgørelse: telse