text:
EF, er af betydning, spørges: Skal det såkaldte
 Upper-Safe-Level lægges til grund, eller skal b) som følge af manglende tilladelse til markedsfø-
 niveauet sænkes, f.eks. fordi de pågældende ring som lægemiddel?
 stoffer allerede optages gennem næringen, og/
 eller fordi der — i hvert fald ved længere tids VII. Såfremt EF-Domstolen ikke selv besvarer de under
 optagelse — kan være behov for at tage punkt A anførte spørgsmål, kan den nationale ret da
 hensyn til forskellige forbrugergrupper og deres forelægge spørgsmål om klassificering af produkter
 varierende grad af følsomhed? Hvorledes skal eller naturvidenskabelige eller metodiske spørgsmål
 man definere begrebet »befolknings-reference- for Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet, og
 mængde«, som det fremgår af kosttilskudsdirek- i hvilket omfang er dennes afgørelser i givet fald
 tiet? bindende for den nationale ret?
 b) Er en — individuel — fastsættelse af et Upper-
 Safe-Level, og i givet fald domstolenes —
 individuelle — sænkning af niveauet, hvorved
 der efter national ret alene kan foretages en
 begrænset efterprøvelse af de fagmyndigheder- Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 nes skønsmargin, i strid med fællesskabsretten? se afsagt den 8. juli 2003 af Oberverwaltungsgericht für
 das Land Nordrhein-Westfalen i sagen Orthica BV mod
 V. a) Er det af betydning for muligheden for at kunne Forbundsrepublikken Tyskland ved Forbundsministeriet
 markedsføre et produkt som levnedsmiddel for Forbrugerbeskyttelse, Ernæring og Landbrug, interve-
 i Tyskland, der lovligt er markedsført som nient: Det offentliges repræsentant ved Oberverwaltungs-
 levnedsmiddel i mindst én anden medlemsstat, gericht i delstaten Nordrhein-Westfalen
 at der »ikke er et ernæringsmæssigt behov« for
 dette produkt i Tyskland? (Sag C-318/03)
 b) I bekræftende fald: Er det skøn, som tilkommer (2003/C 275/44)
 myndigheden i henhold til national ret, og som
 alene er undergivet en begrænset efterprøvelse
 ved domstolene, i overensstemmelse med fæl-
 lesskabsretten? Ved kendelse afsagt den 8. juli 2003, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 24. juli 2003, har Oberverwaltungsgericht
 für das Land Nordrhein-Westfalen i sagen Orthica BV mod
 VI. Såfremt EF-Domstolen besvarer spørgsmålene under Forbundsrepublikken Tyskland ved Forbundsministeriet for
 punkt III om van Bennekom-dommen bekræftende, Forbrugerbeskyttelse, Ernæring og Landbrug, intervenient:
 og der her i sagen ikke foreligger uforenelighed Det offentliges repræsentant ved Oberverwaltungsgericht i
 med kravene til beskyttelsen af sundheden, spørges: delstaten Nordrhein-Westfalen, forelagt De Europæiske Fælles-
 Hvorledes kan kravet på meddelelse af en markeds- skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 føringstilladelse gennemtvinges? Kan den generelle følgende spørgsmål:


text:
19.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/13
 Rettens dom af 8. september 2015 — Amitié mod Kommissionen
 (Sag T-234/12) (1)
 ((Voldgiftsbestemmelse - støtte - finansiel støtte - suspendering af betaling - anmodning om godtgørelse af anmeldte udgifter - erstatning - morarenter - debetnota - erstatningsansvar inden for kontrakt - modkrav))
 (2015/C 346/15)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Amitié Srl (Bologna, Italien) (ved advokaterne D. Bogaert, M. Picat og C. Siciliano)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Moro og S. Delaude, som befuldmægtigede, først bistået af advokaterne R. Van der Hout og A. Krämer, derefter af advokaterne R. Van der Hout og A. Köhler)
 Sagens genstand
 Søgsmål i henhold til artikel 272 TEUF og artikel 340, stk. 1, TEUF med påstand om at det for det første fastslås, at de beløb, der er blevet udbetalt til sagsøgeren i henhold til en tilskudsaftale og to aftaler om finansiel støtte indgået mellem sagsøgeren og Fællesskabet, repræsenteret ved Kommissionen, samt den økonomiske straf og de morarenter, som Kommissionen har anmodet sagsøgeren om at tilbagebetale eller betale, henset til de endelige konklusioner på en finansiel revision, ikke er skyldige eller i det mindske ikke fuldt ud er skyldige, og endvidere at der er indtrådt forældelse af Kommissionens ret til at overføre de endelige revisionskonklusioner til en anden tilskudsaftale, og endeligt at Kommissionen har pådraget Unionen ansvar inden for kontrakt, idet den henset til de foreløbige konklusioner på den finansielle revision suspenderede betalingen af skyldige beløb til sagsøgeren til gennemførelse af to andre tilskudsaftaler, og for det andet at Kommissionen tilpligtes at udbetale sagsøgeren dels de beløb, der stadig er skyldige i henhold til de tilskudsaftaler, hvis gennemførelse er blevet suspenderet, og i henhold til en anden aftale om finansiel støtte, med tillæg af morarenter, dels erstatning med henblik på at godtgøre det tab, sagsøgeren har lidt på grund af Kommissionens misbrug af de rettigheder, den har i henhold til de tilskudsaftaler eller aftaler om finansiel støtte, som blev underkastet finansiel revision, og de tilskudsaftaler, hvis gennemførelse blev suspenderet efter denne revision.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Amitiés Srl’s påstande om, at Europa-Kommissionens afkald på at anfægte de beløb, der skyldtes sagsøgeren til gennemførelse af tilskudsaftalerne med reference ECP-2007-DILI-517005, vedrørende projektet Athena (Access to cultural heritage networks across Europe) og ECP-2008-DILI-538025, vedrørende projektet Judaica Europeana (Jewish urban digital European integrated cultural archive), tages til efterretning.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Amitié betaler for det første Kommissionen et beløb på 50 458,23 EUR med tillæg af morarenter med en sats på 4,5 % pro anno at regne fra den 6. april 2012 og indtil fuld betaling af dette beløb. For det andet betaler Amitié Kommissionen et beløb på 261 947,36 EUR med tillæg af morarenter med en sats på 4,25 % pro anno at regne fra den 28. december 2012 og indtil fuld betaling af dette beløb. For det tredje betaler Amitié Kommissionen et beløb på 358 712,35 EUR med tillæg af morarenter med en sats på 4,5 % pro anno at regne fra

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
den 8. maj 2012 og indtil fuld betaling af dette beløb. For det fjerde betaler Amitié Kommissionen et beløb på 5 045,82 EUR med tillæg af morarenter med en sats på 4,5 % pro anno at regne fra den 23. juni 2012 og indtil fuld betaling af dette beløb.
 4)
 Amitié bærer sine egne omkostninger og betaler fire femtedele af Kommissionens omkostninger.
 5)
 Kommissionen bærer en femtedel af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 243 af 11.8.2012.


text:
7.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/34
 Sag anlagt den 8. maj 2007 — KONE m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-151/07)
 (2007/C 155/62)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: KONE Corp. (Helsinki, Finland), KONE GmbH (Hannover, Tyskland) og KONE BV (Haag, Nederlandene) (ved solicitor T. Vinje, lawyers D. Paemen, J. Schindler og B. Nijs, samt J. Flynn, QC, og barrister D. Scannell)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Beslutningens artikel 2, stk. 2, annulleres, for så vidt som KONE Corporation og KONE GmbH herved er pålagt en bøde, og selskabernes bøde ophæves, eller de pålægges en lavere bøde end den i Kommissionens beslutning fastsatte.
 —
 Artikel 2, stk. 4, i Kommissionens beslutning annulleres, for så vidt som KONE Corporation og KONE BV herved er pålagt en bøde, og de pålægges en lavere bøde end den i Kommissionens beslutning fastsatte.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgerne har i henhold til artikel 230 EF nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2007) 512 endelig udg. af 21. februar 2007 (sag COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators), hvorved sagsøgerne sammen med andre virksomheder blev fundet ansvarlige for at have deltaget i fire enkeltstående, sammenhængende og fortsatte overtrædelser af artikel 81, stk. 1, EF ved opdeling af markeder gennem aftaler eller samordning om udbud og salgsaftaler, installation, vedligeholdelse og modernisering af elevatorer og rulletrapper.
 Sagsøgerne, KONE Corporation og dets datterselskaber, KONE GmbH og KONE BV, har udelukkende anfægtet beslutningen for så vidt som KONE som helhed er pålagt en bøde for dets deltagelse i overtrædelser i Tyskland og Nederlandene.
 Hvad angår overtrædelserne i Tyskland, har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig fastsættelse af bøden. For det første har sagsøgerne særligt gjort gældende, at Kommissionen anvendte samarbejdsmeddelelsen af 2002 (1) urigtigt, idet den (i) burde have indrømmet KONE en fritagelse i henhold til meddelelsens punkt 8, litra b), og punkt 8, litra a), eller (ii) burde have nedsat sagsøgernes bøder i henhold til nævnte meddelelses punkt 23, sidste afsnit.
 For det andet har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig anvendelse af retningslinjerne af 1998 for beregningen af bøder i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 og artikel 65, stk. 5, i EKSF-traktaten (2) (herefter »1998-retningslinjerne for bødeberegning«), idet den (i) ved bødeberegningen angiveligt ikke tog hensyn til de berørte markeders størrelse, og idet den (ii) ikke anerkendte sagsøgernes manglende anfægtelse af de faktiske forhold, hvilket fremgår af, at Kommissionen blot indrømmede en nedsættelse på 1 % for disse oplysninger.
 Sagsøgerne har for det tredje gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat grundlæggende fællesskabsretlige principper, idet (i) den så bort fra princippet om beskyttelse af den berettigede forventning ved ikke rettidigt at oplyse, at fritagelsen ikke kunne opnås, (ii) den så bort fra ligebehandlingsprincippet, idet fritagelsesansøgere, der befandt sig i ensartede situationer, blev behandlet forskelligt, (iii) den så bort fra sagsøgernes ret til kontradiktion ved at nægte dem aktindsigt.
 Hvad angår den i Nederlandene foretagne tilsidesættelse,


text:
har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen handlede urigtigt ved at nægte dem bødenedsættelse og ved at fastsætte bøden til 79 750 000 EUR. Sagsøgerne har for det første særligt anført, at Kommissionen foretog en urigtig anvendelse af samarbejdsmeddelelsen af 2002, idet den ikke nedsatte sagsøgernes bøde som følge af, at sagsøgerne fremlagde oplysninger og samarbejdede under den indledende procedure. Sagsøgerne har for det andet gjort gældende, at Kommissionen tilsidesatte princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og ligebehandlingsprincippet. Endelig har sagsøgerne anført, at Kommissionen har foretaget en urigtig anvendelse af 1998-retningslinjerne for bødeberegning både ved ikke at tage hensyn til de formildende omstændigheder, der var til fordel for sagsøgerne, og ved ikke at tage passende hensyn til, at sagsøgerne ikke bestred de faktiske omstændigheder.
 (1) Kommissionens meddelelse om bødefritagelse eller bødenedsættelse i kartelsager (EFT 2002 C 45, s. 3).
 (2) EFT 1998 C 9, s. 3.


text:
28.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/11
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 19. april 2007 — De Landtsheer Emmanuel SA mod Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-381/05) (1)
 (Direktiv 84/450/EØF og 97/55/EF - sammenlignende reklame - identifikation af en konkurrent eller af varer eller tjenesteydelser, som udbydes af en konkurrent - varer eller tjenesteydelser, der opfylder samme behov eller har samme formål - henvisning til oprindelsesbetegnelser)
 (2007/C 96/17)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: De Landtsheer Emmanuel SA
 Sagsøgte: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d'appel de Bruxelles — fortolkning af artikel 2, nr. 2a, og artikel 3a, litra b), i Rådets direktiv 84/450/EØF af 10.9.1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame (EFT L 250, s. 17), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/55/EF af 6. oktober 1997 om ændring af direktiv 84/450/EØF om vildledende reklame for at medtage sammenlignende reklame (EFT L 290, s. 18) — sammenlignende reklame — identificering af en konkurrent eller af varer eller tjenesteydelser, som udbydes af en konkurrent — brug af udtryk i reklame for en øl, der henviser til kendetegnene ved mousserende vin, nærmere bestemt fra Champagne-regionen
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, nr. 2a, i Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om vildledende reklame og sammenlignende reklame, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/55/EF af 6. oktober 1997 skal fortolkes således, at en henvisning i en reklame til en varetype og ikke til en bestemt virksomhed eller et bestemt produkt, kan betragtes som sammenlignende reklame, når det er muligt at identificere denne virksomhed eller de varer, den udbyder, som værende konkret omhandlet af reklamen. Den omstændighed, at flere af annoncørens konkurrenter eller af de varer eller tjenesteydelser, som de udbyder, kan identificeres som værende konkret omhandlet af reklamen, er uden betydning for, at den kan betragtes som sammenlignende reklame.
 2)
 Det kan ikke fastslås, at der findes et konkurrenceforhold mellem annoncøren og den virksomhed, som er identificeret i reklamen, uafhængigt af de varer eller tjenesteydelser, som denne virksomhed tilbyder.
 Med henblik på at fastslå, at der består et konkurrenceforhold mellem annoncøren og den virksomhed, der identificeres i reklamen, skal der tages hensyn til følgende:
 —
 markedets aktuelle tilstand og forbrugsvanerne samt mulighederne for, at disse vaner udvikler sig
 —
 den del af Fællesskabets område, hvor reklamerne spredes, uden herved at udelukke de virkninger, som den udvikling i forbrugsvanerne, der er konstateret i andre medlemsstater, i givet fald kan have på det omhandlede nationale marked, og
 —
 de særlige kendetegn ved den vare, som annoncøren ønsker at markedsføre, og det billede, han ønsker at give varen.
 De kriterier, der gør det muligt at fastslå, at der er et konkurrenceforhold i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2, nr. 2a, i direktiv 84/450, som ændret ved direktiv 97/55,


text:
og kriterierne, der skal anvendes ved undersøgelsen af, om sammenligningen opfylder den i dette direktivs artikel 3a, stk. 1, litra b), opstillede betingelse, er ikke identiske
 3)
 En reklame, som henviser til en varetype uden dog at identificere en konkurrent eller de varer, som udbydes af denne, er ikke ulovlig i henhold til artikel 3a, stk. 1, i direktiv 84/450, som ændret ved direktiv 97/55. Betingelserne for en sådan reklames lovlighed skal vurderes i lyset af andre bestemmelser i national ret eller i givet fald i fællesskabsretten, uanset om dette måtte føre til en ringere beskyttelse af forbrugerne eller af de konkurrerende virksomheder.
 4)
 Artikel 3a, stk. 1, litra f), i direktiv 84/450, som ændret ved direktiv 97/55, skal fortolkes således, at ikke enhver sammenligning, der for så vidt angår varer, der ikke har en oprindelsesbetegnelse, henviser til varer, der har en oprindelsesbetegnelse, er ulovlig.
 (1) EUT C 10 af 14.1.2006.


text:
13.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 211/55
 Sag anlagt den 4. april 2016 — Dröge m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-142/16)
 (2016/C 211/69)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Katharina Dröge (Berlin, Tyskland), Britta Haßelmann (Berlin) og Anton Hofreiter (Berlin) (ved Professor W. Cremer)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Den af sagsøgeren ikke-offentliggjorte og mundtlige viljeserklæring — der er rettet mod indgåelsen af en aftale, som er bindende for aftaleparterne Den Europæiske Union og Amerikas Forenede Stater — om fremgangsmåden for adgangen til dokumenter om forhandlingerne om et transatlantisk handels- og investeringspartnerskab (de såkaldte TTIP-dokumenter) annulleres, subsidiært erklæres for uforenelig med EU-retten, idet det i henhold til denne viljeserklæring uden undtagelse efterfølgende forbydes, at medlemmerne af medlemsstaternes parlamenter ledsages af (sikkerhedsgodkendte) medarbejdere, herunder medarbejdere i politiske grupper, ved indsigten i dokumenterne i hertil indrettede TTIP-læsesale (jf. adgangsordningen, bilag III til Rådsdokument nr. 14029/15).
 —
 Kommissionens forudgående og ikke-offentliggjorte (mundtlige) afgørelse, der er rettet mod ovennævnte viljeserklæring om godkendelse af aftalen (herefter »godkendelsesafgørelsen«), annulleres, idet det i henhold til denne afgørelse uden undtagelse efterfølgende forbydes, at medlemmerne af medlemsstaternes parlamenter ledsages af (sikkerhedsgodkendte) medarbejdere, herunder medarbejdere i politiske grupper, ved indsigten i dokumenterne i hertil indrettede TTIP-læsesale.
 —
 Kommissionens (mundtlige) afgørelse, forbundet med indgåelsen af en aftale eller en ikke-bindende politisk forståelse med Amerikas Forenede Stater om en TTIP-adgangsordning, og hvori det fastsættes, at denne ordning er EU-retligt bindende, annulleres, idet det i henhold til denne afgørelse uden undtagelse efterfølgende forbydes, at medlemmerne af medlemsstaternes parlamenter ledsages af (sikkerhedsgodkendte) medarbejdere, herunder medarbejdere i politiske grupper, ved indsigten i dokumenterne i hertil indrettede TTIP-læsesale.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 10, stk. 3, andet punktum, TEU, sammenholdt med artikel 1, stk. 2, TEU.
 Sagsøgerne har anført, at artikel 10, stk. 3, andet punktum, TEU indførte et objektivt og retligt krav, der er bindende for Unionen og dens organer, og hvorefter deres afgørelser skal træffes så åbent som muligt. Dette optimeringskrav, der er styrket i artikel 1, stk. 2, TEU, og som er rettet mod den størst mulige gennemsigtighed i forbindelse Unionens handlinger, kan ganske vist fraviges, i det omfang der i det konkrete tilfælde kan anføres en begrundelse i form af et legitimt mål i EU-retten, og begrænsningen i forbindelse med opnåelsen af dette mål er egnet, nødvendig og forholdsmæssig. Med hensyn til den omstændighed, at de nationale parlamentsmedlemmer nægtes muligheden for at kunne ledsages af sikkerhedsgodkendte medarbejdere i politiske grupper ved adgangen til TTIP-dokumenterne, ses sådanne grunde imidlertid ikke at foreligge.
 Desuden kan der heller ikke anføres en begrundelse for, at EU-borgere ikke har adgang til TTIP-dokumenterne, således som disse er fremlagt i læsesalene.
 Endvidere foreligger der en tilsidesættelse af artikel 10, stk. 3, andet punktum, TEU allerede af den grund, at Kommissionens TTIP-forhandlingsmandat omfatter genstande, som henhører under medlemsstaternes kompetence.
 2.
 Andet anbringende om, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 15, stk. 1, TEUF, sammenholdt med


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/24
 Rettens kendelse af 23. september 2011 — Bro Grébé mod Rådet
 (Sag T-194/11) (1)
 (Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire - annullationssøgsmål - sagsøgerens passivitet - ufornødent at træffe afgørelse)
 2011/C 340/50
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Geneviève Bro Grébé (Abidjan, Côte d'Ivoire) (ved advokat J.C. Tchikaya)
 Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union (ved B. Driessen og M. Chavrier, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af Rådets afgørelse 2011/18/FUSP af 14. januar 2011 om ændring af Rådets afgørelse 2010/656/FUSP om forlængelse af de restriktive foranstaltninger over for Côte d’Ivoire (EUT L 11, s. 36), dels af Rådets forordning (EU) nr. 25/2011 af 14. januar 2011 om ændring af forordning (EF) nr. 560/2005 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder på baggrund af situationen i Côte d’Ivoire (EUT L 11, s. 1), for så vidt som de vedrører sagsøgeren.
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Geneviève Bro Grébé betaler sagens omkostninger.
 3)
 Det er ufornødent at tage stilling til Europa-Kommissionens og Republikken Côte d'Ivoires begæringer om intervention.
 (1) EUT C 152 af 21.5.2011.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) den 30. oktober 2013 — Finanzamt Dortmund-Unna mod Josef Grünewald
 (Sag C-559/13)
 2014/C 45/31
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt Dortmund-Unna
 Sagsøgt: Josef Grünewald
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 63 i traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde til hinder for en ordning i en medlemsstat, i henhold til hvilken private forsørgelsesydelser, der betales af ikke-hjemmehørende skattepligtige personer, og som har forbindelse til en overførsel af udbyttegivende indenlandsk formue gennem et såkaldt arveforskud, ikke er fradragsberettigede, mens tilsvarende betalinger er fradragsberettigede for fuldt skattepligtige, idet fradraget dog medfører en tilsvarende skattepligt for (fuldt skattepligtige) modtagere af ydelsen?


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Nederlandene) den 28. oktober 2013 — Z. Zh mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie og Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mod I. O.
 (Sag C-554/13)
 2014/C 9/31
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Z. Zh
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 &
 Sagsøger: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Sagsøgt: I. O.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Udgør en tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, en risiko for den offentlige orden som omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98, herefter »tilbagesendelsesdirektivet«), allerede fordi han er under mistanke for at have begået en handling, der efter national ret er en strafbar retskrænkelse, eller må det hertil også kræves, at han er blevet domfældt for denne handling, og, hvis dette er tilfældet, at denne dom er blevet retskraftig?
 2)
 Ved bedømmelsen af, om en tredjelandsstatsborger, der opholder sig ulovligt på en medlemsstats område, udgør en risiko for den offentlige orden som omhandlet i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 4, spiller ud over en mistanke eller domfældelse også andre faktiske forhold eller omstændigheder i det konkrete tilfælde en rolle, såsom grovheden og arten af den efter national ret strafbare handling, tidsforløbet og den pågældendes hensigt?
 3)
 Spiller de faktiske forhold og omstændigheder, der i konkrete tilfælde er relevante for den i spørgsmål 2 nævnte bedømmelse, også en rolle for den i tilbagesendelsesdirektivets artikel 7, stk. 4, hjemlede mulighed for i de tilfælde, hvor den pågældende udgør en risiko for den offentlige orden som omhandlet i dette stk. 4, at kunne vælge mellem at undlade at indrømme en frist for frivillig udrejse eller at fastsætte en frist for frivillig udrejse, der er kortere end syv dage?


text:
4.9.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 293/6
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 13. juli 2017 — Radosław Szoja mod Sociálna poisťovňa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Najvyšší súd Slovenskej republiky — Slovakiet)
 (Sag C-89/16) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - anvendelse af sociale sikringsordninger - vandrende arbejdstagere - person, der udøver lønnet beskæftigelse og selvstændig virksomhed i to forskellige medlemsstater - fastsættelse af den lovgivning, der finder anvendelse - forordning (EF) nr. 883/2004 - artikel 13, stk. 3 - forordning (EF) nr. 987/2009 - artikel 14, stk. 5b - artikel 16 - virkninger af afgørelser fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger - afvisning))
 (2017/C 293/07)
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Radosław Szoja
 Sagsøgt: Sociálna poisťovňa
 Procesdeltager: WEBUNG, s.r.o.
 Konklusion
 Artikel 13, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 af 29. april 2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 465/2012 af 22. maj 2012, skal fortolkes således, at der — med henblik på fastlæggelsen af, hvilken national lovgivning der finder anvendelse i henhold til denne bestemmelse på en person såsom sagsøgeren i hovedsagen, som normalt udøver lønnet beskæftigelse og selvstændig virksomhed i forskellige medlemsstater — skal tages hensyn til de krav, der er fastsat i artikel 14, stk. 5b, og artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 af 16. september 2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004, som ændret ved forordning nr. 465/2012.
 (1) EUT C 175 af 17.5.2016.


text:
C 163/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 7. april 2000 af Employment Appeal Tribu-
 nal, Det Forenede Kongerige, i sagen J. R. Bowden,
 J. L. Chapman og J. J. Doyle mod Tuffnells Parcels Express
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de Ltd
 i sag C-105/00 (2) anførte; gennemførelsesfristen udløb den
 13. oktober 1998. (Sag C-133/00)
 (2000/C 163/37)
 (1) EFT L 328 af 28.11.1997, s. 1.
 (2) Se s. 10 i dette Tidende.
 Ved kendelse afsagt den 7. april 2000, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 10. april 2000, har Employment Appeal
 Tribunal, Det Forenede Kongerige, i sagen J. R. Bowden,
 J. L. Chapman og J. J. Doyle mod Tuffnells Parcels Express Ltd
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. I betragtning af, at ansvarlige organer har den begrundede
 opfattelse, at en ændring er påkrævet, såfremt en lovbe-
 stemmelse skal have en bestemt virkning, og at denne
 opfattelse sandsynligvis kun kan forenes med den antagel-
 se, at bestemmelsen, før den ændres, ikke har denne
 virkning, samt i betragtning af de synspunkter, der tidligere
 er givet udtryk for af Det Økonomiske og Sociale Udvalg,
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved beslut- Europa-Parlamentet, Kommissionen og i Rådets dokument,
 ning truffet den 28. marts 2000 af Länsrätten i Norrbot- der fastlægger en fælles holdning, vedrørende undtagelser-
 tens län i sagen Ingemar Nilsson mod Länsstyrelsen i ne fra artikel 1, stk. 3, i direktiv 93/104/EØF (1), og hvoraf
 Norrbottens län det fremgår, at alle, der arbejder inden for vejtransportsek-
 toren, endnu er undtaget fra direktivet, men at en sådan
 undtagelse har været og er helt ubegrundet, spørges,
 hvorvidt det — om overhovedet muligt — under henvis-
 (Sag C-131/00) ning til sådanne dokumenter, som ikke er lovgivning, kan
 antages, enten at
 (a) artikel 1, stk. 3, efter ordene stadig skal fortolkes
 (2000/C 163/36)
 således, at alle sådanne personer er udelukket, eller
 (b) at en sådan fortolkning ikke ville være en retfærdig og
 Ved beslutning af 28. marts 2000, indgået til Domstolens formålsbestemt fortolkning af artiklen?
 Justitskontor den 6. april 2000, har Länsrätten i Norrbottens
 län i sagen Ingemar Nilsson mod Länsstyrelsen i Norrbottens 2. Uanset besvarelsen af spørgsmål 1 spørges: Såfremt retten,
 når den varetager den opgave at fortolke sin nationale
 län forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod-
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: lovgivning i lyset af direktivets ordlyd og formål, skal
 anvende en regel, der efter rettens opfattelse giver udtryk
 for et generelt formål (»enhver arbejdstager i Det Europæi-
 ske Fællesskab har ... ret til ... årlig ferie med Iøn«), men
 Under henvisning til indholdet af artikel 5 i Rådets forordning også en forskrift, der ikke er mindre fremtrædende placeret
 i den samme bestemmelse (»finder anvendelse på alle
 (EØF) nr. 3508/92 (1) anmodes Domstolen om en præjudiciel
 afgørelse vedrørende spørgsmålet, om denne artikel skal forstås former for ... aktiviteter ... med undtagelse af vejtransport«),
 således, at en landbruger ikke har


text:
ret til støtte, såfremt der ikke som i væsentligt omfang synes at være i modstrid med
 dette generelle formål, kan retten da — i hvert fald under
 er indført nogen oplysninger i hans register (staldjournal) (2).
 de faktiske omstændigheder i den foreliggende sag — med
 føje (og i bekræftende fald på grundlag af hvilke principper)
 anvende sin nationale lovgivning på de faktiske omstæn-
 (1) af 27.11.1992 om et integreret system for forvaltning og kontrol digheder i den sag, der verserer for retten, således at det
 af visse EF-støtteordninger (EFT L 355, s. 1). nævnte generelle formål gennemføres, selv om der efter
 (2) som ført i henhold til artikel 7 i Rådets forordning (EF) nr. 820/97 den klare ordlyd synes at gælde en undtagelse fra dette
 af 21.4.1997 om indførelse af en ordning for identifikation og
 formål under sådanne faktiske omstændigheder?
 registrering af kvæg og om mærkning af oksekød og oksekødspro-
 dukter (EFT L 117, s. 1) samt Statens Jordbruksverks föreskrifter
 (SJVFS 1994:190) om mærkning og registrering af dyr. 3. For at rejse lignende spørgsmål på en mindre abstrakt
 måde spørges, om alle arbejdstagere, der er beskæftiget
 inden for vejtransport i artikel 1, stk. 3’s forstand, nødven-
 digvis er undtaget fra anvendelsesområdet for direktiv
 93/104?


text:
15.8.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 258/11
 DOMSTOLENS DOM traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den
 (Sjette Afdeling) for nñvnte ret verserende sag, Wilhelm Mecklenburg mod
 Kreis Pinneberg Ð Der Landrat, intervenient: Vertreter des
 af 17. juni 1998 öffentlichen Interesses, Kiel, at opnå en prñjudiciel afgù-
 i sag C-68/96, Grundig Italiana SpA mod Ministero delle relse vedrùrende fortolkningen af artikel 2, litra a), og
 Finanze (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tribunal artikel 3, stk. 2, tredje led, i Rådets direktiv 90/313/EéF
 di Trento) (1) af 7. juni 1990 om fri adgang til miljùoplùsninger (EFT
 L 158 af 23.6.1990, s. 56), har Domstolen (Sjette Afde-
 (National afgift på audiovisuelle og fotooptiske produkter ling), sammensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm,
 Ð intern afgift Ð mulig uforenelighed med fñllesskabs- og dommerne R. Schintgen (refererende dommer), G. F.
 retten) Mancini, J. L. Murray og G. Hirsch; generaladvokat: A.
 (98/C 258/19) La Pergola; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr D. Lou-
 terman-Hubeau, den 17. juni 1998 afsagt dom, hvis kon-
 (Processprog: italiensk) klusion lyder således:
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive 1) Artikel 2, litra a), i Rådets direktiv 90/313/EéF af
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) 7. juni 1990 om fri adgang til miljùoplysninger skal
 fortolkes således, at bestemmelsen finder anvendelse
 I sag C-68/96, angående en anmodning, som Tribunale di på en miljùmyndigheds udtalelse i forbindelse med
 Trento (Italien) i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har dennes deltagelse i en procedure for godkendelse af
 indgivet til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende bygge- og anlñgsplaner, hvis udtalelsen kan have ind-
 sag, Grundig Italiana SpA mod Ministero delle Finanze, at flydelse på plangodkendelsesafgùrelsen, for så vidt
 opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen af angår miljùbeskyttelseshensyn.
 EF-traktatens artikel 95, har Domstolen (Sjette Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, H. Ragnemalm, og
 dommerne G. F. Mancini og J. L. Murray (refererende 2) Begrebet indledende undersùgelser i direktivets
 dommer); generaladvokat: C. O. Lenz; justitssekretñr: artikel 3, stk. 2, tredje led, skal fortolkes således, at
 fuldmñgtig L. Hewlett, den 17. juni 1998 afsagt dom, det ikke omfatter en administrativ procedure som den,
 hvis konklusion lyder således: der omhandles i § 7, stk. 1, nr. 2, i Umweltinformati-
 onsgesetz, og som blot forbereder en administrativ for-
 anstaltning, medmindre den går umiddelbart forud for
 EF-traktatens artikel 95 skal fortolkes således, at den er til en retslig procedure eller en procedure af retslig karak-
 hinder for, at en medlemsstat indfùrer og opkrñver en for- ter og gennemfùres, fordi det er nùdvendigt at skaffe
 brugsafgift, når afgiftsgrundlaget og reglerne for afgiftens beviser eller at forberede en sag, fùr den egentlige rets-
 opkrñvning er forskellige for henholdsvis indenlandske forhandling indledes.
 varer og varer indfùrt fra andre medlemsstater.
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996. (1) EFT C 354 af 23.11.1996.
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 17. juni 1998
 af 17. juni 1998
 i sag C-321/96, Wilhelm Mecklenburg mod Kreis Pinne-
 berg Ð Der Landrat, intervenient: Vertreter des öffentli- i sag C-214/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 chen Interesses, Kiel (anmodning om prñjudiciel


text:
afgùrelse skaber mod Den Portugisiske Republik (1)
 fra Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht) (1) (Traktatbrud Ð direktiv 75/440/EéF Ð manglende
 (Miljù Ð adgang til oplysninger Ð direktiv 90/313/EéF gennemfùrelse inden for den fastsatte frist)
 Ð administrativ foranstaltning vedrùrende miljùforvalt-
 (98/C 258/21)
 ning Ð indledende undersùgelser)
 (98/C 258/20)
 (Processprog: portugisisk)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-321/96, angående en anmodning, som Schleswig- I sag C-214/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 Holsteinisches Oberverwaltungsgericht i medfùr af EF- skaber (befuldmñgtiget: Francisco de Sousa Fialho), mod
 ---pagebreak--- C 258/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 Den Portugisiske Republik (befuldmñgtigede: Luís Fernan- direktiv 74/464/EéF (1) af 4. maj 1976 om forurening,
 des og JoaÄo Lopes Fernandes), angående en påstand om, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i
 at det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat Fñllesskabets vandmiljù og EF-traktatens artikel 189,
 sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 189, idet det ikke fuldt ud har gennemfùrt direktivets
 stk. 3, og bestemmelserne i Rådets direktiv 75/440/EéF af artikel 7, stk. 1, 2 og 3.
 16. juni 1975 om kvalitetskrav til overfladevand, som
 anvendes til fremstilling af drikkevand i medlemsstaterne
 (EFT L 194 af 25.7.1975, s. 26), principalt, fordi den ikke
 har udarbejdet en sammenhñngende aktionsplan, der 2. Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens
 omfatter en tidsplan for forbedring af overfladevandets omkostninger.
 kvalitet, og subsidiñrt, fordi den ikke omgående har
 underrettet Kommissionen om disse foranstaltninger, har
 Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, H. Ragnemalm, og dommerne G. F. Mancini, Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 J. L. Murray, G. Hirsch og K. M. Ioannou (refererende
 dommer); generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer;
 justitssekretñr: R. Grass, den 17. juni 1998 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således: Kommissionen er af den opfattelse, at Nederlandene har
 tilsidesat direktiv 74/464/EéF (herefter »direktivet«) ved
 at fastsñtte kvalitetsmålsñtninger for nogle af de i direk-
 tivet nñvnte stoffer.
 1) Den Portugisiske Republik har ved ikke at have udar-
 bejdet en sammenhñngende aktionsplan, som indehol-
 der en tidsplan for forbedringen af kvaliteten af over-
 fladevandet, tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den Ð Kvalitetsmålsñtninger for stofferne på liste II, fùrste
 i henhold til artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 75/440/ led, i bilaget til direktivet: Den omstñndighed, at der
 EéF af 16. juni 1975 om kvalitetskrav til overflade- ikke er fastsat fñllesskabsgrñnsevñrdier for visse stof-
 vand, som anvendes til fremstilling af drikkevand i fer, der indgår i de familier og grupper af stoffer, der
 medlemsstaterne. er opfùrt på liste I i bilaget til direktivet, medfùrer, at
 disse stoffer falder ind under bilagets liste II. Af ordene
 »stoffer, der er opfùrt på liste I, for hvilke . . . grñnse-
 vñrdier ikke er fastlagt« kan det heller ikke udledes,
 2) Den Portugisiske Republik betaler sagens omkostnin- at dette skal ske ved en udtrykkelig meddelelse. Selv
 ger. såfremt den faktiske situation var uklar, for så vidt
 angår Kommissionens og Rådets initiativer med hen-
 (1) EFT C 228


text:
af 26.7.1997. syn til, om der skulle fastsñttes specifikke fñllesskabs-
 grñnsevñrdier, så kan der ikke på nogen måde drages
 den konklusion heraf, at dette fritager medlemsstaten
 for at fastlñgge programmer for disse familier eller
 grupper af stoffer i henhold til direktivets artikel 7,
 stk. 1, 2 og 3.
 Sag anlagt den 17. april 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Kongeriget Nederlandene Fastsñttelse af emissionsnormer på grundlag af de
 bedst gennemfùrlige teknikker opfylder ikke det krav
 (Sag C-152/98) til retssikkerhed, der stilles ved gennemfùrelse af direk-
 tiver.
 (98/C 258/22)
 Ð Kvalitetsmålsñtninger for stofferne på liste II, andet
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 led, i bilaget til direktivet: Nederlandene har undladt
 17. april 1998 anlagt sag mod Kongeriget Nederlandene
 at fastsñtte kvalitetsmålsñtninger for den der nñvnte
 af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 fjerde kategori (organiske siliciumforbindelser . . .) og
 Kommissionens juridiske konsulent H. van Lier, som
 for visse stoffer i den fùrste kategori (titan, bor, uran,
 befuldmñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 tellur og sùlv). Mulige praktiske vanskeligheder ophñ-
 C. Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 ver imidlertid ikke den retlige forpligtelse til gennem-
 Wagnercentret.
 fùrelse, og afgjort ikke, når denne forpligtelse kunne
 opfyldes i andre medlemsstater.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (1) EFT L 129 af 18.5.1976, s. 23.
 1. Det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat
 de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets


text:
20.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 414/11
 MEDDELELSE FRA KOMMISSIONEN
 Statsstøtte — Offentliggørelse af eksisterende statsstøtteforanstaltninger i landbrugssektoren i Kroatien
 2014/C 414/08
 I overensstemmelse med proceduren i bilag IV, punkt 3, litra b), i tiltrædelsestraktaten oplyste Kroatien inden fire måneder efter tiltrædelsen Kommissionen om statsstøtteforanstaltninger, som landet ønsker skal anses for at være eksisterende støtte indtil udgangen af det tredje år efter datoen for tiltrædelsen, jf. artikel 108, stk. 1 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). I henhold til samme artikel bør Kommissionen offentliggøre en liste over sådanne støtteforanstaltninger.
 Hermed offentliggøres listen over eksisterende statsstøtteforanstaltninger i Kroatien på landets officielle sprog.
 Fuldstændige oplysninger om foranstaltningen findes på internetsiden:
 http://ec.europa.eu/agriculture/stateaid/index_en.htm
 Denne offentliggørelse skal under ingen omstændigheder betragtes som en officiel bekræftelse fra Kommissionens side af, at foranstaltningerne opfylder alle øvrige bestemmelser i enten TEUF eller tiltrædelsestraktaten, herunder navnlig at foranstaltningerne blev iværksat af den nye medlemsstat før tiltrædelsesdatoen og stadig gælder efter denne dato.
 1.
 Plaćanja za iznimno osjetljive sektore (mliječne krave, krmače, šećemu repu, maslinovo ulje, duhan).
 2.
 Dodjela prava na godišnju potrošnju plinskog ulja obojanog plavom bojom za namjene u poljoprivredi, ribolovu i akvakulturi.
 3.
 Vijeće za istraživanja u poljoprivredi – sufinanciranje razvojnih i primijenjenih istraživanja u poljoprivredi i ruralnim područjima.
 4.
 Sufinanciranje rada uzgojnih udruženja.
 5.
 Sufinanciranje selekcijskog rada uzgojnih organizacija.
 6.
 Sufinanciranje udruge Sinjska alka.
 7.
 Referentni laboratorij za mlijeko.
 8.
 Katastar pčelinjih paša.
 9.
 Državna ergela Ðakovo i Lipik.
 10.
 Potpora za očuvanje izvornih i zaštićenih vrsta i kultivara poljoprivrednog bilja.
 11.
 Osiguranje od mogućih šteta u proizvodnji u poljoprivredi.
 12.
 Potpora za ekološku poljoprivrednu proizvodnju.
 13.
 Potpora za integriranu poljoprivrednu proizvodnju.
 14.
 Potpora za područja s tezim uvjetima gospodarenja u poljoprivredi.
 15.
 Potpora za organizaciju manifestacija.
 16.
 Potpora za očuvanje izvornih i zaštićenih pasmina domaćih životinja.
 17.
 Program posebnih nadzora štetnih organizama bilja u 2013. godini – 2. dio: Štetni organizmi za koje se poseban nadzor provodi zbog pojave u šumskim sastojinama i na poljoprivrednim kulturama od gospodarskog interesa RH.
 18.
 Projekt tehničke suradnje IAEA, FAO/IAEA TCP RER 5018: Suzbijanje sredozemne voćne muhe (Ceratitis capitata) SIT tehnikom (Sterile Insect Technique) na području doline Neretve za razdoblje 2012./2013.
 19.
 Postojeće državne potpore u poljoprivredi jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave.
 20.
 Jamstveni program »Poljoprivrednici« – Hrvatska agencija za malo gospodarstvo i investicije (HAMAG INVEST).
 21.
 Programi kreditiranja – Hrvatska banka za obnovu i razvoj (HBOR).


text:
14.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/44
 Rettens kendelse af 16. juni 2010 — Biocaps mod Kommissionen
 (Sag T-24/09) (1)
 (Konkurrence - administrativ procedure - beslutning, der pålægger en kontrolundersøgelse - artikel 20, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1/2003 - eksistensen af beslutningens adressat - søgsmål, som er åbenbart retligt ugrundet)
 2010/C 221/73
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Biocaps (Orsay, Frankrig) (ved avocats Y.-R. Guillou, H. Speyart van Woerden og T. Verstraeten)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved A. Bouquet og É. Gippini Fournier, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 6524 af 29. oktober 2008, hvorved den i sag COMP/39510 pålagde Laboratoire Champagnat Desmoulins Philippakis samt alle de enheder, dette direkte eller indirekte kontrollerer, at lade sig underkaste en kontrolundersøgelse i henhold til artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 [EF] og 82 [EF] (EFT 2003 L 1, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes, idet søgsmålet er åbenbart retligt ugrundet.
 2)
 Biocaps bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Europa-Kommissionen har afholdt.
 (1) EUT C 55 af 7.3.2009.


text:
28.8.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 234/57
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 24. februar 2010 — Menghi mod ENISA
 (Sag F-2/09) (1)
 (Personalesag - midlertidigt ansatte - afskedigelse efter udløbet af prøvetiden - psykisk chikane)
 2010/C 234/104
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Riccardo Achille Menghi (Cagliari, Italien) (ved avocat L. Defalque)
 Sagsøgt: Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ved E. Maurage, som befuldmægtiget, bistået af avocat B. Wägenbaur)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at bekræfte sagsøgerens kontrakt efter prøvetidens udløb, samt påstand om erstatning for økonomisk og ikke-økonomisk skade.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ved E. Maurage frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 55 af 7.3.2009, s. 53.


text:
26.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/36
 Sag anlagt den 6. november 2014 — Segimerus mod KHIM — Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
 (Sag T-750/14)
 (2015/C 026/46)
 Stævningen affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Segimerus Ltd (Preston, Det Forenede Kongerige) (ved advokat F. Henkel)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger: Segimerus Ltd
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »ELGO« — registreringsansøgning nr. 1 0 2 92 498
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 22. august 2014 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 473/2014-4)
 Påstande
 —
 Indsigelsesafdelingens afgørelse ophæves og sagen hjemvises til indsigelsesafdelingen.
 —
 Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse og sagen hjemvises til appelkammeret.
 —
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 Tilsidesættelse af artikel 75, andet punktum, i forordning nr. 207/2009.


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse afsagt den 4. juni 2004 af Tribunal de Police de Neufchâteau (Belgien) i sagen Ministère Public mod Henri Léon Schmitz
 (Sag C-291/04)
 (2004/C 217/33)
 Ved afgørelse afsagt den 4. juni 2004, indgået til Domstolens Justitskontor den 9. juli 2004, har Tribunal de Police de Neufchâteau (Belgien) i sagen Ministère Public mod Henri Léon Schmitz forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Er artikel 10 EF, 39 EF, 43 EF og 49 EF til hinder for, at en medlemsstat vedtager en bestemmelse, som pålægger en arbejdstager, der bor på medlemsstatens område, at indregistrere et køretøj i denne medlemsstat, uanset at køretøjet tilhører arbejdstagerens arbejdsgiver, et selskab, der er etableret på en anden medlemsstats område, og som arbejdstageren er knyttet til ved en ansættelseskontrakt, men hvori arbejdstageren samtidig er aktionær, bestyrelsesmedlem eller daglig leder eller varetager en tilsvarende funktion?


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 4. september 2014 — Simon, Evers & Co. GmbH mod Hauptzollamt Hamburg-Hafen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)
 (Sag C-21/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - handelspolitik - antidumpingtold - forordning (EF) nr. 499/2009 - gyldighed - importerede varer med oprindelse i Kina - import af samme varer afsendt fra Thailand - omgåelse - bevis - manglende samarbejdsvilje))
 (2014/C 395/11)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Simon, Evers & Co. GmbH
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Konklusion
 Gennemgangen af den forelæggende rets spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forordning (EF) nr. 499/2009 af 11. juni 2009 om udvidelse af den endelige antidumpingtold på importen af håndbetjente palletrucks og væsentlige dele dertil med oprindelse i Folkerepublikken Kina, som indførtes ved forordning (EF) nr. 1174/2005, til at omfatte importen af samme vare afsendt fra Thailand, uanset om varen er angivet med oprindelse i Thailand eller ej.
 (1) EUT C 114 af 20.4.2013.


text:
Nr. C 40/8 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8 . 2 . 97
 b ) kun de indikationer, for hvilke produkt A har væ 4 ) Gør det nogen forskel for svaret på spørgsmål 2 og/el
 ret godkendt i EU i henhold til gældende fælles ler 3, om de originale eller forenklede ansøgninger om
 skabsbestemmelser i seks eller ti år, eller markedsføringstilladelser blev indgivet før den
 16 . marts 1995, som er den dato, hvor Kommissionens
 c ) kun: forordning ( EF) nr. 541/95 af 10 . marts 1995 om be
 handling af ændringer i betingelserne i markedsførings
 1 ) de indikationer, for hvilke produkt A har været tilladelser, som er udstedt af medlemsstaternes kompe
 godkendt i EU i henhold til gældende fælles tente myndigheder ( 2 ) trådte i kraft ?
 skabsbestemmelser i seks eller ti år, og
 2 ) de indikationer, for hvilke produkt A har været 5 ) Under hensyn til svarene på spørgsmål 1-4 ovenfor
 godkendt i en kortere periode, og for hvilke spørges, om artikel 4, nr. 8 , litra a ), nr. iii ), er ugyldig
 der ikke krævedes en ny ansøgning efter be som stridende mod princippet om beskyttelse af forny
 stemmelserne i bilag II til forordning ( EF) else og/eller forbuddet mod forskelsbehandling og/eller
 nr. 541 /95 , eller ( alt efter omstændighederne ) proportionalitetsprincippet og/eller princippet om be
 en sådan ansøgning ikke ville have været nød skyttelse af ejendomsretten ?
 vendig, hvis den nævnte forordning havde væ
 ret gældende på det tidspunkt, da den omhand (') EFT 1965-1966 , s . 17, berigtiget i EFT nr. L 229 af 15 . 8 .
 lede indikation blev tilføjet som en ændring af 1986 , s . 63 .
 en eksisterende tilladelse, eller ( 2 ) EFT nr. L 55 af 11 . 3 . 1995 , s . 7.
 d ) en anden gruppe indikationer og i så fald hvilken ?
 3 ) Kan produkt B godkendes i henhold til artikel 4, nr. 8 ,
 litra a ), nr. iii ), i direktiv 65/65/EØF ( som ændret ) ved
 rørende : Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken
 delser afsagt den 24 . oktober 1996 af Tribunale di Trento
 i sagerne 1 ) Cotonificio del Trentino SpA mod Ministero
 a ) alle doseringsformer og/eller doser og/eller dose delle finanze ( sag C-371/96 ) og 2 ) Merkur Chemical Sri
 ringsintervaller, med hensyn til hvilke produkt A mod Ministero delle finanze ( sag C-373/96)
 aktuelt er godkendt i den pågældende medlemsstat
 på tidspunktet for ansøgningen vedrørende pro ( Sager C-371/96 og C-373/96 )
 dukt B, eller ( 97/C 40/16 )
 b ) kun de doseringsformer og/eller doseringer og/eller
 doseringsintervaller, med hensyn til hvilke pro Ved kendelser afsagt den 24. oktober 1996, indgået til
 dukt A har været godkendt i EU i henhold til gæl Domstolens Justitskontor henholdsvis den 25 . og 26 . no
 dende fællesskabsbestemmelser i seks eller ti år, el vember 1996, har Tribunale di Trento i sagerne 1 )


text:
Cotoni
 ler ficio del Trentino SpA mod Ministero delle finanze ( sag C
 371 /96 ) og 2 ) Merkur Chemical Sri mod Ministero delle
 c ) kun: finanze ( sag C-373/96 ) forelagt De Europæiske Fællesska
 bers Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af
 1 ) de doseringsformer og/eller doser og/eller dose følgende spørgsmål :
 ringsintervaller, med hensyn til hvilke pro
 dukt A har været godkendt i EU i henhold til Er fællesskabsretten efter EF-Domstolens fortolkning heraf
 gældende fællesskabsbestemmelser i seks eller i dom af 25 . juli 1991 i sag C-208/90 ( J ) ( Emmott mod
 ti år, og Minister for Social Welfare ) til hinder for, at den italienske
 2 ) de doseringsformer og/eller doser og/eller dose stat som sagsøgt i en sag, et selskab har anlagt mod den
 ringsintervaller, med hensyn til hvilke med påstand om tilbagebetaling af beløb, der er betalt
 produkt A har været godkendt i en kortere pe som afgifter, som ifølge artikel 10 i Rådets direktiv 69/
 riode, og med hensyn til hvilke der ikke kræve 335/EØF af 17. juli 1969 (2 ) er forbudt, påberåber sig en
 des en ansøgning om meddelelse af en ny mar frist for fremsættelse af krav om tilbagebetaling, der efter
 kedsføringstilladelse efter bestemmelserne i artikel 13 , stk . 2, i præsidentdekret nr. 641 af 26 . oktober
 bilag II til forordning ( EF ) nr. 541/95 , eller ( alt 1972 begynder at løbe fra dagen for betalingen af de
 efter omstændighederne ) en sådan ansøgning nævnte ikke-skyldige beløb, og ikke fra det tidspunkt, da
 ikke ville have været nødvendig, hvis den den italienske stat med den senere ophævelse af den afgift,
 nævnte forordning havde været gældende på der var omfattet af forbuddet i nævnte artikel 10, fjernede
 den bestemmelse, der ikke var i overensstemmelse med
 det tidspunkt, da den omhandlede doserings nævnte direktiv ?
 form og/eller dosis og/eller doseringsinterval
 blev tilføjet som en ændring af en eksisterende
 tilladelse, eller (•) Sml . 1991 I, s . 4269 .
 ( 2 ) EFT nr. L 249 af 3 . 10 . 1969, s. 25 .
 d ) en anden gruppe doseringsformer og/eller doser og/
 eller doseringsintervaller og i så fald hvilken ?


text:
4.7.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 243/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 14. marts 2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. mod DHL Paket GmbH
 (Sag C-146/16)
 (2016/C 243/16)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.
 Sagsøgt: DHL Paket GmbH
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal oplysningerne om den erhvervsdrivendes fysiske adresse og navn som omhandlet i artikel 7, stk. 4, litra b), i direktiv 2005/29/EF allerede gives i en annonce for konkrete produkter i et trykt medie, også når forbrugerne udelukkende kan købe de annoncerede produkter på et websted, som den annoncerende virksomhed har, og som er angivet i annoncen, og forbrugerne nemt kan finde de i henhold til direktivets artikel 7, stk. 4, påkrævede informationer på eller via dette websted?
 2)
 Er det afgørende for besvarelsen af første spørgsmål, om den virksomhed, som annoncerer i det trykte medie, reklamerer for salg af egne produkter og henviser til sit eget websted for så vidt angår de i henhold til direktivets artikel 7, stk. 4, påkrævede oplysninger, eller om reklamen vedrører produkter, som andre virksomheder sælger på den annoncerende virksomheds internetplatform, og forbrugerne først kan få de i henhold til direktivets artikel 7, stk. 4, omhandlede oplysninger et eller flere trin senere (idet de klikker sig frem), via et link til disse andre virksomheders websteder, der stilles til rådighed på det eneste websted, der angives i reklamen, nemlig internetplatformsudbyderens websted?


text:
4.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 1/3
 bestemmelser, under henvisning til en national, prñklu- 3) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber bñrer
 siv frist, selv hvis den pågñldende medlemsstat endnu sine egne omkostninger.
 ikke har ñndret sine interne bestemmelser for at gùre
 dem forenelige med de fñllesskabsretlige bestemmelser.
 (1) EFT C 351 af 10.12.1994.
 (1) EFT C 269 af 14.9.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 DOMSTOLENS DOM
 af 19. november 1998
 (Sjette Afdeling)
 i sag C-159/96, Den Portugisiske Republik mod Kommis-
 af 19. november 1998
 sionen for De Europñiske Fñllesskaber (1)
 i sag C-284/94, Kongeriget Spanien mod Rådet for Den
 (Handelspolitik Ð kvantitative lofter for indfùrsel af teks-
 Europñiske Union stùttet af Kommissionen for De Euro-
 tilvarer Ð varer med oprindelse i Kina Ð supplerende ind-
 pñiske Fñllesskaber (1)
 fùrsel Ð Kommissionens administrative befùjelser)
 (Annullationssùgsmål Ð fñlles handelspolitik Ð forord-
 (1999/C 1/05)
 ning (EF) nr. 519/94 og (EF) nr. 1921/94 Ð importkontin-
 genter for visse former for legetùj med oprindelse i Folke-
 republikken Kina)
 (Processprog: portugisisk)
 (1999/C 1/04)
 (Processprog: spansk) (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive I sag C-159/96, Den Portugisiske Republik (befuldmñgti-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) gede: Luís Fernandes og Maria Luisa Duarte) mod Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgti-
 gede: Marc de Pauw og Francisco de Sousa Fialho), angå-
 ende en påstand om annullation af den praksis med at
 I sag C-284/94, Kongeriget Spanien (befuldmñgtigede: udvise »exceptionel fleksibilitet«, Kommissionen for De
 Alberto Navarro GonzaÂlez og Gloria Calvo Díaz) mod Europñiske Fñllesskaber fulgte i forbindelse med forvalt-
 Rådet for Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: ningen af de kvantitative lofter for indfùrsel til Fñllesska-
 Bjarne Hoff-Nielsen, Guus Houttuin og Diego Canga bet af tekstilvarer og beklñdningsgenstande med oprin-
 Fano), stùttet af Kommissionen for De Europñiske Fñlles- delse i tredjelande, og nñrmere bestemt af Kommissionens
 skaber (befuldmñgtigede: Miguel Díaz-Llanos, Patrick beslutning, der blev truffet vedrùrende tekstilvarer med
 Hetsch og Carlos Gómez de la Cruz), angående en påstand oprindelse i Folkerepublikken Kina efter mùdet i tekstil-
 om annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1921/94 af udvalget den 6. marts 1996, har Domstolen (Sjette Afde-
 25. juli 1994 om ñndring af forordning (EF) nr. 519/94 ling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kapteyn
 om den fñlles ordning for indfùrsel fra visse tredjelande (refererende dommer), og dommerne G. Hirsch, G. F.
 (EFT L 198 af 30. 7. 1994, s. 1), har Domstolen (Sjette Mancini, H. Ragnemalm og K. M. Ioannou; generaladvo-
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kap- kat: A. Saggio; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A.
 teyn, og dommerne G. F. Mancini (refererende dommer) Rühl, den 19. november 1998 afsagt dom, hvis konklusion
 og J. L. Murray; generaladvokat: P. LeÂger; justitssekre- lyder således:
 tñr: assisterende justitssekretñr H. von Holstein, den
 19. november afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Sagen afvises, for så vidt angår påstanden om annulla-
 tion af den praksis med »exceptionel fleksibilitet«, der
 1) Rådet for Den Europñiske Union frifindes. er blevet fulgt af Kommissionen for De Europñiske


text:
Fñllesskaber i forbindelse med forvaltningen af de
 kvantititative lofter for import til Fñllesskabet af teks-
 tilvarer og beklñdningsgenstande med oprindelse i
 2) Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger. tredjelande.
 ---pagebreak--- C 1/4 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.1.1999
 2) Den beslutning, Kommissionen for De Europñiske 1) Artikel 4 og 10 i Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af
 Fñllesskaber vedtog efter den udtalelse, tekstiludvalget 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes
 under udvalgets mùde den 6. marts 1996 afgav til for- lovgivning om omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mer-
 del for Kommissionens forslag, vedrùrende indfùrsel af vñrdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag er
 tekstilvarer og beklñdningsgenstande med oprindelse i ikke til hinder for en national ordning, som for moms-
 Folkerepublikken Kina, annulleres. pligtige transaktioner foretaget af et selskab inden dets
 momsregistrering bestemmer, at forñldelsesfristen for
 afgiftskrav begynder at lùbe den 20. i den måned, der
 fùlger efter det kvartal, hvor momsregistreringen har
 3) Virkningerne af den annullerede beslutning oprethol- fundet sted.
 des.
 4) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber betaler 2) Rådets fùrste direktiv 67/227/EéF af 11. april 1967
 sagens omkostninger. og Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977
 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om
 omsñtningsafgifter er til hinder for, at moms af en for-
 (1) EFT C 233 af 10.8.1996. del, som en ansat oppebñrer af sin arbejdsgiver, og
 som består i, at der stilles et kùretùj til rådighed for
 ham til privat brug, beregnes således, at den omfatter
 den moms, som arbejdsgiveren har betalt i et andet
 medlemsland for lejen af dette kùretùj, hvorimod
 beskatningsgrundlaget ikke havde omfattet momsen,
 hvis kùretùjet havde vñret lejet i den pågñldende stat.
 DOMSTOLENS DOM
 (1) EFT C 131 af 26.4.1997.
 (Fjerde Afdeling)
 af 19. november 1998
 i sag C-85/97, SocieÂteÂ financieÁre d'investissement SPRL
 (SFI) mod EÂtat belge (anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 fra Tribunal de premieÁre instance de LieÁge) (1)
 (Moms Ð forñldelsesfrist Ð begyndelsestidspunkt Ð DOMSTOLENS DOM
 beregningsmetode)
 (Femte Afdeling)
 (1999/C 1/06)
 af 19. november 1998
 i sag C-162/97, straffesag mod Gunnar Nilsson, Per Olov
 (Processprog: fransk) Hagelgren og Solweig Arrborn (anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse fra Helsingborgs tingsrätt) (1)
 (Frie varebevñgelser Ð forbud mod kvantitative restriktio-
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive ner og foranstaltninger med tilsvarende virkning i forhol-
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) det mellem medlemsstaterne Ð undtagelser Ð beskyttelse
 af dyrs liv og sundhed Ð forbedring af kvñgbestanden Ð
 racerent avlskvñg til avlsbrug Ð kunstig sñdoverfùring)
 I sag C-85/97, angående en anmodning, som Tribunal de (1999/C 1/07)
 premieÁre instance de LieÁge (Belgien) i medfùr af EF-trakta-
 tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 nñvnte ret verserende sag SocieÂteÂ financieÁre d'investis-
 (Processprog: svensk)
 sements SPRL (SFI) mod EÂtat belge at opnå en prñjudiciel
 afgùrelse vedrùrende fortolkningen af Rådets sjette direk-
 tiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmonisering af
 medlemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter Ð
 Det fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet beregnings- (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 grundlag (EFT L 145 af 13. 6. 1977, s. 1) og af EF-trakta- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 tens artikel 95, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammen-


text:
sat af J. L. Murray (refererende dommer), som fungerende
 formand for Fjerde Afdeling, og dommerne H. Ragne-
 malm og K. M. Ioannou; generaladvokat: J. Mischo; I sag C-162/97, angående en anmodning, som Helsing-
 justitssekretñr: ekspeditionssekretñr: D. Louterman-Hu- borgs tingsrätt (Sverige) i medfùr af EF-traktatens
 beau, den 19. november 1998 afsagt dom, hvis konklusion artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 lyder således: ret verserende straffesag mod Gunnar Nilsson, Per Olov


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 17. september 2009 — Josep Penarroja Fa mod Procureur général près la Cour d’appel de Paris
 (Sag C-372/09)
 2009/C 282/50
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Josep Penarroja Fa
 Sagsøgt: Procureur général près la Cour d’appel de Paris
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal EF-traktatens artikel 50 fortolkes således, at den kan omfatte en opgave, der er betroet en erhvervsdrivende i dennes egenskab af sagkyndig i en tvist, der verserer for en national ret, når den erhvervsdrivende på de ovenfor beskrevne betingelser er udpeget af den ret, der behandler tvisten?
 2)
 Skal deltagelse i udøvelse af offentlig myndighed, som omhandlet i EF-traktatens artikel 45, stk. 1, fortolkes således, at det finder anvendelse på en opgave, som varetages af en sagkyndig, der er udpeget af en fransk retsinstans, som reguleret ved lov om fransk civil retspleje og lov om strafferetspleje samt ved lov nr. 71-198 af 29. juni 1971 og dekret nr. 2004-1463 af 23. december 2004?
 3)
 Skal EF-traktatens artikel 43 og 49 fortolkes således, at de er til hinder for en lovgivning, som den der følger af lov nr. 71-198 af 29. juni 1971 og dekret nr. 2004-1463 af 23. december 2004, med senere ændringer, der underlægger optagelsen på en af en appeldomstol opstillet liste betingelser om alder, kompetence, vandel og uafhængighed, uden at der tages hensyn til, at den pågældende ansøger allerede er blevet anerkendt som sagkyndig af retsinstanserne i hans oprindelsesstat, eller at der er truffet andre foranstaltninger til kontrol af hans kvalifikationer?


text:
Nr . C 286/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 10 . 95
 betingelse for, at en sagsøger, der har bopæl i Irland, kan Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 anlægge sag med påstand om tilkendelse af underholdsbi ber ved juridisk konsulent Gotz zur Hausen, som befuld
 drag ved de irske retter mod en sagsøgt, der har bopæl i mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos
 Belgien, at sagsøgeren forinden har opnået dom for, at der Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 påhviler sagsøgte underholdspligt ? Wagner-Centret C 254 , Kirchberg .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har
 Sag anlagt den 15 . september 1995 af Kommissionen for tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten ved
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken ikke inden for den fastsatte frist at have truffet alle
 Tyskland nødvendige foranstaltninger for at efterkomme artikel 3
 ( Sag C-297/95 ) og 5 i Rådets direktiv 78/659/EØF ( J ) af 18 . juli 1978
 ( 95/C 286/ 12 om kvaliteten af ferskvand , der kræver beskyttelse eller
 forbedring for at være egnet til , at fisk kan leve deri , og
 artikel 3 og 5 i Rådets direktiv 79/923/EØF (2 ) af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30 . oktober 1979 om kvalitetskrav til skaldyrvande .
 15 . september 1995 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ved juridisk konsulent Gotz zur Hausen, som befuld 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos sagens omkostninger .
 Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagner-Centret C 254, Kirchberg.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : samme som i sag C-297/95 ( 3 ); gennemførelsesfristen udløb
 hhv . den 20 . juli 1980 og den 5 . november 1981 . Særligt for
 1 ) Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har så vidt angår pligten til at fastsætte værdier i henhold til
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten ved artikel 3 i hvert af direktiverne, følger behovet for retligt
 ikke inden for den fastsatte frist at have truffet alle bindende, nationale regler desuden af den omstændighed , at
 nødvendige foranstaltninger for at efterkomme Rådets dette regelsæt skal forbedre kvaliteten af spisefisk samt
 direktiv 91/271 /EØF af 21 . maj 1991 om rensning af skaldyr, og dermed indirekte skal bidrage til beskyttelsen af
 byspildevand ( 1 ). den menneskelige sundhed .
 2 ) Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale
 (!) EFT nr . L 222 af 14 . 8 . 1978 , s . 1 .
 sagens omkostninger. ( 2 ) EFT nr . L 281 af 10 . 11 . 1979 , s . 47 .
 ( 3 ) Se side 6 i denne Tidende .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Direktiver er bindende i medfør af EF-traktatens arti
 kel 189, stk. 3 , og det følger heraf, samt af EF-traktatens
 artikel 5 , stk. 1


text:
, at de medlemsstater, som et direktiv er rettet
 til, er forpligtet til at gennemføre direktivets bestemmelser i
 national ret på en sådan måde, at den fulde, praktiske
 virkning heraf slår igennem fra gennemførelsesfristens
 udløbstidspunkt. Denne frist udløb den 30 . juni 1993 , uden Sag anlagt den 20. september 1995 af Kommissionen for De
 at Forbundsrepublikken Tyskland havde truffet alle nød Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige
 vendige nationale foranstaltninger. ( Sag C-300/95 )
 ( 95/C 286/ 14 )
 (') EFT nr . L 135 af 30 . 5 . 1991 , s . 40 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 20 . september 1 995 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Peter
 Oliver, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmæg
 Sag anlagt den 15 . september 1995 af Kommissionen for De tiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 land
 ( Sag C-298/95 )
 ( 95/C 286/ 13 ) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1 ) Det fastslås, at Det Forenede Kongerige har undladt at
 15 . september 1995 anlagt sag mod Forbundsrepublikken opfylde sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/21
 Sag anlagt den 17. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-525/09)
 2010/C 51/32
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Marghelis og G. Braga da Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 25 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har meddelt Kommissionen disse.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 30. april 2008.
 (1) EUT L 102, s. 15.


text:
C 247/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26.8.2000
 3) Hverken Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om udgave af lovdekret nr. 332 af 31. maj 1994 (GURI nr. 126 af
 affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 1.6.1994), som med visse ændringer er konverteret til lov
 18. marts 1991, eller Rådets forordning (EØF) nr. 259/93 af nr. 474 af 30. juli 1994, som indeholder bestemmelser om
 1. februar 1993 om overvågning af og kontrol med overførsel fremskyndelse af procedurerne for salg af kapitalandele, som
 af affald inden for, til og fra Det Europæiske Fællesskab staten og offentlige organer ejer i aktieselskaber (GURI nr. 177
 pålægger medlemsstaterne at indgå aftaler om modtagelse af 30.7.1994), samt dekreterne om »særlige beføjelser« i
 og nyttiggørelse af ikke-miljøfarligt byggeaffald med alle forbindelse med privatiseringerne af ENI SpA og Telecom Italia
 virksomheder, der har modtaget en tilladelse som omhandlet i SpA, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́gu-
 det nævnte direktivs artikel 10. ez Iglesias, afdelingsformændene D.A.O. Edward, L. Sevón og
 R. Schintgen samt dommerne P.J.G. Kapteyn (refererende dom-
 4) Artikel 7, stk. 3, i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv mer), A. La Pergola, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, H. Rag-
 91/156, skal fortolkes således, at bestemmelsen tillader, at en nemalm og M. Wathelet; generaladvokat: J. Mischo; justitssek-
 medlemsstat træffer foranstaltninger vedrørende transport af retær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den
 affald og som led heri forbyder transport af ikke-miljøfarligt 23. maj 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 byggeaffald til nyttiggørelse, hvis transporten ikke er i overens-
 stemmelse med landets plan for affaldshåndtering, forudsat at 1) Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der
 denne plan er forenelig med reglerne i traktaten og i det nævnte påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 52, 59 (efter
 direktiv. ændring nu artikel 43 EF og 45 EF) og 73 B (nu artikel 56
 EF), idet den har vedtaget artikel 1, stk. 5, og artikel 2 i den
 5) Artikel 7, stk. 3, i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv konsoliderede udgave af lovdekret nr. 332 af 31. maj 1994,
 91/156, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke tillægger som med visse ændringer er konverteret til lov nr. 474 af
 borgerne eller virksomhederne rettigheder, som de kan gøre 30. juli 1994, som indeholder bestemmelser om fremskyndelse
 gældende for de nationale domstole med henblik på at modsætte af procedurerne for salg af kapitalandele, som staten og
 sig en foranstaltning, der skal hindre transport af affald, som offentlige organer ejer i aktieselskaber, samt dekreterne om
 ikke er i overensstemmelse med en plan for håndtering af affald, »særlige beføjelser« i forbindelse med privatiseringerne af ENI
 med den begrundelse, at Kommissionen ikke er blevet underrettet SpA og Telecom Italia SpA.
 om den pågældende foranstaltning.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 234 af 25.7.1998.
 (1) EFT C 121 af 1.5.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 DOMSTOLENS DOM
 af 23. maj 2000
 (Fjerde Afdeling)
 i sag C-58/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Italienske Republik (1) af 25. maj 2000


text:
(»Privatisering af offentlige virksomheder — tildeling af i sag C-82/98 P, Max Kögler mod De Europæiske Fælles-
 særlige beføjelser«) skabers Domstol og Rådet for Den Europæiske Union (1)
 (2000/C 247/02) (»Appel — søgsmål anlagt af tjenestemand — justeringsko-
 efficient for pension«)
 (Processprog: italiensk) (2000/C 247/03)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Processprog: tysk)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-58/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (befuldmægtigede: A. Aresu og M. Patakia) mod Den Italienske gjort i Samling af Afgørelser)
 Republik (befuldmægtiget: professor U. Leanza, bistået af
 I.M. Braguglia), angående en påstand om, at det fastslås, at Den I sag C-82/98 P, Max Kögler, forhenværende tjenestemand ved
 Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler De Europæiske Fællesskabers Domstol, med bopæl i Konz
 den i henhold til EF-traktatens artikel 52, 59 (efter ændring nu (Tyskland), ved advokat T. Baltes, Trier, og med valgt adresse i
 artikel 43 EF og 49 EF) og 73 B (nu artikel 56 EF), idet den har Luxembourg hos advokat R. Weber, 3, rue de la Loge, angående
 vedtaget artikel 1, stk. 5, og artikel 2 i den konsoliderede appel af kendelse afsagt den 20. januar 1998 af De Europæiske


text:
17.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 231/5
 Sag anlagt den 5. april 2017 — Europa-Kommissionen mod Ungarn
 (Sag C-171/17)
 (2017/C 231/07)
 Processprog: ungarsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved V. Bottka og H. Tserepa-Lacombe, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Ungarn
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at den af Ungarn indførte og stadigt gældende nationale ordning for mobil betaling, reguleret ved lov nr. CC af 2011 og gennemførelsesdekret nr. 356/2012 af 13. december 2012, der skaber et monopol ved at tildele Nemzeti Mobilfizetési Zrt. enerettigheder, og som hindrer adgangen til engrosmarkedet for mobil betaling, som tidligere var blevet åbnet for konkurrence, og hvis indførelse desuden hverken var nødvendig eller forholdsmæssig, er i strid med
 —
 dels artikel 15, stk. 2, litra d), og artikel 16, stk. 1, i direktiv 2006/123/EF (1),
 —
 dels artikel 49 TEUF og 56 TEUF.
 —
 Ungarn tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 A nemzeti mobilfizetési rendszerről szóló, 2011. április 1-jei CC. törvény (lov nr. CC af 1.4.2011 om den nationale ordning for mobil betaling, herefter »loven«) ændrede reglerne for mobile betalingstjenester med virkning fra den 1. april 2013 (dog kun med bindende virkning fra den 2.7.2014). Ved loven fastlægges de tjenester, der er omfattet af centraliseret og mobil markedsføring, på følgende områder: a) offentlig parkering, b) tilrådighedsstillelse af vejnettet med henblik på færdsel, c) personbefordring, der varetages af en statslig virksomhed, d) andre tjenester, der udbydes af et statsligt organ. I Ungarn er mobil betaling på disse områder i dag kun muligt i praksis for offentlig parkering og for anvendelse af vejnettet med henblik på færdsel (e-vignette og HU-GO). Denne sag vedrører imidlertid alle de fire områder, der er omfattet af loven.
 Ifølge Kommissionen udøver Nemzeti Mobilfizetési Zrt. for så vidt angår offentlige parkeringstjenester hovedsageligt den samme virksomhed som de tidligere udbydere af mobile betalingstjenester, med den forskel at denne har eneret til at indgå kontrakter med dem, der driver parkeringspladserne, og at dennes gebyrer er regulerede. Det samme gælder i sektoren for tilrådighedsstillelse af vejnettet med henblik på færdsel, eftersom Nemzeti Mobilfizetési Zrt. er den eneste tjenesteyder, der har indgået en kontrakt med den offentlige udbyder, og som direkte kan sælge retten til at anvende vejen. Det følger heraf, at de øvrige udbydere af mobil betaling eller mobiltelefoni i disse to sektorer kun kan drive virksomhed som videreforhandlere.
 Indførelsen af den nationale ordning for mobil betaling og de enerettigheder, som tildeles Nemzeti Mobilfizetési Zrt., er derfor til hinder for, at virksomheder (ungarske såvel som udenlandske) kan få adgang til engrosmarkedet for mobil betaling (dvs. til markedet for de tjenester, der leveres til andre videreforhandlere, som udbyder mobil betaling, ved indgåelse af kontrakter med udbyderne af offentlige parkeringstjenester eller andre offentlige tjenester), der tidligere var åbent for konkurrence. Det er følgelig Kommissionens opfattelse, at reglerne om den nationale ordning for mobil betaling samlet set medfører forskelsbehandling og tilsidesætter etableringsretten (tilsidesættelse af artikel 15 i direktiv 2006/123 og af artikel 49 TEUF). Imidlertid tilsidesætter reglerne også den frie udveksling af tjenesteydelser (tilsidesættelse af artikel 16 i direktiv


text:
2006/123 og af artikel 56 TEUF), idet de enerettigheder, som tildeles Nemzeti Mobilfizetési Zrt begrænser udvekslingen af grænseoverskridende ydelser. For så vidt angår de andre tjenester, der er omfattet af centraliseret og mobil markedsføring, og for hvilke, der endnu ikke findes mobil betaling i Ungarn, tildeles Nemzeti Mobilfizetési Zrt. den samme eneret ved loven, og ovennævnte retlige bedømmelse gælder derfor også her.
 I henhold til de relevante bestemmelser i EUF-traktaten og i direktiv 2006/123 kan etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser kun begrænses, såfremt restriktionerne ikke er diskriminerende og er i almenhedens interesse samt overholder kravene om nødvendighed og forholdsmæssighed. Kommissionen finder ikke, at de af Ungarn anførte hensyn er egnede til at begrunde de ved loven indførte restriktioner, eftersom de ikke opfylder kravene om nødvendighed og forholdsmæssighed.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/123/EF af 12.12.2006 om tjenesteydelser i det indre marked (EUT L 376, s. 36).


text:
12.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/14
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 6. november 2012 — Europese Gemeenschap mod Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV og ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van koophandel Brussel — Belgien)
 (Sag C-199/11) (1)
 (Repræsentation af Den Europæiske Union ved nationale domstole - artikel 282 EF og artikel 335 TEUF - påstand om erstatning for det tab et kartel har påført Unionen - artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder - ret til en retfærdig rettergang - adgang til domstolsprøvelse - processuel ligestilling - artikel 16 i forordning nr. 1/2003)
 2013/C 9/20
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van koophandel Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Europese Gemeenschap
 Sagsøgte: Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV og ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank van koophandel Brussel — fortolkning af artikel 282 EF (nu artikel 335 TEUF) — repræsentation af Den Europæiske Union for nationale retsinstanser — påstand om erstatning og renter — regler for institutionernes anlæggelse af sådanne søgsmål
 Konklusion
 1)
 EU-retten skal fortolkes således, at den under de omstændigheder, der foreligger i hovedsagen, ikke er til hinder for, at Europa-Kommissionen repræsenterer Den Europæiske Union ved en national domstol, ved hvilken der er anlagt et civilt erstatningssøgsmål vedrørende et tab, der er påført Unionen ved et kartel eller en praksis, der er forbudt i henhold til artikel 81 EF og 101 TEUF, og som kan have berørt visse offentlige kontrakter indgået af forskellige EU-institutioner og organer, uden at det er nødvendigt, at Kommissionen har en bemyndigelse hertil fra disse institutioner eller organer.
 2)
 Artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder er ikke til hinder for, at Kommissionen på vegne af Den Europæiske Union ved en national domstol anlægger et erstatningssøgsmål vedrørende et tab, som Unionen har lidt som følge af et kartel eller en praksis, der ved en afgørelse truffet af denne institution er konstateret at være i strid med artikel 81 EF eller 101 TEUF.
 (1) EUT C 219 af 23.7.2011.


text:
28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/5
 1) Den Italienske Republik har ikke overholdt de forpligtelser, der — artikel 3, 4, 5 og 7 i Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj
 påhviler den i henhold til Rådets direktiv 89/552/EØF af 1976 om forurening, der er forårsaget af udledning af
 3. oktober 1989 om samordning af visse love og administrative visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø (EFT L 129,
 bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv- s. 23),
 spredningsvirksomhed, som affattet ved Europa-Parlamentets
 og Rådets direktiv 97/36/EF af 30. juni 1997, idet den ikke — artikel 3, 4, 5, 7 og 10 i Rådets direktiv 80/68/EØF af
 inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrati- 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod
 ve bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme bestem- forurening forårsaget af visse farlige stoffer (EFT L 20,
 melserne i direktivets artikel 1, litra c), artikel 2, stk. 1 og 2, s. 43),
 artikel 2a, artikel 3a, stk. 3, artikel 10, stk. 1, 3 og 4,
 artikel 12, for så vidt som bestemmelsen regulerer teleshopping, — artikel 3, 4, 9 og 10 i Rådets direktiv 84/360/EØF af
 samt artikel 13 og artikel 16, stk. 2. 28. juni 1984 om bekæmpelse af luftforurening fra
 industrianlæg (EFT L 188, s. 20),
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 — artikel 2 og 8 i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni
 1985 om vurdering af visse offentlige og private projek-
 ters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40)
 (1) EFT C 211 af 22.7.2000.
 og EF-traktatens artikel 189 (nu artikel 249 EF), idet det
 ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative
 bestemmelser for fuldt ud at gennemføre direktiv 75/442,
 76/464, 80/68, 84/360 og 85/337, har Domstolen (Tredje
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og
 dommerne J.-P. Puissochet og J.N. Cunha Rodrigues (refereren-
 de dommer); generaladvokat: M. Mischo; justitssekretær:
 R. Grass, den 14. juni 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 DOMSTOLENS DOM
 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler
 (Tredje Afdeling) det i henhold til
 af 14. juni 2001 — artikel 9 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975
 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF
 af 18. marts 1991,
 i sag C-230/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Belgien (1) — artikel 3, 4, 5 og 7 i Rådets direktiv 76/464/EØF af
 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af
 udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vandmiljø,
 (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 75/442/EØF, 76/464/EØF, 80/68/EØF, 84/360/EØF og
 — artikel 3, 4, 5, 7 og 10 i Rådets direktiv 80/68/EØF af
 85/337/EØF — forurening og gener — affald — farlige
 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet mod
 stoffer — forurening af vandmiljøet — luftforurening«)
 forurening forårsaget af visse farlige stoffer,
 (2001/C 212/08) — artikel 3, 4, 9 og 10 i Rådets direktiv 84/360/EØF af
 28. juni 1984 om bekæmpelse af luftforurening fra
 industrianlæg og
 (Processprog: nederlandsk)
 — artikel 2 og 8 i Rådets direktiv 85/337/EØF


text:
af 27. juni
 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters
 indvirkning på miljøet,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative
 bestemmelser for fuldt ud at gennemføre direktiv 75/442,
 76/464, 80/68, 84/360 og 85/337.
 I sag C-230/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtiget: H. van Lier, bistået af M.H. van der
 Woude og T.E.M. Chellingsworth) mod Kongeriget Belgien 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (befuldmægtiget: A. Snoecx) angående en påstand om, at det
 fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der
 påhviler det i henhold til (1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 — artikel 9 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975
 om affald (EFT L 194, s. 39), som ændret ved Rådets
 direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32),


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/71
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 26. juni 2008 — Joseph mod Kommissionen
 (Sag F-54/07) (1)
 (Personalesag - kontraktansatte - sag anlagt for sent - uforudsigelig omstændighed - ansættelse - artikel 3a, 3b og artikel 85 i ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte - kontraktens længde - Kommissionens afgørelse af 28. april 2004 vedrørende den maksimale varighed for benyttelse af ikke-permanent personale i Kommissionens tjenestegrene - artikel 12 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de procedurer, der regulerer ansættelse og beskæftigelse af kontraktansatte i Kommissionen - ligebehandling)
 (2008/C 209/130)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Anne Joseph (Damas, Syrien) (ved avocats N. Lhoëst og S. Fernandez Menendez)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Berscheid og L. Lozano Palacios, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af sagsøgerens ansættelseskontrakt som kontraktansat for så vidt som dens varighed ikke er fastsat til 3 år, men til 15 måneder med hjemmel i dels Kommissionens afgørelse af 28. april 2004 vedrørende den maksimale varighed for benyttelse af ikke-permanent personale i Kommissionens tjenestegrene, og dels i artikel 12 i de almindelige gennemførelsesbestemmelser vedrørende de procedurer, der regulerer ansættelse og beskæftigelse af kontraktansatte i Kommissionen.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 199 af 25.8.2007, s. 50.


text:
25.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 27/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 26. oktober 2015 — Undis Servizi Srl mod Comune di Sulmona
 (Sag C-553/15)
 (2016/C 027/12)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Undis Servizi Srl
 Sagsøgt: Comune di Sulmona
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal der ved opgørelsen af hovedparten af aktiviteten udført af den kontrollerede enhed også tages hensyn til den aktivitet udført for ikke tilsluttede offentlige myndigheder, som er pålagt af en ikke tilsluttet offentlig myndighed?
 2)
 Skal der ved opgørelsen af hovedparten af aktiviteten udført af den kontrollerede enhed også tages hensyn til kontrakter, som er blevet tildelt tilsluttede offentlige myndigheder, inden kravet om den såkaldte tilsvarende kontrol blev indført?


text:
8.5.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 144/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Conseil du Contentieux des Étrangers (Belgien) den 13. februar 2017 — X mod Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
 (Sag C-77/17)
 (2017/C 144/37)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil du Contentieux des Étrangers
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: X
 Sagsøgt: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
 Præjudicielle spørgsmål
 Er artikel 14, stk. 5, i direktiv 2011/95/EU (1) forenelig med artikel 18 i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 78, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde?
 Og i denne forbindelse:
 A.
 Skal artikel 14, stk. 5, i direktiv 2011/95/EU fortolkes således, at der herved skabes en ny bestemmelse om udelukkelse fra flygtningestatus som omhandlet i samme direktivs artikel 13 og følgelig i Genèvekonventionens artikel 1, afsnit A?
 B.
 Såfremt spørgsmål A besvares bekræftende, skal artikel 14, stk. 5, da fortolkes således, at bestemmelsen er forenelig med chartrets artikel 18 og artikel 78, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der navnlig kræver, at afledt EU-ret skal være i overensstemmelse med Genèvekonventionen, hvis bestemmelse om udelukkelse i artikel 1, afsnit F, er formuleret udtømmende og skal fortolkes snævert?
 C.
 Såfremt spørgsmål A besvares benægtende, skal artikel 14, stk. 5, i direktiv 2011/95/EU da fortolkes således, at der herved indføres en begrundelse for at nægte flygtningestatus, som ikke er fastsat i Genèvekonventionen, hvis iagttagelse er påkrævet i henhold til chartrets artikel 18 og artikel 78, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde?
 D.
 Såfremt spørgsmål C besvares bekræftende, skal førnævnte direktivs artikel 14, stk. 5, da fortolkes således, at bestemmelsen er forenelig med chartrets artikel 18 og artikel 78, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der navnlig kræver, at afledt EU-ret er i overensstemmelse med Genèvekonventionen, idet der ved bestemmelsen indføres en begrundelse for at nægte flygtningestatus uden nogen form for undersøgelse af frygten for forfølgelse, således som det kræves i henhold til Genèvekonventionens artikel 1, afsnit A?
 E.
 Såfremt spørgsmål A og C besvares benægtende, hvorledes skal førnævnte direktivs artikel 14, stk. 5, da fortolkes, for at bestemmelsen er forenelig med chartrets artikel 18 og artikel 78, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der navnlig kræver, at afledt EU-ret skal være i overensstemmelse med Genèvekonventionen?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13.12.2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 337, s. 9).


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/15
 Sag anlagt den 25. august 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-340/09)
 2009/C 256/29
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán og D. Recchia, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien for så vidt angår visse zoologiske haver i Aragon, Asturias, De Baleariske Øer, Kanarieøerne, Cantabria, Castilla y Leon, Comunitat Valenciana, Extremadura og Galicien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk. 2-5, i Rådets direktiv 1999/22/EF af 29. marts 1999 om hold af vilde dyr i zoologiske haver (1),
 —
 idet det ikke inden for den i direktivet fastsatte frist har sikret, at alle zoologiske haver på dets geografiske område har en gyldig tilladelse udstedt i overensstemmelse med det i direktivets artikel 4, stk. 2 og 3, fastsatte og hvad angår Aragon, Asturias, Kanarieøerne, Cantabria og Castilla y Leon i direktivets artikel 4, stk. 4, og
 —
 idet det over for zoologiske haver uden tilladelse ikke har fastsat lukningsforanstaltningerne i overensstemmelse med direktivets artikel 4, stk. 5.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen er af den opfattelse, at Kongeriget Spanien
 —
 ikke inden for den i direktivet fastsatte frist har sikret, at alle zoologiske haver på dets geografiske område har en gyldig tilladelse udstedt i overensstemmelse med det i direktivets artikel 4, stk. 2 og 3, fastsatte og hvad angår Aragon, Asturias, Kanarieøerne, Cantabria og Castilla y Leon i overensstemmelse med det i direktivets artikel 4, stk. 4 fastsatte,
 —
 over for zoologiske haver uden tilladelse ikke har fastsat lukningsforanstaltningerne i overensstemmelse med direktivets artikel 4, stk. 5.
 (1) EFT L 94, s. 24.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/79
 Sag anlagt den 16. september 2009 — Sociedad Agricola Requingua mod KHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (TORO DE PIEDRA)
 (Sag T-358/09)
 2009/C 267/141
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Sociedad Agricola Requingua Ltda (Santiago, Chile) (ved lawyer E. Vorbuchner)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (Toro, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 18. juni 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1117/2008-2) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, dvs. de omkostninger, der er pådraget i forbindelse med indsigelsessagen, sagen for appelkammeret og nærværende søgsmål.
 —
 Den anden part i sagen for appelkammeret tilpligtes at bære sine egne omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Sociedad Agricola Requingua Ltda
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »TORO DE PIEDRA« for varer i klasse 33
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkeregistreringen af figurmærket »D. ORIGEN TORO« for varer i klasse 33; den spanske varemærkeregistrering af figurmærket »Denominación de Origen TORO« for varer i klasse 33
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret med urette mente, at der var risiko for forveksling mellem de omtvistede varermærker. Tilsidesættelse af artikel 75, stk. 2, i Rådets forordning nr. 207/2009 samt af retten til at blive hørt, idet appelkammeret undlod at inddrage sagsøgerens seneste indlæg. Tilsidesættelse af begrundelsespligten i henhold til artikel 75, stk. 1, i Rådets forordning nr. 207/2009, idet appelkammeret undlod at begrunde, hvorfor det ikke tog hensyn til sagsøgerens seneste indlæg.


text:
C 171/24 DA Den Europæiske Unions Tidende 19.7.2003
 adresse i Luxembourg, mod Europa-Parlamentet (befuldmægti- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 gede: M. Gòmez Leal og J.F. De Wachter), angående en påstand
 om annullation dels af udvælgelseskomitéens afgørelse af den 7. maj 2003
 27. juni 2001 om ikke at give sagsøgeren adgang til udvælgel-
 sesprøve PE/90/A, dels af meddelelsen om denne udvælgelses-
 prøve, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor- i sag T-327/01, Luciano Lavagnoli mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 manden, J.J. Forwood, og dommerne J. Pirrung og A.W.H. Meij;
 justitssekretær: assisterende justitssekretær B. Pastor, den
 22. maj 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Tjenestemænd — forsinket udarbejdelse af bedømmelses-
 rapport — erstatningssøgsmål)
 1) Europa-Parlamentet frifindes.
 (2003/C 171/38)
 2) Hver part bærer sine omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002.
 I sag T-327/01, Luciano Lavagnoli, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Berchem
 (Luxembourg), ved avocats G. Bouneou og F. Frabetti, og med
 valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og L.
 Lozano Palacios), angående en påstand om godtgørelse for den
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS ikke-økonomiske skade, sagsøgeren har lidt som følge af
 den forsinkede udarbejdelse af hans bedømmelsesrapport for
 den 7. maj 2003 perioden 1. juli 1997 til 30. juni 1999, har Retten (sat
 af dommer J. Pirrung); justitssekretær: ekspeditionssekretær
 i sag T-278/01, Eric den Hamer mod Kommissionen for J. Palacio González, den 7. maj 2003 afsagt dom, hvis
 De Europæiske Fællesskaber (1) konklusion lyder således:
 (Tjenestemænd — bedømmelsesrapport — annullations- 1) Kommissionen betaler sagsøgeren et beløb på 2 000 EUR.
 søgsmål — erstatningssøgsmål)
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 (2003/C 171/37) 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk) (1 ) EFT C 56 af 2.3.2002.
 I sag T-278/01, Eric den Hamer, tjenestemand ved Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Malines
 (Belgien), ved avocat N. Lhoëst, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 skaber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og A. Dal Ferro),
 angående for det første en påstand om annullation af afgørelsen
 om vedtagelse af sagsøgerens bedømmelsesrapport for perio- den 20. maj 2003
 den 1995-97 og for det andet om, at Kommissionen tilpligtes
 at erstatte den skade, der er forvoldt sagsøgeren navnlig i sag T-179/02, Jan Pflugradt mod Den Europæiske Cen-
 ved den sene udarbejdelse af denne rapport, har Retten tralbank (1)
 (enedommer: M. Pirrung); fuldmægtig D. Christensen, den
 7. maj 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (Den Europæiske Centralbanks personale — bedømmelses-
 rapport — annullationssøgsmål)
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at
 betale sagsøgeren et beløb på 3 000 EUR. (2003/C 171/39)
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen. (Processprog: tysk)
 3) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 I sag T-179/02, Jan Pflugradt, Frankfurt am Main (Tyskland),
 ( 1) EFT C 3 af 5.1.2002. ved avocat N. Pflüger, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Den Europæiske Centralbank (befuldmægtigede: V. Saintot,
 T. Gilliams og B.