text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/44
 Rettens dom af 13. juli 2011 — General Technic-Otis m.fl. mod Kommissionen
 (Sagerne T-141/07, T-142/07, T-145/07 og T-146/07) (1)
 (Konkurrence - aftaler - markedet for installation og vedligeholdelse af elevatorer og rulletrapper - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - manipulering af udbud - opdeling af markeder - prisfastsættelse)
 2011/C 269/97
 Processprog: fransk og engelsk
 Parter
 Sagsøgere: General Technic-Otis (Howald, Luxembourg) (først ved advokat Nosbusch, derefter ved advokat A. Winckler og solicitor J. Temple Lang) (sag T-141/07); General Technic Sàrl (Howald) (ved M. Nosbusch) (sag T-142/07); Otis SA (Dilbeek, Belgien), Otis GmbH & Co. OHG (Berlin, Tyskland), Otis BV (Amersfoort, Nederlandene) og Otis Elevator Company (Farmington, Connecticut, De Forenede Stater) (ved A. Winckler og J. Temple Lang) (sag T-145/07) og United Technologies Corporation (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (ved A. Winckler og J. Temple Lang) (sag T-146/07)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (i sagerne T-141/07 og T-142/07 ved A. Bouquet og R. Sauer, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Condomines, og i sagerne T-145/07 og T-146/07 ved A. Bouquet, R. Sauer og J. Bourke, som befuldmægtigede, bistået af A. Condomines).
 Sagens genstand
 Påstande om annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig af 21. februar 2007 vedrørende en procedure i henhold til artikel 81 EF (sag COMP/E-1/38.823 — elevatorer og rulletrapper), samt subsidiært påstand om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt.
 Konklusion
 1)
 Sagerne T-141/07, T-142/07, T-145/07 og T-146/07 forenes med henblik på dommen.
 2)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 3)
 I sag T-141/07 betaler General Technic-Otis Sàrl sagsomkostningerne.
 4)
 I sag T-142/07 betaler General Technic Sàrl sagsomkostningerne.
 5)
 I sag T-145/07 betaler Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV og Otis Elevator Company sagsomkostningerne.
 6)
 I sag T-146/07 betaler United Technologies Corporation sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 140 af 23.6.2007.


text:
C 333/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20.11.1999
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 8. juli 1999 af 8. juli 1999
 i sag C-234/92 P, Shell International Chemical Company i sag C-245/92 P, Chemie Linz GmbH mod Kommissionen
 Ltd mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- for De Europæiske Fællesskaber (1)
 ber (1)
 (»Appel — Rettens procesreglement — genåbning af den
 (Appel — Rettens procesreglement — genåbning af den mundtlige forhandling — Kommissionens forretningsorden
 mundtlige forhandling — Kommissionens forretningsorden — proceduren for vedtagelse af en beslutning i kommissær-
 — proceduren for vedtagelse af en beslutning i kommissær- kollegiet«)
 kollegiet)
 (1999/C 333/11)
 (1999/C 333/10)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: engelsk)
 (Foreløbig oversaettelse. Den endelige oversaettelse vil blive offentlig-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- gjort i Samling af Afgørelser)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-245/92 P, Chemie Linz GmbH, Linz (Østrig), ved
 I sag C-234/92 P, Shell International Chemical Company Ltd, advokat O. Lieberknecht, Düsseldorf, og med valgt adresse i
 London (Det Forenede Kongerige) , ved advokat K.B. Parker, Luxembourg hos A. Bonn, 22, Cote d’Eich, støttet af DSM NV,
 QC, for solicitor J. W. Osborne , London, og med valgt adresse Heerlen (Nederlandene), ved advokat I.G.F. Cath, Haag, og med
 i Luxembourg hos advokat J. Hoss, 15, Côte d’Eich, støttet af valgt adresse i Luxembourg hos L. Dupong, 14 A, rue des
 DSM NV, Heerlen (Nederlandene), ved advokat I.G.F. Cath, Bains, angående appel af dom afsagt den 10. marts 1992 af De
 Haag, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling)
 L. Dupong, 14a, rue des Bains, angående appel af dom afsagt i sag T-15/89, Chemie Linz mod Kommissionen (Sml. II,
 den 10. marts 1992 af De Europæiske Fællesskabers Ret i s. 1275), hvori der er nedlagt påstand om ophaevelse af
 Første Instans (Første Afdeling) i sag T-11/89, Shell mod dommen—den anden part i appelsagen er Kommissionen for
 Kommissionen (Sml. II, s. 757), hvori der er nedlagt pastand De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: G. zur Hausen),
 om ophævelse af denne dom — den anden part i appelsagen har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 er Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmæg- manden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne G. Hirsch, G.F. Mancini
 tiget: J. Currall) — har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat (refererende dommer), J.L. Murray og H. Ragnemalm; genera-
 af afdelingsformanden, P.J.G. Kapteyn, og dommerne ladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: assisterende justitssekreta-
 G. Hirsch, G.F. Mancini (refererende dommer), J.L. Murray og er H. von Holstein og ekspeditionssekretær D. Louterman-
 H. Ragnemalm; generaladvokat: G. Cosmas; justitssekretærer: Hubeau, den 8. juli 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 assisterende justitssekretær H. von Holstein og ekspeditions- således:
 sekretær D. Louterman-Hubeau, den 8. juli 1999 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 1) Appellen forkastes.
 2) Chemie Linz GmbH betaler appelsagens omkostninger.
 2) Shell International Chemical Company Ltd betaler appelsagens
 omkostninger.
 3) DSM NV betaler sine egne omkostninger.
 3) DSM NV betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 212 af 18.8.1992.
 (1) EFT C 187

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/12
 Sag anlagt den 26. januar 2016 — Europa-Kommissionen mod Republikken Finland
 (Sag C-42/16)
 (2016/C 118/15)
 Processprog: finsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Hottiaux og I. Koskinen, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Finland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 1 og artikel 7, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/126/EF af 20. december 2006 om kørekort (1), idet den har udstedt duplikatkørekort, hvis gyldighedsperiode udløber den 18. januar 2033, og sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 5, i direktiv 2006/126/EF, idet den ikke har tilsluttet sig EU’s kørekortnetværk.
 —
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Et af hovedmålene med direktiv 2006/126/EF er at forbedre sikkerheden omkring kørekort. Ved at anvende de i direktivet fastsatte frister kan dette mål opfyldes, og de nyeste foranstaltninger kan anvendes ved udstedelsen af kørekort, således at forfalskninger kan forhindres, og således at direktivets færdselssikkerhedsmål kan opfyldes. Artikel 1 i direktiv 2006/126/EF foreskriver, at der skal indføres et nationalt kørekort baseret på den EF-model, der er fastsat i bilag I. Direktivets artikel 7, stk. 1, regulerer de krav, som finder anvendelse på kørekort, og artikel 7, stk. 2, fastsætter gyldighedsperioden for de kørekort, der er blevet udstedt fra den 19. januar 2013. I Finland kan gyldighedsperioden for de duplikatkørekort, som er blevet udstedt efter den 19. januar 2013, være meget længere end det, der er fastsat i henhold til artikel 7, stk. 2, litra a og b), i direktiv 2006/126/EF.
 I henhold til artikel 7, stk. 5, litra d), i direktiv 2006/126/EF skal medlemsstaterne benytte EU’s kørekortnetværk, når det bliver operativt. EU’s kørekortnetværk (RESPER) er blevet oprettet og blev operationelt den 19. januar 2013. Da Finland ikke har tilsluttet sig EU’s kørekortnetværk (RESPER), kan det ikke kontrolleres i netværket, om forudsætningerne for udstedelsen af et kørekort er opfyldt. De øvrige medlemsstater kan ikke i samarbejde med Finland kontrollere, om forudsætningerne for udstedelsen af et kørekort er opfyldt, og de kan ikke udveksle oplysninger med Finland over dette netværk. Den udveksling af oplysninger, der er fastsat i artikel 15 i direktiv 2006/126/EF, kan således ikke finde sted med Finland over EU’s kørekortnetværk.
 (1) EUT L 403, s. 18.


text:
20.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 319/17
 Sag anlagt den 5. juli 2012 — BZ mod ECB
 (Sag F-71/12)
 2012/C 319/31
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: BZ (ved advokat N. Lhöest)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB)
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af ECB’s afgørelse om afslag på sagsøgerens ansøgning om, at hendes sygdom anerkendes som en erhvervssygdom.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ECB’s afgørelse af 25. april 2012 om afslag på sagsøgerens ansøgninger, der blev indgivet den 28. juni 2011, og som var indeholdt i de efterfølgende klageskrivelser af 24. oktober 2011 og af 20. februar 2012.
 —
 Følgelig gives sagsøgeren medhold i hendes anmodninger som anført i hendes ansøgning og i klageskrivelserne, bl.a. om iværksættelse af en egentlig undersøgelse og om udarbejdelse af en egentlig rapport med henblik på opremsning af alle faktiske omstændigheder, der har forbindelse til sagsøgerens arbejdssituation, og som er nyttige med henblik på udarbejdelsen af en lægelig vurdering.
 —
 ECB tilpligtes at fremsende alle de data, der er indsamlet og gemt af GD-H vedrørende sagsøgerens helbredsmæssige situation og lægelige procedurer, herunder de data, der p.t. er indsamlet (herunder besvarelsen af spørgeskemaet i en ikke-anonymiseret form samt de øvrige indsamlede data, f.eks. notaterne fra de af GD-H organiserede interviews, som skulle foreligge i en ikke-anonymiseret form, samt fremtidige data, som kan indsamles i forbindelse med en ny procedure. Såfremt disse data indeholder helbredsmæssige oplysninger, kan disse data fremsendes til sagsøgerens læge).
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR for den urimelige forsinkelse vedrørende gennemførelsen af proceduren.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 5 000 EUR i advokatomkostninger i forbindelse med behandlingen af de ulovlige lægelige procedurer.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 50 000 EUR i erstatning for den ikke-økonomiske skade som følge af ulovlighederne og den ekstra unødvendige byrde med hensyn til erhvervssygdoms- og invaliditetsproceduren.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 25 000 EUR for forsøg på at skade sagsøgerens omdømme og agtelse og for det ulovlige forsøg på at afslutte hendes kontrakt.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren forskellen mellem hendes handicapydelse og fulde løn fra januar 2009.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100 000 EUR for tab af karrieremulighed.
 —
 ECB tilpligtes at betale tab af lønforhøjelse på grundlag af 7 løntrinsforhøjelser pr. år (3,5 %) siden 2009.
 —
 ECB tilpligtes at godtgøre sagsøgeren de lægelige omkostninger, der er afholdt siden 2006 i forbindelse med hendes sygdom, med 100 %.
 —
 ECB tilpligtes at betale sagsøgeren morarenter på 8 % af det tilkendte beløb.
 —
 Den Europæiske Centralbank tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse afsagt den 17. maj 2005 af College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl og 3. J.W. Schoonhoven mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Sag C-222/05)
 (2005/C 193/21)
 Processprog: nederlandsk
 Ved kendelse afsagt den 17. maj 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 20. maj 2005, har College van Beroep voor het bedrijfsleven i sagen 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl og 3. J.W. Schoonhoven mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Forpligter fællesskabsretten til prøvelse af egen drift — dvs. prøvelse på grundlag af anbringender, som falder uden for grundlaget for sagen — af anbringender, som støttes på direktiv 85/511/EØF (1)?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Har den forpligtelse, der i henhold til artikel 11, stk. 1, første led, sammenholdt med artikel 13, stk. 1, andet led, i direktiv 85/511/EØF påhviler medlemsstaterne, til at påse, at laboratorieundersøgelser til påvisning af mund- og klovesyge udføres af et laboratorium, der er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, direkte virkning?
 3
 a)
 Skal artikel 11, stk. 1, i direktiv 85/511/EØF fortolkes således, at den omstændighed, at tilstedeværelsen af mund- og klovesyge er påvist af et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, skal være forbundet med retlige følger?
 b)
 Såfremt spørgsmål 3a besvares bekræftende:
 Har artikel 11, stk. 1, i direktiv 85/511/EØF til formål at beskytte interesserne hos borgere, såsom sagsøgerne i hovedsagen? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, ønskes det oplyst, om borgere, såsom sagsøgerne i hovedsagen, kan påberåbe sig en eventuel tilsidesættelse af de forpligtelser, som påhviler medlemsstaternes myndigheder på grundlag af denne bestemmelse?
 c)
 Såfremt svaret på spørgsmål 3b indebærer, at borgere kan påberåbe sig artikel 11, stk. 1, i direktiv 85/511/EF:
 Hvilke retlige følger skal være forbundet med den omstændighed, at tilstedeværelsen af mund- og klovesyge påvises af et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF?
 4)
 Skal bilag B til direktiv 85/511/EØF under hensyn til bestemmelserne i dette direktivs artikel 11 og 13 fortolkes således, at anførelsen i bilag B til direktiv 85/511/EØF af »Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad« også kan eller skal omfatte ID-Lelystad B.V.?
 5)
 Såfremt det følger af svarene på ovenstående spørgsmål, at tilstedeværelsen af mund- og klovesyge kan påvises af et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, eller at bilag B til direktiv 85/511/EØF skal fortolkes således, at anførelsen af »Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad« også kan eller skal omfatte ID-Lelystad B.V.:
 Skal direktiv 85/511/EØF da fortolkes således, at det fastsætter, at den nationale forvaltningsmyndighed, der har beføjelse til at træffe beslutning, er bundet af resultatet af en undersøgelse udført af et laboratorium, som er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, eller, såfremt svaret på spørgsmål 3a indebærer, at forvaltningsmyndigheden også kan basere sine foranstaltninger til bekæmpelse


text:
af mund- og klovesyge på resultater fra et laboratorium, som ikke er anført i bilag B til direktiv 85/511/EØF, af resultaterne fra sidstnævnte laboratorium, eller er bestemmelsen af beføjelsen omfattet af medlemsstatens procesautonomi, og skal den domstol, som hovedsagen er anlagt ved, undersøge, om bestemmelserne herom gælder, uanset om laboratorieundersøgelsen finder sted på grundlag af en fællesskabsretlig eller nationalretlig forpligtelse, eller om anvendelsen af bestemmelserne i den nationale procesret ikke gør gennemførelsen af fællesskabsbestemmelserne særdeles vanskelig eller praktisk umulig?
 6)
 Såfremt svaret på spørgsmål 5 indebærer, at nationale myndigheder er bundet af laboratorieresultatet i henhold til direktiv 85/511/EØF:
 Er nationale myndigheder da ubetinget bundet af resultatet af en mund- og klovesygeundersøgelse udført af et laboratorium? Såfremt dette spørgsmål besvares benægtende, ønskes oplyst, hvilken skønsbeføjelse direktiv 85/511/EØF giver disse nationale myndigheder?
 (1) Rådets direktiv 85/511/EØF af 18.11.1985 om fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af mund- og klovesyge (EFT L 315, s. 11).


text:
3.4.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 85/23
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 11. december 2003 den 13. januar 2004
 i sag T-67/01, JCB Service mod Kommissionen for De
 i sag T-306/00, Conserve Italia Soc. coop. rl mod Kommis- Europæiske Fællesskaber (1)
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Konkurrence — artikel 81 EF — distributionsaftaler«)
 (»Landbrug — EUGFL — nedsættelse af en finansiel støtte
 — begrundelse — fejlvurdering af de faktiske omstændighe- (2004/C 85/44)
 der — proportionalitetsprincippet«)
 (Processprog: engelsk)
 (2004/C 85/43)
 (Processprog: italiensk) I sag T-67/01, JCB Service, Rocester, Staffordshire (Det For-
 enede Kongerige), ved R. Fowler, QC, barrister R. Anderson,
 solicitor L. Carstensen, og først solicitor M. Israel, derefter
 solicitor S. Smith, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 I sag T-306/00, Conserve Italia Soc. coop. rl, San Lazzaro di gede: A. Whelan og S. Rating), angående en påstand om
 Savena (Italien), ved advokaterne M. Averani, A. Pisaneschi og principalt annullation af Kommissionens beslutning 2002/
 S. Zunarelli, og med valgt adresse i Luxembourg, mod 190/EF af 21. december 2000 om en procedure i henhold til
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- EF-traktatens artikel 81 (sag COMP.F.1/35.918 — JCB) (EFT
 gede: L. Visaggio og M. Moretto), hvori der er nedlagt påstand 2002 L 69, s. 1), subsidiært delvis annullation af samme
 om annullation af Kommissionens beslutning K(2000) 1752 beslutning og forholdsmæssig nedsættelse af den bøde, som
 af 11. juli 2000 om nedsættelse af den støtte fra EUGFL, er blevet pålagt JCB Service, har Retten (Første Afdeling),
 Udviklingssektionen, som blev ydet inden for rammerne af sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne
 projekt nr. 88.41.IT.002.0 om »teknisk modernisering af et J. Azizi og H. Legal; justitssekretær: J. Plingers, den 13. januar
 center for forarbejdning af produkter inden for sektoren for 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 frugt og grøntsager i Alseno (Piacenza)«, har Retten (Femte
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, R. García-Valde-
 1) Artikel 1, litra c), d) og e), samt artikel 3, litra d) og e), i
 casas, og dommerne P. Lindh og J.D. Cooke; justitssekretær:
 Kommissionens beslutning 2002/190/EF af 21. december
 fuldmægtig J. Plingers, den 11. december 2003 afsagt dom,
 2000 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81
 hvis konklusion lyder således:
 (sag COMP.F.1/35.918 — JCB) annulleres.
 1) Kommissionens beslutning K(2000) 1752 af 11. juli 2000 2) Den bøde, som er pålagt sagsøgeren ved artikel 4 i beslutning
 om nedsættelse af den støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, 2002/190, nedsættes til 30 mio. EUR.
 som blev ydet inden for rammerne af projekt
 nr. 88.41.IT.002.0 om »teknisk modernisering af et center for 3) Det er ikke fornødent at træffe afgørelse vedrørende påstandene
 forarbejdning af produkter inden for sektoren for frugt og om fremlæggelse af visse dokumenter i sagen, som Kommissio-
 grøntsager i Alseno (Piacenza)«, annulleres. nen har nægtet sagsøgeren aktindsigt i under den administrative
 procedure.
 2) Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler fire
 4) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 femtedele af sagsøgerens omkostninger.
 5)


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/50
 Sag anlagt den 29. april 2014 — Buderus Guss mod Kommissionen
 (Sag T-302/14)
 2014/C 223/53
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Buderus Guss GmbH (Breidenbach, Tyskland) (ved advokaterne D. Greinacher, J. Martin og B. Scholtka)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og fra grubegas i henhold til loven om forrang for vedvarende energi (EEG) og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere over for Forbundsrepublikken Tyskland — Statsstøtte SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) af 18. december 2013, offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 7. februar 2014, C 37, s. 73, annulleres i medfør af artikel 263, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen kvalificerede den særlige godtgørelsesordning i EEG’s § § 40 og 41 som statsstøtte som omhandlet i artikel 107 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87, stk. 3, i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende: tilsidesættelse af artikel 107 TEUF
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med urette har kvalificeret støtten til vedvarende energi i form af den afgiftsbaserede ordning såvel som den særlige godtgørelsesordning til reduktion af EEG-afgiften som støtte og derfor ikke burde have indledt den formelle undersøgelsesprocedure.
 —
 Sagsøgeren har herved anført, at Kommissionen i forbindelse med den foreløbige vurdering af spørgsmålet, om den særlige godtgørelsesordning udgjorde støtte, anlagde et åbenbart ukorrekt skøn, eftersom den særlige godtgørelsesordning som en undtagelse til EEG-afgiften ikke indebærer nogen fordel, som energiintensive forbrugere ikke ville have opnået under normale markedsvilkår.
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at statsmidler ikke var berørt. Eftersom allerede indtægterne fra EEG-afgiften ikke udgjorde statsmidler, kunne undtagelsen for energiintensive forbrugere heller ikke berøre statsmidler.
 —
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den særlige godtgørelsesordning heller ikke er konkurrencefordrejende. Den fastsætter højest de konkurrencebetingelser, som ville gøre sig gældende uden EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen med vedtagelsen af afgørelsen ligeledes har tilsidesat princippet om beskyttelse af den berettigede forventning. Den tyske ordning til støtte af vedvarende energi er allerede blevet undergivet en indgående støtteretlig undersøgelse. I forbindelse med denne undersøgelse konkluderede Kommissionen i 2002, at ordningen ikke er forbundet med en overførsel af statsmidler. Eftersom EEG 2012 i denne henseende ikke indeholder nogen væsentlige ændringer af den daværende retstilstand, burde de berørte økonomiske operatører kunne forvente, at der ikke blev foretaget en fornyet undersøgelse, men at ordningen ville fortsætte.
 3.
 Tredje anbringende: magtfordrejning
 Endelig er det sagsøgerens opfattelse, at Kommissionen har misbrugt de skønsbeføjelser, som den er tillagt i artikel 107 TEUF og 108 TEUF. Med indledningen af undersøgelsesproceduren forfølger Kommissionen i det væsentlige det mål at opnå en grundlæggende harmonisering af støtte til el fra vedvarende energi. Dette grundlæggende mål fremgår også af det nye udkast til retningslinjer for miljø- og energistøtte, hvori Kommissionen for første gang fastsætter detaljerede bestemmelser for støtte til vedvarende


text:
9.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 113/22
 Sag anlagt den 11. januar 2011 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-3/11)
 2011/C 113/45
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af den stiltiende afgørelse om afslag på sagsøgerens anmodning af 15. marts 2010 og en påstand om erstatning for den lidte skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den afgørelse, uanset dens grundlag, hvorved Kommission meddelte afslag på sagsøgerens anmodning af 15. marts 2010 fremsendt til ansættelsesmyndigheden ved Kommissionen, annulleres.
 —
 Om fornødent annulleres Kommissionens afslag på klagen af 5. august 2010.
 —
 Om fornødent annulleres det notat af 24. august 2010, der var affattet på italiensk, og som sagsøgeren modtog efter den 1. oktober 2010.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den skade, der uberettiget er forvoldt sagsøgeren ved hver enkelt af de anfægtede afgørelser, og så meget mere ved deres samlede virkning, idet sagsøgeren tilkendes et beløb på 1 000 EUR eller det større eller mindre beløb, som Personaleretten finder ret og rimeligt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 406/11
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 15. oktober 2015 — Juan Miguel Iglesias Gutiérrez (C-352/14), Elisabet Rion Bea (C-353/14) mod Bankia SA, Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE og Fondo de Garantía Salarial (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa — Spanien)
 (Forenede sager C-352/14 og C-353/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - artikel 107 TEUF og 108 TEUF - finanskrise - støtte til finanssektoren - en støttes forenelighed med det indre marked - Europa-Kommissionens beslutning - finansiel enhed omfattet af en omstruktureringsproces - afskedigelse af en arbejdstager - national lovgivning om størrelsen af fratrædelsesgodtgørelser))
 (2015/C 406/11)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez (C-352/14) og Elisabet Rion Bea (C- 353/14)
 Sagsøgte: Bankia SA, Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE og Fondo de Garantía Salarial
 Konklusion
 Kommissionens beslutning C(2012) 8764 final af 28. november 2012 om støtte fra de spanske myndigheder til omstrukturering og rekapitalisering af BFA-koncernen og artikel 107 TEUF og 108 TEUF, hvorpå denne beslutning er baseret, er ikke i forbindelse med en tvist vedrørende en kollektiv afskedigelse, som henhører under denne beslutnings anvendelsesområde, til hinder for anvendelsen af en national lovgivning, som fastsætter størrelsen af den godtgørelse, der skal betales til en arbejdstager, når hans afskedigelse anses for uberettiget, til et beløb, som er højere end det lovbestemte minimum.
 (1) EUT C 339 af 29.9.2014.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/24
 Sag anlagt den 29. januar 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-50/10)
 2010/C 100/36
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Alcover San Pedro og C. Zadra, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 5, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/1/EF af 15. januar 2008 om integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening (1), idet den ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser i overensstemmelse med artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og om nødvendigt ajourføre vilkårene sørger for, at bestående anlæg drives i overensstemmelse med kravene i direktivets artikel 3, 7, 9, 10 og 13, artikel 14, litra a) og b), samt artikel 15, stk. 2.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 5, stk.1, i direktivet bestemmer, at medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de kompetente myndigheder ved hjælp af godkendelser i overensstemmelse med artikel 6 og 8 eller på passende måde ved at revurdere og om nødvendigt ajourføre vilkårene sørger for, at bestående anlæg senest 30. oktober 2007 drives i overensstemmelse med kravene i samme direktivs artikel 2, stk. 4.
 Til trods herfor har den italienske regering i januar 2010 og nærmere bestemt på tidspunktet for indgivelsen af denne stævning endnu ikke fuldstændigt opfyldt sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 5, stk. 1.
 (1) EUT L 24, s. 8.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/8
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 8. juni 2017 — Vinyls Italia SpA, under likvidation mod Mediterranea di Navigazione SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Ordinario di Venezia — Italien)
 (Sag C-54/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - område med frihed, sikkerhed og retfærdighed - insolvensbehandling - forordning (EF) nr. 1346/2000 - artikel 4 og 13 - handlinger, som er til skade for alle kreditorerne - betingelser, hvorunder den omhandlede handling kan anfægtes - handling undergivet lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvor insolvensbehandlingen er indledt - handling, der ikke kan anfægtes på grundlag af denne lovgivning - forordning (EF) nr. 593/2008 - artikel 3, stk. 3 - lovgivning valgt af parterne - lokalisering af alle elementer med relevans for sagen i den stat, hvor insolvensbehandlingen er indledt - betydning))
 (2017/C 249/11)
 Processprog: italien
 Den forelæggende ret
 Tribunale Ordinario di Venezia
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vinyls Italia SpA, under likvidation
 Sagsøgt: Mediterranea di Navigazione SpA
 Konklusion
 1)
 Artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om insolvensbehandling skal fortolkes således, at spørgsmålet om, i hvilken form og inden for hvilken frist den, der nyder godt af en handling, som er til skade for alle kreditorerne, skal rejse en indsigelse i medfør af denne artikel for at modsætte sig en sag med henblik på omstødelse af denne handling efter lex fori concursus, og spørgsmålet om, hvorvidt denne artikel også kan anvendes ex officio af den kompetente ret, i givet fald efter udløbet af den frist, der er fastsat for den berørte part, henhører under den processuelle lovgivning for den medlemsstat, på hvis område sagen verserer. Denne lovgivning må imidlertid ikke være mindre gunstig end den, som regulerer tilsvarende situationer, der er underlagt den nationale lovgivning (ækvivalensprincippet), og den må i praksis ikke umuliggøre eller uforholdsmæssigt vanskeliggøre udøvelsen af rettigheder, der er tillagt ved EU-retten (effektivitetsprincippet), hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at den part, som har bevisbyrden, når lex causae gør det muligt at anfægte en angiveligt skadelig handling, skal godtgøre, at de betingelser, der kræves for, at et søgsmål anlagt til prøvelse af denne handling kan tages til følge, og som afviger fra dem, der er fastsat ved lex fori concursus, konkret ikke er opfyldt.
 3)
 Artikel 13 i forordning nr. 1346/2000 kan med føje påberåbes, når parterne i en kontrakt, der har deres hjemsted i én og samme medlemsstat, på hvis område alle de andre relevante elementer i den pågældende situation ligeledes er lokaliseret, for denne kontrakt har valgt en anden medlemsstats lovgivning som anvendelig lovgivning, på den betingelse, at disse parter ikke har valgt denne lov på en måde, der er udtryk for svig eller misbrug, hvilket det påhviler den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 156 af 2.5.2016.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/19
 Sag anlagt den 23. maj 2011 — Bopp mod KHIM (Ottekant med grønne kanter)
 (Sag T-263/11)
 2011/C 238/34
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Carsten Bopp (Glashütten, Tyskland) (ved advokat C. Russ)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 11. marts 2011 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 605/2010-4), annulleres
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der gengiver en ottekant med grønne kanter — ansøgning nr. 8 248 965
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgning om registrering
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk.1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009, idet det ansøgte varemærke som følge af sin identificerbare og konturløse fremstilling har fornødent særpræg.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/21
 Rettens dom af 25. oktober 2012 — Arbos mod Kommissionen
 (Sag T-161/06) (1)
 (Erstatningssøgsmål - kultur 2000-programmet - støtte ydet inden for rammerne af projekter - krav om betaling af forskellige beløb - procesreglementets artikel 44, stk. 1, litra c) - afvisning)
 2012/C 379/35
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater (Klagenfurt, Østrig) (ved advokat H. Karl)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved L. Pignataro Nolin og I. Kaufmann-Bühler, derefter ved L. Pignataro-Nolin og W. Mölls og endelig ved W. Mölls og D. Roussanov, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Sag med påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale dels et beløb på 38 545,42 EUR med rente 12 % fra den 1. januar 2001 og på 27 618,91 EUR med rente 12 % fra den 1. marts 2003, dels et beløb på 26 459,38 EUR til dækning af advokathonorarer i forbindelse med den administrative procedure.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Arbos, Gesellschaft für Musik und Theater bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 212 af 2.9.2006.


text:
1.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 290/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia Provincial de Barcelona (Spanien) den 1. august 2011 — Pedro Espada Sánchez m.fl. mod Iberia Líneas Aéreas de España S.A.
 (Sag C-410/11)
 2011/C 290/11
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pedro Espada Sánchez m.fl.
 Sagsøgt: Iberia Líneas Aéreas de España S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal begrænsningen på 1 000 særlige trækningsrettigheder i artikel 22, stk. 2, i konventionen om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring (Montréalkonventionen) for luftfartsselskabets erstatningsansvar i tilfælde af ødelæggelse, bortkomst eller beskadigelse af bagagen, sammenholdt med samme konventions artikel 3, stk. 3, fortolkes som en maksimumgrænse for hver af passagererne, i tilfælde hvor flere personer rejser og checker ind sammen, idet de deler bagage, uanset om det antal bagagestykker, der checkes ind, er lavere end det faktiske antal rejsende?
 2)
 Eller skal den i ovennævnte bestemmelse indeholdte grænse for erstatningsansvaret fortolkes på den måde, at der for hvert enkelt stykke indchecket bagage kun kan være en passager, der har beføjelse til at kræve erstatning, og følgelig — idet den maksimale grænse for hver passager anvendes — selv om det godtgøres, at den bortkomne bagage, der er forsynet med én identificeringsmærkeseddel, tilhører mere end én passager?


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/4
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 29. april 2010 — Dansk Transport og Logistik mod Skatteministeriet (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Østre Landsret — Danmark)
 (Sag C-230/08) (1)
 (Fællesskabets toldkodeks - artikel 202, artikel 215, stk. 1 og 3, artikel 217, stk. 1, og artikel 233, stk. 1, litra d) - begrebet varer, der »beslaglægges og samtidig eller senere konfiskeres« - gennemførelsesforordningen til toldkodeksen - artikel 867a - direktiv 92/12/EØF - artikel 5, stk. 1 og 2, artikel 6, artikel 7, stk. 1, artikel 8 og 9 - sjette momsdirektiv - artikel 7, artikel 10, stk. 3, og artikel 16, stk. 1 - ikke-forskriftsmæssig indførsel af varer - godstransport på grundlag af et TIR-carnet - beslaglæggelse og destruktion - fastlæggelse af den medlemsstat, hvori toldskylden samt fordringerne på punktafgift og moms opstår - ophør af told- og afgiftsskyld)
 (2010/C 161/06)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dansk Transport og Logistik
 Sagsøgt: Skatteministeriet
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Østre Landsret — fortolkning af artikel 215 og 233 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1), artikel 454 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 253, s. 1), artikel 5 og 6 i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) samt artikel 7 og 10 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — ophør af told- og afgiftsskyld i forbindelse med konfiskation og destruktion foretaget af en medlemsstats myndigheder ved ikke-forskriftsmæssig indførsel af varer til Fællesskabets toldområde
 Konklusion
 1)
 Varer, der ved deres indførsel til Fællesskabets toldområde er taget i bevaring af de lokale told- og skattemyndigheder i den zone, hvor det første toldsted ved Fællesskabets ydre grænse er beliggende, og som samtidig eller senere destrueres af myndighederne, uden at de har været ude af deres besiddelse, er omfattet af begrebet varer, der »beslaglægges og samtidig eller senere konfiskeres«, i artikel 233, stk. 1, litra d), i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 955/1999 af 13. april 1999, således at toldskylden ophører i medfør af denne bestemmelse.
 2)
 Artikel 5, stk. 1, tredje afsnit, og artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets direktiv 96/99/EF af 30. december 1996, skal fortolkes således, at varer, som beslaglægges af de lokale told- og skattemyndigheder ved deres indførsel til Fællesskabets område og samtidig eller senere destrueres af myndighederne,


text:
uden at de har været ude af deres besiddelse, skal anses for ikke at være blevet indført til Fællesskabet, således at punktafgiftspligten ikke er indtrådt for disse varers vedkommende. Varer, som beslaglægges efter deres ikke-forskriftsmæssige indførsel til dette område, dvs. efter at varerne har forladt den zone, hvor det første toldsted inden for Fællesskabets toldområde er beliggende, og som samtidig eller senere destrueres af myndighederne, uden at de har været ude af deres besiddelse, skal ikke anses for at være under »en ordning med suspension af punktafgifter«, jf. nævnte direktivs artikel 5, stk. 2, første afsnit, og artikel 6, stk. 1, litra c), sammenholdt med artikel 84, stk. 1, litra a), og artikel 98 i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 955/1999, samt artikel 867a i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1662/1999 af 28. juli 1999, og derfor er punktafgiftspligten indtrådt for disse varer og punktafgiften forfalden til betaling.
 3)
 Artikel 2, nr. 2), artikel 7 og artikel 10, stk. 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 1999/85/EF af 22. oktober 1999, skal fortolkes således, at varer, som beslaglægges af de lokale told- og skattemyndigheder ved deres indførsel til Fællesskabets område og samtidig eller senere destrueres af myndighederne, uden at de har været ude af deres besiddelse, skal anses for ikke at være blevet indført til Fællesskabet, således at merværdiafgiftspligten ikke er indtrådt for disse varers vedkommende, og denne afgift derfor ikke er forfalden til betaling. Dog skal bestemmelserne i nævnte direktivs artikel 10, stk. 3, andet afsnit, og artikel 16, stk. 1, punkt B, litra c), sammenholdt med artikel 867a i forordning nr. 2454/93, som ændret ved forordning nr. 1662/1999, fortolkes således, at for varer, som beslaglægges af myndighederne efter deres ikke-forskriftsmæssige indførsel til dette område, dvs. efter at varerne har forladt den zone, hvor det første toldsted inden for Fællesskabets toldområde er beliggende, og som samtidig eller senere destrueres af de nævnte myndigheder, uden at de har været ude af deres besiddelse, er merværdiafgiftspligten indtrådt og afgiften forfalden til betaling, selv om varerne senere henføres til en toldoplagsprocedure.
 4)
 Artikel 202, artikel 215, stk. 1 og 3, og artikel 217 i forordning nr. 2913/92, som ændret ved forordning nr. 955/1999, samt artikel 7, stk. 2, og artikel 10, stk. 3, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 1999/85, skal fortolkes således, at det er myndighederne i den medlemsstat ved Fællesskabets ydre grænse, via hvilken varerne er blevet ikke-forskriftsmæssigt indført til Fællesskabets toldområde, der er kompetente til at opkræve toldskyld og merværdiafgift, også selv om varerne derefter blev transporteret til en anden medlemsstat, hvor de blev opdaget og beslaglagt. Artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i direktiv 92/12, som ændret ved direktiv 96/99, skal fortolkes således, at myndighederne i sidstnævnte medlemsstat er kompetente til


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/25
 Appel iværksat den 13. september 2006 af Thomas Faherty til prøvelse af dom afsagt den 13. juni 2006 af Retten i Første Instans (Første Afdeling) i de forenede sager T-218/03 — T-240/03, Cathal Boyle m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-373/06 P)
 (2006/C 281/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Thomas Faherty (ved P. Gallagher, SC, A. Collins, SC, og solicitor D. Barry)
 De andre part i appelsagen: Irland, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dommen afsagt af Retten i Første Instans den 13. juni 2006, sag T-224/03, Thomas Faherty mod Kommissionen, ophæves for så vidt som den afviste den af Thomas Faherty anlagte sag om annullation af Kommissionens beslutning 2003/245/EF (1) af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m, da beslutningen fandt anvendelse på sikkerhedskapacitetsansøgningen for et foreslået nyt RSW-fartøj til erstatning for MFV Westward Isle, og pålagde ham at betale sagens omkostninger.
 —
 Kommissionens beslutning 2003/245/EF af 4. april 2003 om de anmodninger, Kommissionen har modtaget om forøgelse af FUP IV-målene af hensyn til forbedringer vedrørende sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold for fartøjer med en længde overalt på mere end 12 m annulleres, da beslutningen fandt anvendelse på sikkerhedskapacitetsansøgningen for et foreslået nyt RSW-fartøj til erstatning for MFV Westward Isle.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at dommen afsagt af Retten i Første Instans bør ophæves af følgende grunde:
 Ved at træffe afgørelse om appellantens søgsmålsinteresse under henvisning til datoen for vedtagelsen af beslutning 2003/245 og ikke til datoen, da ansøgningen blev indsendt, har Retten i Første Instans anvendt et urigtigt retligt kriterium.
 Retten begik en materiel fejl, hvilket fremgår af de indgivne dokumenter, nemlig vedrørende appellantens ejerskab af MFV »Westward Isle«, hvilket gennem hele forløbet var relevant for ansøgningen.
 Der er ingen retlige holdepunkter for konstateringen af, at appellanten ikke var individuelt berørt af beslutning 2003/245, »idet de omhandlede fartøjer ikke eksisterer«, og modsiges desuden af Rettens begrundelse i dommen.
 Appellanten er, og har hele tiden været, ejer af MFV »Westward Isle«. Appellanten kan derfor ikke siges at have mistet den interesse, han utvivlsomt havde, da han anlagde sag om annullation af beslutning 2003/245 i det omfang, det havde indvirkning på hans ansøgning om sikkerhedstonnage i forhold til det forslåede MFV »Westward Isle«.
 Retten i Første Instans begik en fejl, da den fastslog, at appellanten ikke havde adgang til at få en påstand om annullation af beslutning 2003/245 prøvet, pga. de skridt han havde truffet for at begrænse tab og skade, som var pådraget som følge af denne foranstaltning.
 (1) EUT L 90, s. 48.


text:
4.12.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 300/49
 Sag anlagt den 5. oktober 2004 af Air One S.p.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-395/04)
 (2004/C 300/95)
 Processprog: italiensk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 5. oktober 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Air One S.p.A. ved avvocati Gianluca Belotti og Matteo Padellaro.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser ifølge EF-traktaten, idet den ikke — trods formel opfordring hertil — har truffet beslutning efter Air One's klage af den 22. december 2003 vedrørende ulovlig statsstøtte, som de italienske myndigheder har tildelt luftfartselskaber Ryanair.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen uden yderligere forsinkelser skal tage stilling dels til sagsøgerens klage ved at udstede en formel retsakt herom, dels til begæringen om foreløbige forholdsregler.
 —
 Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder til at betale sagens omkostninger, selv hvis der ikke skal afsiges dom, fordi Kommissionen har vedtaget en beslutning før domsafsigelse i nærværende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har til støtte for passivitetspåstanden gjort gældende, at selskabet ved skrivelse af 22. december 2003 fremsendte en klage til Kommissionen vedrørende ulovlig støtte, som luftfartsselskabet Ryanair havde fået tildelt fra forskellige italienske lufthavne i form af yderst fordelagtige lufthavnsskatter og priser for ydelser, som var præsteret ved mellemlanding i Italien, og undertiden i form af omkostningsfrihed.
 Da Kommissionen ikke tog stilling til klagen, opfordrede Air One formelt Kommissionen til at træffe afgørelse om klagen i henhold til artikel 232 EF. Da der var gået fire måneder uden fremskridt, besluttede Air One sig for at anlægge sag ved Retten.
 Sagsøgeren har herved understreget, at en periode på ni måneder, uden at selskabet har modtaget svar, og uden at Kommissionen — stillet over for en detaljeret klage vedrørende omstændigheder, der for en stor del og i tilsvarende sager allerede var blevet betragtet som statsstøtte af Kommissionen — havde besluttet at gribe ind over for de italienske myndigheder i forbindelse med den hævdede ulovlige støtte, som højst sandsynlig ikke var forenelig med fællesmarkedet, bør sanktioneres af Retten.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at den anfægtede støtte blev tildelt en virksomhed i luftfartsektoren, som i dag er genstand for en særlig opmærksomhed fra Kommissionens side, bl.a. for så vidt angår statsstøtte.


text:
Nr . C 268/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 10 . 95
 Rådets direktiv 92/3 l /EØF af 28 . april 1992 om ændring af 1 ) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 direktiv 89/336/EØF ( EFT L 126 , s . 11 ) og EF-traktatens henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den
 artikel 189, idet det ikke har vedtaget de love og administra fastsatte frist har udstedt de love og administrative
 tive bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme
 nævnte direktiver, har Domstolen, sammensat af afdelings Rådets direktiv 91 /263/EØF af 29. april 1991 om
 formanden, C. Gulmann, og dommerne P. Jann, J. C. indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning
 Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward og L. Sevón om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af
 ( refererende dommer); generaladvokat: G. Kosmas; justits udstyrets overensstemmelse.
 sekretær : R. Grass, den 11 . august 1995 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således : 2 ) Den Hellenske Republik betaler sagens omkostnin
 ger.
 1 ) Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 artikel 12, stk . 1 , i Rådets direktiv 89/336/EØF af3 , maj (M EFT nr. C 316 af 12 . 11 . 1994 .
 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes
 lovgivning om elektromagnetisk kompatibilitet, arti
 kel 2, stk . 1 , i Rådets direktiv 92/31 /EØF af 28. april
 1992 om ændring af direktiv 89/336/EØF og EF
 traktatens artikel 1 89, idet det ikke har vedtaget de love
 og administrative bestemmelser, der er nødvendige for Sag anlagt den 2 , juli 1995 af Giorgio Bernardi mod
 at efterkomme de nævnte direktiver. Europa-Parlamentet
 ( Sag C-228/95 )
 2 ) Irland betaler sagens omkostninger. ( 95/C 268/21 )
 (') EFT nr . C 288 af 15 . 10 . 1994 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2 , juli
 1995 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af Giorgio
 Bernardi, Luxembourg, ved advokat Giancarlo Lattanzi ,
 Massa-Carrara ( Italien ), og med valgt adresse i Luxembourg
 på adressen 33 , rue Godchaux.
 DOMSTOLENS DOM
 Sagsøgeren har bl . a . nedlagt påstand om annullation af
 ( Sjette Afdeling ) meddelelsen om » indkaldelse af ansøgninger med henblik
 af 11 . august 1995 på udnævnelse af den europæiske ombudsmand « ( 1 ) og af
 alle dermed forbundne og efterfølgende retsakter.
 i sag C-260/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 skaber mod Den Hellenske Republik ( J )
 Ved kendelse af 11 . juli 1995 har Domstolen i medfør af
 (Traktatbrud — direktiv 91/263/EØF — manglende gen artikel 47 i statutten for EF-Domstolen henvist sagen til
 nemførelse) Retten i Første Instans .
 ( 95/C 268/20 )
 (!) EFT nr . C 127 af 23 . 5 . 1995 , s . 4 .
 (Processprog: græsk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 I sag C-260/94 , Kommissionen for De Europæiske Fælles afsagt den 24. maj


text:
1995 af Diikitiko Protodikio, Athen, i
 skaber, ved Dimitrios Gouloussis, og Anders Christian sagen P. Moskof AE, Stavroupolis, Thessaloniki, mod
 Jessen, som befuldmægtigede , mod Den Hellenske Repu Ethnikos Organismos Kapnou
 blik, ved Panagiotis Mylonopoulos og Ioanna Kiki, som
 ( Sag C-244/95 )
 befuldmægtigede, angående en påstand om, at det fastslås,
 at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i ( 95/C 268/22 )
 henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den
 fastsatte frist har udstedt eller, subsidiært, meddelt Kom Ved dom afsagt den 24 . maj 1995 , indgået til Domstolens
 missionen de love og administrative bestemmelser, der er Justitskontor den 12 . juli 1995 , har Diikitiko Protodikio,
 nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 91 /263/EØF Athen, i sagen P. Moskof AE, Stavroupolis, Thessaloniki,
 af 29 . april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemssta mod Ethnikos Organismos Kapnou forelagt De Europæiske
 ternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensidig Fællesskabers Domstol en anmodning om en præjudiciel
 anerkendelse af udstyrets overensstemmelse ( EFT L 128 , afgørelse vedrørende gyldigheden af Kommissionens
 s . 1 ), har Domstolen, sammensat af afdelingsformanden, forordning ( EF ) nr . 3477/93 ( ! ) i det omfang, denne
 F. A. Schockweiler, og dommerne P. J. G. Kapteyn, G. F. forordning vedrører den landbrugsomregningskurs, der
 Mancini ( refererende dommer ), C. N. Kakouris og G. skal anvendes på præmien for tobak , som er høstet før
 Hirsch; generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretær: R. 1993-høsten, og som forlader kontrollen den 1 , juli 1993 og
 Grass, den 11 . august 1995 afsagt dom, hvis konklusion senere . Der er rejst tvivl om denne forordnings gyldighed af
 lyder således : følgende grunde :
 ---pagebreak--- 14 . 10 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 268/ 11
 A ) Kommissionens undladelse af at forelægge forordning 3 . Såfremt også dette spørgsmål skal besvares benæg
 ( EF ) nr . 3477/93 for Forvaltningskomitéen for Råtobak tende :
 som et forslag til forordning, der havde tilbagevirkende
 gyldighed . Kan et offentligretligt organ også direkte påberåbe sig
 artikel 4, stk . 1 og 2, jf. stk . 5 , i direktiv 77/388/EØF til
 B ) Tilsidesættelse af Rådets forordning ( EØF ) nr. 3813/92 støtte for at modsætte sig anvendelsen af en national
 og begrundelsen i Kommissionens forordning ( EF ) retsforskrift, såfremt anvendelsen af de nævnte direktiv
 nr. 3477/93 utilstrækkelig. bestemmelser ganske vist indirekte har en begunstigende
 virkning i kraft af fradraget for indgående afgift, men i
 C ) Tilsidesættelse af artikel 3 , stk . 1 , andet afsnit, nr. iv ), i øvrigt virker bebyrdende ?
 Rådets forordning ( EØF ) nr. 727/70, som ændret ved
 artikel 1 i Rådets forordning ( EØF ) nr. 1329/90 .
 (■) EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 .
 D ) Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 39 , stk . 1 ,
 litra c ).
 E) Tilsidesættelse af forbuddet mod at give EF's retsakter
 tilbagevirkende gyldighed .
 Appel iværksat den 24. juli 1995


text:
af Europa-Parlamentet til
 F ) Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den prøvelse af dom afsagt den 30. maj 1995 af De Europæiske
 berettigede forventning. Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag
 T-289/94 , Angelo Innamorati mod Europa-Parlamentet
 G ) Tilsidesættelse af princippet om ligebehandling af de
 erhvervsdrivende i Fællesskabet . ( Sag C-254/95 P)
 ( 95/C 268/24 )
 Fî) Magtfordrejning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 (') EFT nr . L 317 af 18 . 12 . 1993 , s . 30 . 24 . juli 1995 iværksat appel af Europa-Parlamentet ved
 Manfred Peter og José Luis Rufas Quintana , som befuld
 mægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Europa-Parlamentets Generalsekretariat, Kirchberg, til prø
 velse af dom afsagt den 30 . maj 1995 af De Europæiske
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Fællesskabers Ret i Første Instans ( Tredje Afdeling ) i sag
 afsagt den 21 . marts 1995 af Bundesfinanzhof — 11 . Af T-289/94 , Angelo Innamorati mod Europa-Parlamentet.
 deling — i sagen Finanzamt Augsburg-Stadt mod Marktge
 meinde Welden Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 ( Sag C-247/95 )
 — den anfægtede afgørelse, nemlig dommen af 30 . maj
 ( 95/C 268 /23 )
 1 995 afsagt af Retten i Første Instans i sag T-289/94 ,
 Angelo Innamorati mod Europa-Parlamentet ( ] ), ophæ
 Ved kendelse afsagt den 21 . marts 1995 , indgået til ves
 Domstolens Justitskontor den 17. juli 1995 , har Bundesfi
 nanzhof — 11 . Afdeling — i sagen Finanzamt Augsburg — der gives Europa-Parlamentet medhold i de i første
 Stadt mod Marktgemeinde Welden forelagt De Europæiske instans nedlagte påstande, dvs.
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 relse af følgende spørgsmål : — Europa-Parlamentet frifindes
 — der træffes afgørelse om sagsomkostningerne i hen
 1 . Kan medlemsstaterne efter artikel 4 , stk . 5 , fjerde afsnit, hold til de gældende bestemmelser, og for så vidt
 i direktiv 77/388/EØF ( ] ) med hensyn til offentligretlige angår omkostningerne i anledning af sagens behand
 organer behandle afgiftsfritaget virksomhed, som det er ling ved Domstolen træffes afgørelse efter Domsto
 valgfrit at gøre afgiftspligtig, som en virksomhed, disse lens skøn .
 organer udøver i deres egenskab af offentlig myndighed,
 selv om de udøver denne virksomhed på samme retlige
 vilkår og på samme måde som private erhvervsdri Anbringender og væsentligste argumenter:
 vende ?
 Fællesskabsretten er blevet overtrådt, særligt i kraft af
 tilsidesættelse eller fejlagtig fortolkning af Domstolens og
 2 . Såfremt det første spørgsmål skal besvares benæg Rettens praksis med hensyn til begrundelse af administrative
 tende :
 afgørelser; en udvælgelseskomité er ikke forpligtet til at
 Kan omfanget af valgfriheden med hensyn til afgiftspå meddele de » kriterier « eller parametre for opgaverettelsen,
 som komitéen har ret til at fastsætte i relation til rettelsen af
 læggeise i henhold til artikel 13 , punkt C, stk . 2, i
 direktiv 77/388/EØF begrænses på en sådan måde, at en skriftlig prøve.
 den i direktivets artikel 13 , punkt C, stk . 1 ,


text:
6.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/31
 Rettens dom af 15. december 2016 — Aldi mod EUIPO — Cantina Tollo (ALDIANO)
 (Sag T-391/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-ordmærket ALDIANO - ældre EU-ordmærke ALDI - reel brug af det ældre varemærke - artikel 42, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 - regel 22, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2868/95))
 (2017/C 038/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Tyskland) (ved advokaterne N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen og N. Bertram)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved M. Rajh, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Cantina Tollo SCA (Tollo, Italien) (ved advokaterne F. Celluprica og F. Fischetti)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 13. maj 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1612/2014-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Aldi og Cantina Tollo
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Aldi GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 302 af 14.9.2015.


text:
8.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 48/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Högsta domstolen (Sverige) den 7. december 2015 — Länsförsäkringar AB mod A/S Matek
 (Sag C-654/15)
 (2016/C 048/31)
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Högsta domstolen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Länsförsäkringar AB
 Sagsøgt: A/S Matek
 Præjudicielle spørgsmål
 Spørgsmålene vedrører fortolkningen og anvendelsen af artikel 9, stk.1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker i tilfælde, hvor tredjemand uden samtykke i forbindelse med erhvervsmæssig virksomhed anvender et tegn som ligner et EF-varemærke (1).
 Spørgsmålene er som følger:
 1.
 Har det nogen betydning for varemærkeindehaverens eneret, at han under perioden på fem år regnet fra registreringen, ikke har gjort reel brug af EF-varemærket i Unionen for varer eller tjenesteydelser, som er omfattet af registreringen?
 2.
 Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, på hvilke betingelser og på hvilken måde påvirker dette forhold eneretten?
 (1) EUT L 78, s. 1.


text:
C 68/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.3.2002
 Sag anlagt den 28. januar 2002 af Kommissionen for De Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 (Sag C-17/02) forpligtelser i henhold til artikel 2 i Kommissionens
 direktiv 2000/71/EF af 7. november 2000 om tilpasning
 til den tekniske udvikling af bilag I, II, III og IV til Europa-
 (2002/C 68/14) Parlamentets og Rådets direktiv 98/70/EF i henhold til
 bestemmelserne i direktivets artikel 10 (EFT L 287 af
 14.11.2000, s. 46), idet den ikke har udstedt eller i
 hvert fald underrettet Kommissionen om de love og
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 28. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af efterkomme direktivet.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Laura
 Pignataro og Stefan Rating, som befuldmægtigede. — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv
 1999/64/EF om ændring af direktiv 90/388/EØF med
 henblik på at sikre, at tele- og kabel-tv-net, der ejes af en Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 enkelt operatør, adskilles i retlig henseende, idet den ikke tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 har udstedt eller ikke underrettet Kommissionen om de rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at
 love og administrative bestemmelser, der er nødvendige overholde de gennemførelsesfrister, der er fastsat i direktiver.
 for at efterkomme direktivet. For så vidt angår ovennævnte direktiv udløb denne frist den
 1. januar 2001, uden at Den Italienske Republik havde udstedt
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- de bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme
 ninger. direktivet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 249 EF, hvorefter et direktiv med hensyn til det
 tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, som det
 rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at Sag anlagt den 29. januar 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 overholde de gennemførelsesfrister, der er fastsat i direktiver.
 For så vidt angår ovennævnte direktiv udløb denne frist den
 30. april 2000, uden at Den Italienske Republik havde udstedt (Sag C-22/02)
 de bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme
 direktivet.
 (2002/C 68/16)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 29. januar 2002 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio
 Sag anlagt den 29. januar 2002 af Kommissionen for De Valero Jordana og Roberto Amorosi, som befuldmægtigede.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-21/02)
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 (2002/C 68/15) forpligtelser i henhold til artikel 12 i Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 1999/94/EF af 13. december 1999 om
 adgang til forbrugeroplysninger om brændstoføkonomi
 og CO2-emissioner i forbindelse med markedsføring af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den nye personbiler (EFT


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/29
 Sag anlagt den 13. maj 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-169/09)
 2009/C 153/56
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Schønberg og M. Karanasou Apostolopoulou)
 Sagsøgt: Den Hellenske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/32/EF af 6. juli 2005 om rammerne for fastlæggelse af krav til miljøvenligt design af energiforbrugende produkter og om ændring af Rådets direktiv 92/42/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/57/EF og 2000/55/EF (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/32/EF udløb den 10. august 2007.
 (1) EUT L 191 af 22.7.2005, s. 29.


text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/43
 RETTENS DOM — »udlejning og/eller leasing af databehandlingsudstyr; pro-
 grammering vedrørende reservation og afregning; trakte-
 ring af gæster; formidling og/eller reservation af værelser
 af 20. marts 2002 på hotel eller pensionat«, der henhører under klasse 42.
 2) I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 i sag T-356/00, DaimlerChrysler AG mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De- 3) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen
 sign) (KHIM) (1) af Harmoniseringskontorets omkostninger. Harmoniserings-
 kontoret bærer den anden halvdel af sine egne omkostninger.
 (»EF-varemærker — ordet CARCARD — absolutte registre-
 ringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (EF) nr. 40/94«)
 (2002/C 144/90)
 (Processprog: tysk)
 RETTENS DOM
 af 20. marts 2002
 I sag T-356/00, DaimlerChrysler AG, Stuttgart (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt S. Völker, mod Kontoret for Harmonisering i det i sag T-358/00, DaimlerChrysler AG mod Kontoret for
 Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtige- Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De-
 de: A. von Mühlendahl og D. Schennen), angående en påstand sign) (KHIM) (1)
 om annullation af afgørelse af 12. september 2000 fra Tredje
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 477/1999-3) vedrøren- (»EF-varemærker — ordet TRUCKCARD — absolutte regi-
 de registrering af ordet CARCARD som EF-varemærke, har streringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i
 Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor- forordning (EF) nr. 40/94«)
 manden, R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili, J. Pirrung,
 P. Mengozzi og A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den (2002/C 144/91)
 20. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: tysk)
 1) Afgørelsen af 12. september 2000 fra Tredje Appelkammer ved
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (sag R 477/1999-3) annulleres for så vidt angår
 følgende varer og tjenesteydelser: I sag T-358/00, DaimlerChrysler AG, Stuttgart (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt S. Völker, mod Kontoret for Harmonisering i det
 Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtige-
 — »stationært og mobilt databehandlingsudstyr; program- de: A. von Mühlendahl og D. Schennen), angående en påstand
 mer lagret på databærere til redigering af data og/eller om annullation af afgørelse af 12. september 2000 fra Tredje
 tekst og/eller billeder«, der henhører under klasse 9 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (sag R 569/1999-3) vedrøren-
 — »formidling og afregning af gebyrer, nemlig telefongebyrer; de registrering af ordet TRUCKCARD som EF-varemærke, har
 finansiering og afsætningsfinansiering samt formidling Retten (Anden Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 heraf; afregning af service - og garantiydelser«, der manden, R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili, J. Pirrung,
 henhører under klasse 36 P. Mengozzi og A.W.H. Meij; justitssekretær: H. Jung, den
 20. marts 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 — »formidling af service- og garantiydelser«, der henhører
 1) Afgørelsen af 12. september 2000 fra Tredje Appelkammer ved
 under klasse 37
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (sag R 569/1999-3) annulleres for så vidt angår
 — »formidling


text:
9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 17
 Sag anlagt den 4. oktober 1995 af » P« mod Kommissionen nistrationens sagsbehandling udtryk for et ulovligt brud på
 for De Europæiske Fællesskaber den berettigede forventning, administrationen har skabt hos
 ( Sag T-181 /95 ) sagsøgeren .
 ( 95/C 333/32
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 4 . oktober 1995 af Giuseppe Carraro mod
 den 4 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Europæiske Fællesskaber af » P « ved advokaterne Marie ( Sag T-183/95 )
 Vicelli og Jean-Pierre Spitzer, Paris, og med valgt adresse i 95/C 333/33 )
 Luxembourg hos advokat Aloysé May, 30, Grand-rue .
 (Processprog: italiensk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Afregningskontorets afgørelse af 10 . februar 1995 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 annulleres . den 4 . oktober 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Giuseppe Carraro, tjeneste
 mand med tjenestested på Det Fælles Forskningscenter i
 — Afregningskontorets afgørelse af 5 . januar 1995 som
 Ispra og med bopæl i Varese, ved advokat med møderet for
 nærmere uddybet ved skrivelse af 30 . juni 1995 annul
 leres .
 Den Italienske Republiks Corte di Cassazione Giuseppe
 Marchesini, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat Ernest Arendt, 8—10, rue Mathias Hårdt.
 — Det fastslås, at sagsøgeren har ret til fuld godtgørelse af
 udgifter som følge af sygdom, herunder opholdsudgifter
 i forbindelse med behandling på psykiatrisk hospital og Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 konsultationer efter udskrivning indtil den 3 1 . december
 1999 . — Kommissionens stiltiende afvisning af at yde bistand i
 strid med vedtægtens artikel 24 , stk . 1 , for hvis
 — Kommissionen tilpligtes til at betale den del af udgif anvendelse alle betingelser har været opfyldt i det
 terne, sagsøgeren selv har måttet afholde . foreliggende tilfælde, annulleres .
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin — Kommissionen dømmes til at betale sagsøgeren erstat
 ger .
 ning for den ikke-økonomiske skade, han har lidt som
 følge af den ærekrænkende skrivelse, hvis indhold
 administrationen hidtil ikke officielt har dementeret,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter idet tabet fastsættes til 10 000 ECU, og til at betale de
 sagsomkostninger, som sagsøgeren vil komme til at
 Sagsøgeren, der er enke efter en tjenestemand ved Fælles afholde ved sin indtræden i sagen for den nationale
 skaberne, og som siden 1984 har været indlagt på et hospital domstol, som kan ansættes til 3 000 ECU .
 på grund af en alvorlig sindssygdom, anfægter to afgørelser,
 hvorved den periode, for hvilken hun kan få godtgjort — Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostnin
 udgifter, og taksten herfor er blevet nedsat i forhold til, hvad ger .
 der hidtil er blevet godtgjort i forbindelse med sagsøgerens
 psykiatriske hospitalsbehandling.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren anfører for det første, at den administrative Sagsøgeren, der er tjenstemand i Kommissionen og gør
 sagsbehandling, der er


text:
gået forud for de anfægtede afgørel tjeneste i Afdelingen for Infrastruktur på Det Fælles
 ser, er behæftet med alvorlige fejl . Sagsøgte har således ikke Forskningscenter i Ispra, varetager opgaver som projektde
 forinden indhentet en udtalelse fra institutionens rådgi
 signer for omlægningsarbejde, vedligeholdelse og ombyg
 vende læge vedrørende sagsøgerens helbredstilstand og har ning af centrets bygninger og fører tilsyn med arbejder, der
 ikke givet hende lejlighed til på hensigtsmæssig måde at er givet i entreprise . I forbindelse med disse opgaver har
 fremkomme med sin opfattelse . Ved at anvende denne sagsøgeren fået i opdrag at kontrollere udførelsen af
 fremgangsmåde har sagsøgte tilsidesat væsentlige form arbejderne og udbetalingerne for udført arbejde i forbin
 forskrifter og sagsøgerens ret til at varetage sine interes delse med den kontrakt om omlægning af vestfløjen i
 ser .
 bygning 20/A, som Kommissionen har afsluttet med en
 ekstern lokal virksomhed .
 Sagsøgeren anfører ligeledes, at den gældende ordning er
 blevet tilsidesat. Sagsøgeren gør i denne forbindelse gæl Ved arbejdernes afslutning meddelte sagsøgeren, efter at
 dende, at det er udtryk for en fejlfortolkning, at de have kontrolleret arbejdernes forskriftsmæssige udførelse,
 anfægtede afgørelser er truffet med støtte i afsnit XV, stk . 3 , de af entreprenøren afholdte omkostninger og de under
 i bilag I til ordningen vedrørende sygesikring for tjeneste arbejdet skete betalinger, at betaling, med de arbejder, der
 mænd i De Europæiske Fællesskaber. Endvidere er admi ikke var udført, eller som var gennemført i mindre omfang


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/27
 Sag anlagt den 17. oktober 2005 — Valero Jordana mod Kommissionen
 (Sag T-394/05)
 (2006/C 10/54)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Gregorio Valero Jordana (Bruxelles, Belgien) [ved: avocats M. Merola og I. van Schendel]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af:
 a)
 den af generaldirektøren for Juridisk Tjeneste trufne afgørelse om ikke i forfremmelsesåret 2004 at tildele sagsøgeren prioritetspoints efter artikel 5, stk 2, litra a), i de almindelige gennemførelsesbestemmelser til vedtægtens artikel 45, således som det fremgår af databasen Sysper 2, en afgørelse, som blev stadfæstet ved ansættelsesmyndighedens afgørelse af 16. november 2004 om afslag på den klage, sagsøgeren indgav den 4. oktober 2004.
 b)
 tildelingen af de appelpoints i forfremmelsesåret 2004, som blev tildelt af andre årsager end efter en bedømmelse af fortjenesterne i perioden, af prioritetspointene for arbejde i institutionens interesse og af overgangsprioritetspointene.
 c)
 for så vidt angår de i punkt b) anførte points, den på grundlag af fortjenester udfærdigede liste over tjenestemænd i lønklasse A5 i forfremmelsesåret 2004, som blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 114-2004 af 20. september 2004 og nr. 119-2004 af 27. september 2004, og listen over tjenestemænd forfremmet til lønklasse A4 i forfremmelsesåret 2004, som blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 130-2004 af 30. november 2004, samt af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på de nævnte lister.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig anbringender, der svarer til de i sag T-385/04 (1) anførte.
 (1) EUT C 284 af 20.11.2004, s. 27.


text:
Nr. C 166/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 31 . 5 . 97
 spørgsel, vedtager bestemmelser, der ikke kan afhjælpe den Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 pågældende virkning. Tillægspræmiebeløbet på 10 ECU
 for dyr på 108 kg opdrættet i Frankrig giver ikke på nogen Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 måde mulighed for at genoprette konkurrencen med for søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 eksempel dyr opdrættet i Nederlandene, som ved 138 kg T-16/97 (').
 kan sælges på det franske marked til en højere pris, ikke
 alene på grund af de ekstra kilo, men også på grund af (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 den bedre pris pr. kg, der tilbydes for dyr i bedre form, for
 hvilke der tillige oppebæres en præmie på 60 ECU.
 (<) EFT nr. C 94 af 22 . 3 . 1997, hhv. s . 20 , 21 og 22 .
 (2 ) Endnu ikke trykt i Tidende .
 (') Kommissionens forordning ( EF ) nr. 200/97 af 31 . januar 1997 Sag anlagt den 28 . marts 1997 af F. Javier Maeztu Nieva
 om ændring af forordning ( EØF ) nr. 3886/92 om gennemføre mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 lsesbestemmelser for præmieordningerne i oksekødssektoren ( Sag T-78/97)
 ( EFT nr. L 31 af 1 . 2 . 1997, s . 62 ).
 ( 97/C 166/41 )
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 28 . marts 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af F. Javier Maeztu Nieva,
 Sag anlagt den 27. marts 1997 af José Baiges Planas og 16 Bruxelles, ved advokat Nicolas Lhoëst, Bruxelles, og med
 andre sagsøgere mod Kommissionen for De Europæiske valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL,
 Fællesskaber 30, rue de Cessange .
 ( Sag T-77/97)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( 97/C 166/40 )
 — Annullation af Kommissionens afgørelse af 18 . juni
 1996 om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning
 (Processprog: fransk) om, at det blev overvejet, hvorvidt bestemmelsen i ved
 tægtens artikel 31 , stk. 2 , burde bringes i anvendelse .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er — Om nødvendigt annullation af Kommissionens afgø
 der den 27. marts 1 997 anlagt sag mod Kommissionen for relse af 27. december 1996 om udtrykkelig afvisning
 De Europæiske Fællesskaber af José Baiges Planas, Bruxel af sagsøgerens klage.
 les, Viviane Baretti-Piazzi , Rhode St . Genese ( Belgien ), Da
 vid Broderick, Bruxelles, Alessandro Buttice, Bruxelles, Pe — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 ter Grasmann, Bruxelles, Timothy Hayes, Wezembeek-Op ger.
 pem ( Belgien ), Louis Hersom, Bruxelles, Owen Jones,
 Bruxelles, Jean-Louis Levy-Gorgeot, Bereldange ( Luxem Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 bourg ), Saturno Mallia , Overijse ( Belgien ), Fernardo Maz
 za, Steinsel ( Luxembourg ), Yasmine Pire , Bruxelles, Willi Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 am Richer, Hoeilaart ( Belgien ), Josefa Rodriguez Portero, søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag
 Bruxelles, Robert


text:
Smyth, Sterrebeek ( Belgien ), Alain Van T-16/97 ( 1 ).
 Hamme, Grimbergen ( Belgien ), og Fionnuala Walker, Bru
 xelles, ved advokat Marc-Albert Lucas, Liège, og med (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 27.
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Evelyne Korn,
 21 , rue de Nassau .
 Hver af sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 Sag anlagt den 28 . marts 1997 af Michael A. Köhler mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T- 79/97)
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at
 imødekomme sagsøgerens ansøgning om ændret ind ( 97/C 166/42 )
 placering i lønklasse .
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om at afvise der den 28 . marts 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 sagsøgerens administrative klage . De Europæiske Fællesskaber af Michael A. Köhler, We
 zembeek-Oppem (Belgien ), ved advokat Nicolas Lhoëst,
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Fiduciaire Myson SARL, 30 , rue de Cessange .


text:
5.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 72/11
 Sag anlagt den 16. december 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-596/10)
 2011/C 72/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved F. Dintilhac og M. Afonso, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 96-99 i momsdirektivet (1) og bilag III hertil, idet den anvender en nedsat momssats på transaktioner vedrørende enhovede dyr og navnlig heste, når de ikke sædvanligvis er bestemt til anvendelse i fødevarer eller i landbrugsproduktion.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har fremsat to klagepunkter til støtte for sit søgsmål om den nationale lovgivnings manglende overensstemmelse med momsdirektivet, idet der i lovgivningen dels er fastsat en nedsat sats på 5,5 % for virksomhed, der ikke er omfattet af undtagelserne i dette direktivs bilag III, dels en nedsat sats på 2,10 % for visse former for virksomhed.
 Med sit første klagepunkt har sagsøgeren gjort gældende, at ud over det forhold, at den franske lovgivning foreskriver anvendelse af en nedsat momssats på 5,5 % for transaktioner vedrørende levende enhovede dyr uden at sondre med hensyn til deres anvendelse, indeholder lovgivningen yderligere bestemmelser, der ikke er i overensstemmelse med momsdirektivet og nærmere bestemt med nr. 1) og 11) i bilag III til dette direktiv.
 Med sit andet klagepunkt har Kommissionen endvidere anfægtet den sagsøgtes administrative praksis, hvorefter der anvendes en sats på 2,10 % for salg til ikke-afgiftspligtige personer af levende dyr, der ikke er bestemt til slagter- og charcuteributikker, og navnlig på heste, der anvendes til væddeløb, konkurrence, hobbybrug og dressur.
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/9
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. oktober 2009 — Intercontainer Interfrigo SC (ICF) mod Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-133/08) (1)
 (Romkonventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser - lovvalget i mangel af aftale herom - certeparti - tilknytningsmomenter - mulighed for at adskille en del af aftalen fra resten af aftalen)
 2009/C 282/15
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Intercontainer Interfrigo SC (ICF)
 Sagsøgt: Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 4 i konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser, som blev undertegnet i Rom den 19. juni 1980 — begrebet aftale om transport af gods — elementer — rejsebefragtning — lovvalget i mangel af aftale herom — tilknytningskriterier
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 4, sidste punktum, i konventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser, åbnet for undertegnelse i Rom den 19. juni 1980, skal fortolkes således, at tilknytningsmomentet fastsat i den nævnte artikel 4, stk. 4, andet punktum, kun finder anvendelse på andre certepartier end certepartier for en enkelt rejse, når hovedformålet med aftalen ikke blot er tilrådighedsstillelse af et transportmiddel, men den egentlige transport af godset.
 2)
 Konventionens artikel 4, stk. 1, andet punktum, skal fortolkes således, at en del af aftalen kun kan underkastes en anden lov end den, som anvendes på resten af aftalen, når dens mål fremstår som selvstændigt.
 Når det tilknytningsmoment, som anvendes på et certeparti, er det, som er fastsat i konventionens artikel 4, stk. 4, skal dette tilknytningsmoment anvendes på hele aftalen, medmindre den del af aftalen, som vedrører transport, fremstår som selvstændig i forhold til resten af aftalen.
 3)
 Konventionens artikel 4, stk. 5, skal fortolkes således, at når det af omstændighederne som helhed tydeligt fremgår, at aftalen har en nærmere tilknytning til et andet land end det, som fastlægges på grundlag af et af de tilknytningsmomenter, som er fastsat i konventionens artikel 4, stk. 2-4, tilkommer det domstolen at se bort fra disse tilknytningsmomenter og anvende loven i det land, som aftalen har sin nærmeste tilknytning til.
 (1) EUT C 158 af 21.6.2008.


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/27
 Rettens dom af 12. oktober 2011 — Dimos Peramatos mod Kommissionen
 (Sag T-312/07) (1)
 (Finansiel støtte bevilget et projekt på miljøområdet - LIFE - beslutning om delvist at tilbagesøge det udbetalte beløb - fastlæggelse af de forpligtelser, som støttemodtageren har påtaget sig i forbindelse med det støttede projekt - berettiget forventning - begrundelsespligt)
 2011/C 347/40
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Dimos Peramatos (Perama, Grækenland) (ved advokaterne G. Gerapetritis og P. Petropoulos)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Condou-Durande og A.-M. Rouchaud-Joët, som befuldmægtigede, bistået af advokat A. Somou)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation eller subsidiært ændring af Kommissionens beslutning E(2005) 5361 af 7. december 2005 vedrørende debetnota nr. 3240504536 stilet til Dimos Peramatos (Perama Kommune) med henblik på tilbagebetaling af de beløb, som Kommissionen havde udbetalt i forbindelse med støtten ydet Perama Kommune i henhold til Kommissionens beslutning K(97)/1997/29 endelig af 17. juli 1997.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Dimos Peramatos bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagerne om foreløbige forholdsregler.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
18.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 167/11
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 21. april 2009 — Winzer Pharma mod KHIM — Alcon (OFTAL CUSI)
 (Sag T-462/08) (1)
 (EF-varemærker - tilbagekaldelse af appelkammerets afgørelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2009/C 167/24
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlin, Tyskland) (ved avocat S. Schneller)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Alcon Inc. (Hünenberg, Schweiz) (ved avocats J. Isern Jara og M. Vidal-Quadras Trias de Bes)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 17. juli 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1471/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Dr. Robert Winzer Pharma GmbH og Alcon Inc.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Sagsøgte bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af sagsøgeren.
 3)
 Intervenienten bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 327 af 20.12.2008.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/81
 Sag anlagt den 1. december 2006 — Compagnie générale de Diététique mod KHIM (GARUM)
 (Sag T-341/06)
 (2006/C 326/164)
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Compagnie générale de Diététique SAS (Caen, Frankrig) (ved avocats J.-J. Evrard og T. de Haan)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »GARUM« for varer i klasse 29 (ansøgning nr. 3501939)
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på registrering.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94 (1), idet sagsøgerens varemærke i modsætning til, hvad appelkammeret ved Harmoniseringskontoret lagde til grund i den anfægtede afgørelse, ikke er beskrivende i forhold til de ansøgte varer og i betragtning af den relevante kundekreds.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L, s. 1).


text:
16.3.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/16
 Rettens dom af 1. februar 2013 — Polyelectrolyte Producers Group m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-368/11) (1)
 (REACH - midlertidige foranstaltninger vedrørende begrænsninger for markedsføring og anvendelse af acrylamid i injektions- og fugemidler - bilag XVII til forordning (EF) nr. 1907/2006 - proportionalitet - begrundelsespligt)
 2013/C 79/28
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Polyelectrolyte Producers Group (Bruxelles, Belgien), SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Frankrig) og Travetanche Injection SPRL (Bruxelles) (ved advokaterne K. Van Maldegem og R. Cana)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Oliver og E. Manhaeve, som befuldmægtigede, bistået af barrister K. Sawyer)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Kongeringet Nederlandene (ved C. Wissels, M. Noort og B. Koopman, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens forordning (EU) nr. 366/2011 af 14. april 2011 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH) for så vidt angår bilag XVII (acrylamid) (EUT L 101, s. 12).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS og Travetanche Injection SPRL bærer deres egne omkostninger og betaler de af Kommissionen afholdte omkostninger.
 3)
 Travetanche Injection betaler omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler.
 4)
 Kongeriget Nederlandene bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
19.5.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 150/15
 — Tilsidesættelse af legalitetsprincippet, begrundelsespligten Sag anlagt den 19. marts 2001 af Kommissionen for De
 og kontradiktionsprincippet ved at tillade fremlæggelse af Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 dokumenter, der er udarbejdet, efter at den anfægtede
 afgørelse blev truffet.
 (Sag C-127/01)
 — Tilsidesættelse af begrundelsespligten og af de virkninger,
 der er knyttet til et stillingsopslag: Den faktiske vurdering,
 som Retten har foretaget af L.V.’s kvalifikationer og (2001/C 150/29)
 erfaring, fører til en retlig vildfarelse, nemlig at han
 tillægges kvalifikationer, der opfylder kravene i stillings-
 opslaget. Følgelig har Retten tilsidesat de virkninger, der Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts
 er knyttet til et stillingsopslag. 2001 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 — Urigtig anvendelse af begrebet magtfordrejning. Marie Wolfcarius og Maria Patakia, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste.
 — Tilsidesættelse af vedtægtens artikel 7 og 27 og af
 forbuddet mod forskelsbehandling: Da L.V. ikke er en
 kvalificeret ansøger, kunne han under alle omstændighe- Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 der ikke sammenlignes med andre ansøgere, som var det.
 — Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik, — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine
 tilsidesættelse af begrundelsespligten. forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden
 for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og
 administrative bestemmelser for at efterkomme Rådets
 direktiv 98/76/EF af 1. oktober 1998 om ændring af
 direktiv 96/26/EF om adgang til erhvervet godstransport
 ad landevej og erhvervet personbefordring ad landevej
 samt om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certi-
 fikater og andre kvalifikationsbeviser, som skal lette den
 faktiske udøvelse af etableringsfrihed for de pågældende
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- udøvere af transportvirksomhed inden for indenlandsk
 se afsagt den 12. marts 2001 af Unabhängiger Verwal- og international transport (1).
 tungssenat Salzburg i sagen Karl Friedrich Stobl mod
 Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg og Grund-
 verkehrsbeauftragter der Landes Salzburg — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 (Sag C-123/01)
 (2001/C 150/28)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved kendelse afsagt den 12. marts 2001, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 19. marts 2001, har Unabhängiger
 Verwaltungssenat Salzburg i sagen Karl Friedrich Strobl mod Den bindende karakter af bestemmelserne i artikel 249, stk. 3,
 Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg og Grundver- EF og artikel 10 EF indebærer, at medlemsstaterne har pligt til
 kehrsbeauftragter der Landes Salzburg forelagt De Europæiske at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på at
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse gennemføre direktiver i national ret inden udløbet af den
 af følgende spørgsmål: herfor fastsatte frist og straks underrette Kommissionen om de
 trufne foranstaltninger. Denne frist er udløbet den 1. oktober
 1999, uden at Den Hellenske Republik har underrettet Kom-
 Skal bestemmelserne i EF-traktatens artikel 56 ff. fortolkes missionen om bestemmelser, hvorved det omhandlede direktiv
 således, at de er til hinder for anvendelse af §§ 12, 36 og 43 i er gennemført i national ret.
 Salzburger Grundverkehrsgesetz af 1997 (LGBl. nr. 11/1999)
 i henhold til hvilke enhver, der


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/38
 Sag anlagt den 24. marts 2005 af Lootus Teine Osaühing mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-127/05)
 (2005/C 115/67)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 24. marts 2005 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Lootus Teine Osaühing, Tartu (Estland), ved lawyers T. Sild og K. Martin.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 annullation af bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 2269/2004 af 20. december 2004 om ændring af forordning (EF) nr. 2340/2002 og (EF) nr. 2347/2002 for så vidt angår fiskerimuligheder for dybhavsarter for de nye medlemsstater, der tiltrådte i 2004 (1), hvad angår fiskerimuligheder tildelt Estland,
 —
 annullation af del 2 af bilaget til Rådets forordning (EF) nr. 2270/2004 (2) af 22. december 2004 om fastsættelse af fiskerimulighederne for EF-fiskerfartøjer for visse dybhavsbestande for 2005 og 2006, hvad angår fiskerimuligheder tildelt Estland,
 —
 sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren er et estisk fiskeriselskab, der driver dybhavsfiskeri i området henhørende under konventionen vedrørende det nordøstlige Atlanterhav. Estland var kontraherende part i denne konvention forud for sin tiltrædelse af Den Europæiske Union. Artikel 6, stk. 9, i akten vedrørende Estlands og andre nye medlemsstaters tiltrædelse af Den Europæiske Union (3) bestemmer, at fra tiltrædelsesdatoen forvaltes fiskeriaftaler, som de nye medlemsstater har indgået, af Fællesskabet, og at de rettigheder og forpligtelser, der for de nye medlemsstater følger af disse aftaler, ikke berøres i den periode, hvor bestemmelserne i disse aftaler opretholdes midlertidigt. Det er i denne forbindelse, at den anfægtede foranstaltning, hvorved Estland blev tildelt fiskerimuligheder, målt i tons af tilladte fangster af visse bestande for 2004, 2005 og 2006, blev udstedt.
 Ifølge sagsøgeren udgør de tildelte kvoter kun en del af, hvad Estland lovligt fangede før tiltrædelsen. Sagsøgeren har på dette grundlag gjort gældende, at den anfægtede foranstaltning er i strid med tiltrædelsesaktens artikel 6, stk. 9, og proportionalitetsprincippet, og derfor skal annulleres.
 (1) EUT L 396 af 31.12.2004, s. 1.
 (2) EUT L 396 af 31.12.2004, s. 4.
 (3) EUT L 236 af 23.9.2003.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/10
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 7. maj 2009 — College van burgemeester en wethouders van Rotterdam mod M.E.E. Rijkeboer (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)
 (Sag C-553/07) (1)
 (Beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger - direktiv 95/46/EF - beskyttelse af privatlivets fred - slettelse af oplysninger - adgang til oplysninger og information om, hvem der modtager oplysningerne - frist for udøvelse af adgangen hertil)
 2009/C 153/19
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: College van burgemeester en wethouders van Rotterdam
 Sagsøgt: M.E.E. Rijkeboer
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 6, stk. 1, litra e), og artikel 12, litra a), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 281, s. 31) — national lovgivning, der begrænser adgangen til indsigt i oplysninger til ét år forud for indgivelsen af anmodningen — proportionalitetsprincippet
 Konklusion
 1)
 Ifølge artikel 12, litra a), i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger er medlemsstaterne forpligtet til at fastsætte bestemmelser om retten til at modtage information vedrørende modtagerne eller kategorierne af modtagere af oplysninger og om indholdet af den videregivne information ikke blot hvad angår nutiden, men også hvad angår fortiden. Det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte en frist for opbevaringen af denne information og om en tilsvarende adgang hertil, som udgør en rimelig afvejning mellem, på den ene side, hensynet til den registreredes interesse i beskyttelse af hans privatliv bl.a. i kraft af de aktionsmuligheder og retsmidler, som er fastsat i direktiv 95/46, og, på den anden side, hensynet til den byrde, som forpligtelsen til at opbevare denne information udgør for den registeransvarlige.
 2)
 En lovgivning, som begrænser perioden for opbevaring af information om modtagerne eller kategorierne af modtagere af oplysninger og indholdet af de videregivne oplysninger til et år og begrænser adgangen til denne information til samme periode, selv om basisoplysningerne opbevares i meget længere tid, udgør ikke en rimelig afvejning af de pågældende interesser og forpligtelser, medmindre det godtgøres, at en længere opbevaring af denne information vil udgøre en uforholdsmæssig stor byrde for den registeransvarlige. Det tilkommer den nationale ret at foretage de nødvendige efterprøvelser.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Audiencia nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Spanien) den 15. maj 2006 — Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia mod Administración del Estado (Ministerio de Educación y Ciencia)
 (Sag C-220/06)
 (2006/C 178/34)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia.
 Sagsøgt: Administración del Estado (Ministerio de Educación y Ciencia).
 Præjudicielle spørgsmål
 Skal artikel 43 EF og 49 EF sammenholdt med artikel 86 EF i deres anvendelse inden for rammerne af liberaliseringen af posttjenesterne i henhold til direktiv 1997/67/EF (1) og 2002/39/EF (2) og inden for rammerne af de hovedprincipper for indgåelse af offentlige kontrakter, der er opstillet i »ad hoc«-direktiverne, fortolkes således, at de er til hinder for en aftale, der omfatter ydelse af posttjenester — såvel forbeholdte tjenester som ikke forbeholdte, og dermed liberaliserede tjenester — og som er indgået mellem et statsligt selskab med fuldt ud offentlig kapital, som desuden er den virksomhed, der er bemyndiget til levering af den befordringspligtige posttjeneste, og et organ under centraladministrationen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15.12.1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, EFT 1998 L 15, s. 14.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/39/EF af 10.6.2002 om ændring af direktiv 97/67/EF for så vidt angår yderligere åbning af Fællesskabets marked for posttjenester, EFT L 176, s. 21.