text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/8
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 10. september 2013 — M.G. og N.R. mod Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)
 (Sag C-383/13 PPU) (1)
 (Visum, asyl, indvandring og andre politikker i forbindelse med den frie bevægelighed for personer - indvandringspolitik - ulovlig indvandring og ulovligt ophold - repatriering af personer med ulovligt ophold - direktiv 2008/115/EF - tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold - udsendelsesprocedure - frihedsberøvelse - forlængelse af frihedsberøvelse - artikel 15, stk. 2 og 6 - ret til forsvar - ret til kontradiktion - krænkelse heraf - følger)
 2013/C 325/11
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: M.G. og N.R.
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 41, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EFT 2000 C 364, s. 1) og af artikel 15, stk. 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) — frihedsberøvelse — forlængelse — manglende samarbejde fra de pågældende borgere i forbindelse med udsendelsesprocessen — tilsidesættelse af retten til forsvar — retten for enhver til at blive hørt, inden der træffes en individuel foranstaltning over for ham eller hende, som måtte berøre vedkommende negativt
 Konklusion
 EU-retten, navnlig artikel 15, stk. 2 og 6, i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 2008/115/EF om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold, skal fortolkes således, at den nationale ret, der har ansvar for at vurdere lovligheden af en forlængelsesafgørelse, når der i strid med retten til at blive hørt er truffet afgørelse om forlængelse af en frihedsberøvelse inden for rammerne af en administrative procedure, kun kan træffe afgørelse om at ophæve frihedsberøvelsen, hvis den ud fra de samlede faktiske omstændigheder og specifikke retsregler i hver enkelt sag finder, at denne tilsidesættelse faktisk har berøvet dem, der påberåber sig den, muligheden for bedre at udøve deres ret til forsvar, således at denne administrative procedure kunne være mundet ud i et andet resultat.
 (1) EUT C 260 af 7.9.2013.


text:
14.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/14
 Rettens dom af 22. november 2011 — LG Electronics mod KHIM — (DIRECT DRIVE)
 (Sag T-561/10) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket DIRECT DRIVE - absolut registreringshindring - beskrivende karakter og mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2012/C 13/29
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: LG Electronics, Inc. (Seoul, Sydkorea) (ved advokat M. Graf)
 Sagsøgt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. september 2010 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1027/2010-2) vedrørende en ansøgning om registrering af DIRECT DRIVE som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 LG Electronics, Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 38 af 5.2.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/2
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 7. februar 2013 — Refcomp SpA mod Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network og Climaveneta SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-543/10) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - retternes kompetence på det civil- og handelsretlige område - forordning (EF) nr. 44/2001 - fortolkning af artikel 23 - aftale om værneting i en kontrakt indgået mellem en producent og den oprindelige køber af en vare - kontrakt, der indgår i en kæde af salgskontrakter - spørgsmålet, om denne aftale om værneting kan gøres gældende over for en senere køber af varen)
 2013/C 108/02
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Refcomp SpA
 Sagsøgte: Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network og Climaveneta SpA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 5, stk. 1, og artikel 23 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (EFT 2001, L 12, s. 1) — specielle kompetenceregel for kontraktforhold — tvist mellem den senere køber af en genstand og producenten — rækkevidden af en værnetingsbestemmelse i en række fællesskabskontrakter
 Konklusion
 Artikel 23 i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at en aftale om værneting, der er indeholdt i en kontrakt indgået mellem en producent af en vare og varens køber, ikke kan gøres gældende over for en senere køber, der som den seneste i en række af på hinanden følgende salgskontrakter, som er indgået mellem parter med hjemsted i forskellige medlemsstater, har købt nævnte vare og ønsker at anlægge erstatningssag mod producenten, medmindre det er godtgjort, at denne tredjemand faktisk har givet samtykke til nævnte værnetingsaftale på de betingelser, der er anført i nævnte artikel.
 (1) EUT C 46 af 12.2.2011.


text:
C 7/24 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 10. 1. 98
 Sag anlagt den 29. oktober 1997 af Thierry Bigard mod Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-284/97)
 Sagsùgeren, som er et transportselskab med hjemsted i Fin-
 (98/C 7/66)
 land, har nedlagt påstand om annullation af den kommis-
 (Processprog: fransk) sionsbeslutning, der kan vñre indeholdt i en skrivelse af
 10. oktober 1997, for så vidt som Kommissionen ved
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er denne skrivelse formelt tog stilling som svar på en formel
 der den 29. oktober 1997 anlagt sag mod Kommissionen anmodning til Kommissionen om at trñffe en beslutning i
 for De Europñiske Fñllesskaber af Thierry Bigard, Bridel henhold til Rådets forordning (EéF) nr. 4064/89 af
 (Luxembourg), ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, Ariane 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksom-
 Tornel og FrancËoise Parmentier, Bruxelles, og med valgt hedsovertagelser (fusionsforordningen) (1) vedrùrende en
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30, fusion og virksomhedsovertagelse eller en rñkke fusioner
 rue de Cessange. og virksomhedsovertagelser i 1995 mellem to finske ban-
 ker, nemlig Union Bank of Finland (UBF) og Kansallis-
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Osake-Pankki (KOP), hvorved der blev skabt en ny fusio-
 neret bank med navnet Merita Oy. Der blev ikke givet
 Ð Afslaget på sagsùgerens anmodning om tilbagebetaling meddelelse til Kommissionen om fusionen i overensstem-
 af de belùb, der med urette er tilbageholdt som hus- melse med den procedure, som er fastsat i ovennñvnte for-
 standsgodtgùrelse, annulleres. ordning.
 Ð Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale sagsùgeren de
 belùb, der med urette er tilbageholdt, med rente på
 Den anfñgtede beslutning er i det vñsentlige baseret på
 8 % p.a. fra den dato, hvor hver tilbageholdelse er gen-
 betragtninger om, at fusionen ikke har fñllesskabsdimen-
 nemfùrt, og indtil det tidspunkt, hvor tilbagebetalingen
 sion, og at totredjedelsreglen i fusionsforordningens
 finder sted.
 artikel 1, stk. 2, fùrste afsnit, under alle omstñndigheder
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. finder anvendelse. Desuden udgùr den periode på to år,
 som forlùb mellem meddelelsen om fusionen og indgivel-
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: sen af klagen, en urimelig frist.
 Sagsùgerens sùgsmålsgrunde og argumenter til stùtte for
 påstandene svarer til sùgsmålsgrundene og argumenterne i Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande anfùrt, at den
 sag T-181/97, Meyer m.fl. mod Domstolen (1). anfñgtede beslutning:
 (1) EFT C 252 af 16. 8. 1997, s. 35.
 Ð tilsidesñtter vñsentlige formforskrifter, dels for så vidt
 som skrivelsen af 10. oktober 1997 ikke angiver, om
 retsakten er vedtaget af kommissñrkollegiet som sådan
 eller af den direktùr, som underskrev den, dels for så
 vidt som Kommissionen, inden den formelt afviste kla-
 Sag anlagt den 3. november 1997 af Kuljetusliike Pyn-
 gen, hverken gav udtryk for sit forelùbige synspunkt
 nönen Oy mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 eller sikrede passende adgang til sagens akter
 skaber
 (Sag T-285/97)
 (98/C 7/67) Ð har tilsidesat traktaten og regler vedrùrende dens
 anvendelse, for så vidt som Kommissionen har foreta-
 (Processprog: engelsk) get en urigtig retsanvendelse ved at fastslå, at den ikke
 kunne


text:
vedtage nogen beslutning, da der ikke var blevet
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er gennemfùrt nogen klageprocedure. Ifùlge sagsùgeren
 der den 3. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen har Kommissionen kompetence til at forkaste en klage
 for De Europñiske Fñllesskaber af Kuljetusliike Pynnönen om, at en fusion, hvorom der ikke er blevet givet med-
 Oy ved advokat Nicholas Forwood, Q.C., og professor delelse, har fñllesskabsdimension, ligesom den på
 Zacharias Sundstrùm og med valgt adresse i Luxembourg området for statsstùtte har kompetence til at afvise en
 hos advokaterne Arendt & Medernach, L-2010 Luxem- klage vedrùrende en statsstùtte med den begrundelse,
 bourg. at den påklagede foranstaltninger ikke udgùr stats-
 stùtte.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Kommissionens skrivelse af 10. oktober 1997 annulle-
 res, for så vidt som den indeholder eller giver medde- Med hensyn til sagsùgerens anbringende om fusionsforord-
 lelse om en beslutning eller retsakt fra Kommissionen ningens artikel 8, stk. 3, gùres det gñldende, at det accep-
 som svar på sagsùgerens anmodning i henhold til EF- terede bud, som blev bekendtgjort i februar 1995,
 traktatens artikel 175. udgjorde en fusion og virksomhedsovertagelse eller en
 rñkke fusioner og virksomhedsovertagelser af fñllesskabs-
 Ð Kommissionen tilpligtes under alle omstñndigheder at dimension, idet både UBF og KOP på verdensplan og
 betale sagsùgerens omkostninger i nñrvñrende sag. inden for EF har en omsñtning, der overskrider de grñn-
 ---pagebreak--- 10. 1. 98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 7/25
 ser, der er fastsat ved fusionsforordningen. Hvad navnlig trñffer afgùrelse vedrùrende udùvelse af virksomhed som
 angår den geografiske stedfñstelse af omsñtningen har lñge på Det Forenede Kongeriges område Ð angiveligt
 sagsùgeren anfùrt, at en vñsentlig del af bankens lånepor- udviser konkurrencebegrñnsende adfñrd.
 tefùlje bestod af lån til finske låntagere optaget i uden-
 landsk valuta og både med hensyn til rente og kapital
 skulle tilbagebetales uden for Finland. I august 1993 anmodede sagsùgeren, der har en i Fñlles-
 skabet anerkendt speciallñgeuddannelse i reumatologi,
 Kommissionen om i henhold til artikel 3, stk. 2, i Rådets
 Med hensyn til beregningen af de pågñldende virksomhe- forordning nr. 17, at fastslå, at GMC havde overtrådt
 ders samlede omsñtning i relation til totredjedelsreglen EéF-traktatens artikel 85 og 86. Det anfùres i sagsùgerens
 har sagsùgeren anfùrt, at UBF's og KOP's filialer eller dat- klage, at GMC:
 terselskaber i London, Luxembourg og Zürich skulle anses
 for selvstñndige virksomheder, således at totredjedelsreg-
 len Ð medmindre de også erhvervede to tredjedele af deres Ð forhindrer personer, som har et i Fñllesskabet aner-
 omsñtning fra Finland Ð ikke ville vñre opfyldt med hen- kendt bevis for en speciallñgeuddannelse, der er
 syn til »alle deltagende virksomheder«. udstedt i henhold til Rådets direktiv 93/16/EF, i at få
 offentliggjort deres speciale i fortegnelsen over lñger
 Sagsùgeren har endeligt anfùrt, at den periode, som forlù- (»Medical Register«), og
 ber i forbindelse med indgivelsen af en klage, ikke er uri-
 melig. For det fùrste var der ikke blevet givet meddelelse
 Ð har fastsat regler, hvorefter man ikke kan få direkte
 om fusionen. For det andet ser Kommissionen bort fra den


text:
adgang til lñger, der har en i Fñllesskabet anerkendt
 omstñndighed, at sagsùgeren indtil begyndelsen af 1997
 speciallñgeuddannelse, og hvorefter sådanne lñger
 ikke havde nogen grund til at antage, at fusionen kunne
 ikke må avertere offentligt.
 have fñllesskabsdimension.
 (1) EFT L 395 af 30. 12. 1989, s. 1; teksten er offentliggjort i en Ved skrivelse af 28. november 1995 opfordrede sagsùgeren
 berigtiget udgave i EFT L 257 af 21. 9. 1990, s. 13. Kommissionen til at handle i henhold til EF-traktatens
 artikel 175. Ved skrivelse af 6. december 1995 meddelte
 Kommissionen, at den ikke var i stand til formelt at trñffe
 afgùrelse inden for den fastsatte tomånedersfrist, samt at
 den ville foretrñkke at arbejde henimod en sådan afgùrelse
 uden nogen bestemt tidsgrñnse. Ved skrivelse af 1. august
 Sag anlagt den 5. november 1997 af Anthony Goldstein 1997 opfordrede sagsùgeren formelt Kommissionen til at
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber tage stilling til klagen inden for to måneder.
 (Sag T-286/97)
 Ifùlge sagsùgeren fùlger det heraf, at betingelserne i
 (98/C 7/68)
 artikel 175 er opfyldt, samt at Kommissionen i henhold til
 denne bestemmelse er blevet opfordret til at tage endelig
 (Processprog: engelsk) stilling til sagsùgerens begñring inden for en frist på to
 måneder. Da Kommissionen ikke har svaret, må det anta-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er ges, at den ikke har opfyldt sin forpligtelse.
 der den 5. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber af Anthony Goldstein, (1) EFT C 64 af 2. 3. 1996, s. 19.
 ved solicitor Raymond St John Murphy, advokatfirmaet (2) EFT C 370 af 6. 12. 1997, s. 8.
 Merriman White, 3, King's Bench Walk, Inner Temple,
 London.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Det fastslås, at Kommissionen i strid med EF-trakta- Sag anlagt den 10. november 1997 af Regione Autonoma
 tens artikel 175 har undladt at tage stilling til den Friuli Venezia Giulia mod Kommissionen for De Euro-
 begñring, sagsùgeren har indgivet i henhold til denne pñiske Fñllesskaber
 bestemmelse. (Sag T-288/97)
 (98/C 7/69)
 Ð Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: (Processprog: italiensk)
 Sagsùgeren, der ligeledes har anlagt sag T-235/95 (1) og Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 sag T-262/97 (2), har anfñgtet Kommissionens passivitet der den 10. november 1997 anlagt sag mod Kommissionen
 for så vidt angår en klage over, at General Medical Coun- for De Europñiske Fñllesskaber af Regione Autonoma Fri-
 cil (herefter »GMC«) Ð et ved lov oprettet organ, der uli Venezia Giulia, ved advokat Renato Fusco og Maurizio


text:
3.12.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 355/15
 Rettens dom af 20. oktober 2011 — Eridania Sadam mod Kommissionen
 (Sag T-579/08) (1)
 (Statsstøtte - de italienske myndigheders foranstaltning som kompensation for tab lidt af sukkerfabrikken Villasor (Italien) efter en periode med tørke - beslutning, der erklærer en støtte uforenelig med fællesmarkedet - begrundelsespligt - retningslinjer vedrørende statsstøtte i landbrugssektoren)
 2011/C 355/25
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Eridania Sadam SpA (Bologna, Italien) (ved advokaterne G.M. Roberti, I. Perego, B. Amabile og M. Serpone)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved P. Rossi og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2009/704/EF af 16. juli 2008 om statsstøttesag C-29/04 (ex N 328/03) — Italiens påtænkte støtteforanstaltning til fordel for sukkerfabrikken Villasor, ejet af selskabet Sadam ISZ (EUT L 244, s. 10)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Eridania Sadam SpA bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 44 af 21.2.2009.


text:
24.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 283/28
 Kendelse afsagt af dommeren i sager om foreløbige forholdsregler den 14. september 2007 — AWWW mod FEACVT
 (Sag T-211/07 R)
 (Offentlige kontrakter - EF-udbudsprocedure - foreløbige forholdsregler - manglende uopsættelighed)
 (2007/C 283/50)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: AWWW GmbH ArbeitsWelt-Working World (Göttingen, Tyskland) (ved Rechtsanwalt B. Schreier)
 Sagsøgt: Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene (FEACVT) (ved solicitor C. Callanan)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af FEACVTs beslutning vedrørende kontrakt nr. 2007/S 13-014125 »Information om og analyse af kvalitet af arbejds- og beskæftigelsesforhold, arbejdsmarkedsrelationer og -omstrukturering i Europa«, indtil Retten har truffet afgørelse i hovedsagen.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
21.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 44/29
 Sag anlagt den 25. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-512/08)
 (2009/C 44/48)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og E. Traversa, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 49,
 —
 idet den på grundlag af artikel R-332-4 i Code de la sécurité sociale (lov om social sikring) har betinget godtgørelsen i forbindelse med lægelig behandling, som kan modtages i en [læge-]praksis ude[n for Frankrig], og hvortil kræves anvendelse af tungt udstyr, som anført i kapitel II, artikel R-712-2, i Code de la santé publique (lov om den offentlige sundhed), af udstedelse af en forhåndstilladelse; [og]
 —
 idet den ikke i artikel R-332-4 eller nogen anden bestemmelse inden for rammerne af fransk ret har fastsat mulighed for at tildele en patient, som er dækket af den franske sociale sikringsordning, en supplerende godtgørelse under de omstændigheder, der er fastslået i præmis 53 i dommen af 12. juli 2001, Vanbraekel m.fl. (sag C-368/98).
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har anført to klagepunkter til støtte for søgsmålet.
 Med det første klagepunkt har Kommissionen anfægtet det af sagsøgte opstillede krav, hvorefter der skal indhentes en forhåndstilladelse for at kunne få godtgørelse for visse former for anden behandling end hospitalsbehandling, som er udført i en anden medlemsstat. Hvis dette krav faktisk er berettiget, når det angår lægelig behandling udført på et hospital, på grund af behovet for at sikre både en tilstrækkelig og vedvarende adgang til et udvalg af hospitalsbehandling af høj kvalitet og at kunne kontrollere udgifterne herved, synes kravet uforholdsmæssigt, når det drejer sig om anden behandling end hospitalsbehandling. Der er flere faktorer, som kan begrænse en eventuel økonomisk konsekvens af at afskaffe forhåndstilladelsen, såsom medlemsstaternes mulighed for at fastslå omfanget af den dækning, der i henhold til sygesikringen tilkommer de forsikrede, eller fastslå på hvilke nationale vilkår ydelserne tildeles, for så vidt som vilkårene hverken er diskriminerende eller hindrer den frie bevægelighed for personer.
 Med det andet klagepunkt har Kommissionen desuden påtalt, at der i fransk ret ikke er nogen bestemmelse, hvorefter en patient, som er dækket af den franske sociale sikringsordning, kan tildeles en supplerende godtgørelse under de omstændigheder, der er fastslået i præmis 53 i dommen af 12. juli 2001 i sagen Vanbraekel m.fl., det vil sige en godtgørelse svarende til differencen i forhold til det beløb, patienten ville have haft ret til, hvis han havde fået hospitalsbehandling i sin egen medlemsstat. Følgelig nyder de patienter, som er dækket af den franske sociale sikringsordning, ikke fuldt godt af de rettigheder, der tilkommer dem i henhold til af EF-traktatens artikel 49, således som denne fortolkes af Domstolen.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Bacău (Rumænien) den 24. april 2017 — SC Topaz Development SRL mod Constantin Juncu og Raisa Juncu, født Cernica
 (Sag C-211/17)
 (2017/C 249/28)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Bacău
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: SC Topaz Development SRL
 Sagsøgte: Constantin Juncu og Raisa Juncu, født Cernica
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 1, i [direktiv 93/13/EØF] (1) fortolkes og anvendes således, at under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende — således som beskrevet af appellanten, der har henvist til national retspraksis (kassationsdom nr. 1646 af 18.4.2011 afsagt af Înalta Curte de Casație și Justiție, Secția comercială [kassationsdomstol, afdelingen for handelsretlige sager] og civilretlige dom nr. 466 af 6.4.2016 afsagt i en appelsag af Curtea de Apel Bacău [appeldomstolen i Bacău], dvs. den omstændighed, at de appelindstævnte i egenskab af forbrugere har accepteret samtlige kontraktvilkår ved at underskrive en foreløbig købskontrakt, der forinden er blevet udarbejdet af en bygherre og efterfølgende bekræftet af en notar, er tilstrækkeligt bevis for, at alle vilkår anses for at have været forhandlet — er antagelsen om, at de vilkår, der forinden er blevet udarbejdet af en erhvervsdrivende, ikke anses for i forvejen at have været forhandlet, i princippet tilbagevist?
 2)
 Er sådanne vilkår — som dem, der er omfattet af foreløbige købsaftaler, der forinden er udarbejdet af en bygherre, der som appellanten er erhvervsdrivende, og navnlig sådanne vilkår som omhandlet i punkt 3.2.2. og 7.1. i den foreløbige købsaftale, der blev indgået mellem tvistens parter, og som omfatter en opsigelsesklausul »i fjerde grad« og et bødevilkår udelukkende til fordel for bygherren/sælgeren — omfattet af anvendelsesområdet for sådanne vilkår, som dem der er omhandlet i litra d), e), f) og i), bilaget til Rådet direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler?
 3)
 Skal artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler fortolkes og anvendes således, at i tilfælde af, at Domstolen besvarer det andet spørgsmål bekræftende, kan den nationale ret ikke (er det forbudt for de nationale domstole at) ændre vilkår, som anses for urimelige, således at opsigelsesklausuler i fjerde grad kan gøres gældende under andre omstændigheder end dem, der udtrykkeligt blev fastsat i den foreløbige aftale (f.eks. ikke ved en hvilken som helst forsinket eller manglende betaling, uanset beløbet størrelse, men kun i tilfælde af for sen eller manglende betaling af et bestemt beløb, som domstolen fra sag til sag anser for væsentligt), og dermed nedsætte (begrænse) størrelsen på bøden til det beløb, der blev betalt i depositum af løftegiver/køber frem til tidspunktet, hvor bødevilkåret skal gøres gældende? Er den nationale ret i sådanne tilfælde begrænset til alene at træffe afgørelse om, at sådanne vilkår ikke finder anvendelse på den pågældende forbruger?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29)


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/26
 Sag anlagt den 18. august 2005 — Carsten Brinkmann/KHIM
 (Sag T-322/05)
 (2005/C 281/48)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Carsten Brinkmann (Köln, Tyskland) [ved: Rechtsanwältin K. van Bebber]
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Andre parter i appelsagen: Terra Networks S.A. (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse nr. 646/2004 af 29.10.2004, der blev stadfæstet ved appelkammerets afgørelse af 10.6.2005 (R 1145/2004-I), annulleres, og Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Indsigelse rejst af Terra Networks S.A. den 12.4.2002 (indsigelsessag B 502 676) afvises, og indsigeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Ordmærket »TERRANUS«, ansøgning nr. 2 061 968, der blev indgivet den 29.1.2001, for varer og tjenesteydelser i klasse 36 »forsikringsvirksomhed, finansiel virksomhed, valutarisk virksomhed, ejendomsmæglervirksomhed, udvikling og formidling af driftskoncepter for fast ejendom«, registreres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Carsten Brinkmann
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Terranus« for varer og tjenesteydelser i klasse 36 (ansøgning nr. 2 061 968).
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Terra Networks, S.A.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Figurmærket »TERRA« for varer og tjenesteydelser i klasse 36 (EF-varemærke nr. 1 332 691 og det spanske varemærke nr. 2 261 483).
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på registrering.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Der foreligger ingen risiko for forveksling mellem de omtvistede varemærker.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/41
 Sag anlagt den 21. februar 2006 — UPM-Kymmene mod Kommissionen
 (Sag T-53/06)
 (2006/C 86/80)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: UPM-Kymmene Oyj (Helsinki, Finland) (ved lawyers B. Amory, E. Friedel, F. Bimont)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Beslutningen annulleres delvist i det omfang det heri udtales, at Rosenlew Saint Frères Emballage deltog i Valveplast-møderne på europæisk plan fra den 18. juli 1994 til den 31. januar 1999, og at Rosenlew Saint Frères Emballages kortvarige deltagelse i Valveplast-møderne (fra den 21. november 1997 til den 26. november 1998) og virksomhedens medvirken ved de franske møder om poser med åben munding udgjorde en enkelt og fortløbende overtrædelse.
 —
 Den bøde, der er pålagt sagsøgeren i beslutningen, nedsættes.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at Kommissionens beslutning K(2005) 4634 endelig udg. af 30. november 2005 i sag COMP/F/38.354 — Industrisække, annulleres. Sagsøgeren bestrider ikke, at de omstændigheder, der er lagt til grund, materielt er korrekte, men gør gældende, at beslutningen indeholder forskellige fejlbedømmelser af de faktiske omstændigheder vedrørende sagsøgerens datterselskab Rosenlew Saint Frères Emballage og dette selskabs rolle i kartelvirksomheden og anmoder om nedsættelse af den pålagte bøde, idet den er uberettiget og uforholdsmæssig.
 Til støtte for sit søgsmål gør sagsøgeren gældende, at der er begået fejl vedrørende de faktiske omstændigheder i forbindelse med anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF. Sagsøgeren gør gældende, at beslutningen er behæftet med mangler, idet der mangler bevis for, at Rosenlew Saint Frères Emballage har begået en enkelt og fortløbende overtrædelse. Sagsøgeren gør for det andet gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig bedømmelse af overtrædelsens varighed. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ikke kunnet påvise, at Rosenlew Saint Frères Emballage deltog i kartelvirksomheden i sektoren for blokposer og deltog i Valveplast-møderne på europæisk plan fra den 20. december 2004. Endvidere anfører sagsøgeren, at der er utilstrækkeligt bevis for Rosenlew Saint Frères Emballages medvirken i møderne afholdt af den franske gruppe vedrørende poser med åben munding indtil den 31. januar 1999.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at de almindelige principper om proportionalitet, ligebehandling og rimelighed er blevet tilsidesat og at der er begået fejl ved bødefastsættelsen.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at Kommissionen overskred sin skønsbeføjelse i henhold til artikel 23, stk. 3, i forordning nr. 1/2003, idet den fastsatte et udgangspunkt for bøden, der ikke står i forhold til den begåede overtrædelses alvor. Sagsøgeren anfægter i denne forbindelse anvendelsen af en afskrækkende faktor på 2 og gør gældende, at det samlede kartels markedsandel i 1996 på markedet for industrisække ikke udgjorde det korrekte grundlag for beregningen af bøden.
 Sagsøgeren gør for det andet gældende, at Kommissionen foretog en ukorrekt bedømmelse af varigheden af Rosenlew Saint Frères Emballages deltagelse i kartelvirksomheden.
 Sagsøgeren gør for det tredje gældende, at Kommissionen ikke tog tilstrækkeligt hensyn til den omstændighed, at sagsøgeren alene var ansvarlig som moderselskab, hvorved princippet om rimelighed blev tilsidesat.
 For det fjerde gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ikke tog


text:
visse formildende omstændigheder i betragtning og med urette lagde gentagelse til grund som en skærpende omstændighed.
 Vedrørende den endelige fastsættelse af bødens størrelse anfægter sagsøgeren endelig, at Kommissionen har betegnet kartellet som en meget alvorlig overtrædelse af konkurrencereglerne, når henses til kartellets begrænsede virkning på konkurrencen og dets geografiske udstrækning.
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at retten til kontradiktion er blevet tilsidesat, idet sagsøgeren under den administrative procedure blev nægtet adgang til visse relevante beviser, som Kommissionen støttede sig på ved fastlæggelsen af den af Rosenlew Saint Frères Emballage begåede overtrædelses varighed og omfang.


text:
25.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 272/9
 Sag anlagt den 18. juli 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-330/08)
 (2008/C 272/12)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved U. Wölker og G. Rozet, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (1), idet den ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2004/35/EF udløb den 30. april 2007. På tidspunktet for denne sags anlæggelse havde sagsøgte imidlertid endnu ikke truffet de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktivet.
 (1) EUT L 143, s. 56.


text:
25.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/17
 Sag anlagt den 30. juni 2010 — CBp Carbon Industries mod KHIM
 (Sag T-294/10)
 ()
 2010/C 260/23
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CBp Carbon Industries, Inc. (New York, USA) (ved solicitor J. Fish og barrister S. Malynicz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. april 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1361/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »CARBON GREEN« for varer i klasse 17 — EF-varemærkeansøgning nr. 973531
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Sagsøgeren har fremført to anbringender til støtte for sit søgsmål.
 Med sit første anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret har foretaget en fejlagtig vurdering af det omhandlede ordmærkes særpræg i forhold til de relevante varer.
 Med sit andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede afgørelse tilsidesætter artikel 7, stk. 1, litra C), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret i) tog fejl i forhold til det omhandlede ordmærkes betydning og syntaks samt i forhold til, hvorvidt varemærket var egnet eller ikke til at være et umiddelbart og direkte beskrivende ord for de omhandlede varer ii) på den ene side korrekt konkluderede, at den relevante kundekreds bestod af fagfolk, men dog på den anden side undlod af egen drift at fastlægge de faktiske omstændigheder, som viste, at varemærket i forhold til denne kundekreds var beskrivende, og iii) undlod på grundlag af beviserne at nå frem til, at der i den relevante kreds af fagfolk var en begrundet risiko for, at andre handlende i denne kreds i fremtiden kunne have ønske om at bruge det omhandlede EF-varemærke.


text:
13.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/34
 Sag anlagt den 27. december 2016 — Proof IT mod EIGE
 (Sag T-914/16)
 (2017/C 078/47)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Proof IT SIA (Riga, Letland) (ved advokaterne J. Jerņeva og D. Pāvila)
 Sagsøgt: Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinder (EIGE)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det Europæiske Institut for Ligestilling mellem Mænd og Kvinders afgørelse vedtaget i forbindelse med udbudsproceduren med henblik på tildelingen af en rammekontrakt vedrørende »Vedligeholdelse og ajourføring af EIGE’s værktøjer og midler til kønsstatistikker«, EIGE/2016/OPER/01-Parti 1 og EIGE/2016/OPER/01-Parti 2, og meddelt sagsøgeren ved skrivelse af 14. oktober 2016, om at afvisesagsøgerens bud og tildele rammekontrakten til tredjemand annulleres.
 —
 Sagsøgeren tilkendes erstatning for den skade, som sagsøgeren har lidt som følge af mistet mulighed og/eller for tabet af selve kontrakten, på 128 480 EUR.
 —
 EIGE tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsprincippet ved ikke at fortolke tildelingskriterierne på samme måde under hele udbudsproceduren.
 2.
 Andet anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsprincippet ved at foretage en helt ny vurdering af sagsøgerens bud, hvorved instituttet har handlet vilkårligt, hvilket giver mistanke om favorisering.
 3.
 Tredje anbringende om, at sagsøgte har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og gennemsigtighedsprincippet, eftersom tildelingskriterierne er upræcise, hvilket har givet sagsøgte en ubegrænset valgfrihed hvad angår tildelingen af den pågældende kontrakt.
 4.
 Fjerde anbringende om, at sagsøgte har foretaget åbenbare fejlskøn ved vurderingen af sagsøgerens bud, som efter en korrektion ville medføre et andet resultat for udbudsproceduren — dvs. sagsøgerens bud ikke burde have været afvist, og at sagsøgeren burde have fået tildelt rammekontrakten.


text:
24.3.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 95/9
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS 1) Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger. Det Forenede Kongeri-
 ge Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.
 den 29. november 2000
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 i sag T-213/97, Comité des industries du coton et des
 fibres connexes de l’Union européenne (Eurocoton) m.fl.
 mod Rådet for Den Europæiske Union (1)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Dumping — Rådets manglende vedtagelse af endelig told
 — annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for
 søgsmål — erstatningssøgsmål) den 8. november 2000
 i sag T-158/98, Bernard Bareyt m.fl. mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (2001/C 95/15)
 (Tjenestemænd — midlertidigt ansatte — placering i et
 tredjeland — løn — fastsættelse af en særlig justeringskoef-
 ficient for byen Naka (Japan) — tilbagevirkende gyldighed
 — tilbagesøgning af det for meget udbetalte)
 (Processprog: engelsk)
 (2001/C 95/16)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-213/97, Comité des industries du coton et des fibres
 connexes de l’Union européenne (Eurocoton), Bruxelles, Ettlin
 Gesellschaft für Spinnerei und Weberei AG, Ettlingen (Tysk- I sag T-158/98, Bernard Bareyt, Ivone Benfatto, Denis Bessette,
 land), Textil Hof Weberei GmbH & Co. KG, Hof (Tyskland), Giuliano Dalle Carbonare, Enrico Di Pietro, Barry John Green,
 H. Hecking Söhne GmbH & Co., Stadtlohn (Tyskland), Spinn- Remmelt Haange, Michel Huguet, Marcus Iseli, Cornelis Jorg,
 weberei Uhingen GmbH, Uhingen (Tyskland), F.A. Kümpers Neil Mitchell, Pier Luigi Mondino, Alfredo Portone, Carlo
 GmbH & Co., Rheine (Tyskland), Tenthorey SA, Éloyes (Frank- Sborchia, Alessandro Tesini og Mike Michael Wykes, midlerti-
 rig), Les tissages des héritiers de G. Perrin — Groupe Alain digt ansatte ved Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 Thirion (HPG-GAT Tissages), Cornimont (Frankrig), Établisse- ber, Naka (Japan), ved advokat N. Lhoëst, Bruxelles, og med
 ments des fils de Victor Perrin SARL, Thiéfosse (Frankrig), valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Becker og Cahen,
 Filatures et tissages de Saulxures-sur-Moselotte, Saulxures-sur- 3 Rue des Foyers, mod Kommissionen for De Europæiske
 Moselotte (Frankrig), Tissage Mouline Thillot, Thillot (Frank- Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og F. Clotuche-
 rig), Tessival SpA, Azzano S. Paolo (Italien), Filature Niggeler Duvieusart), støttet af Rådet for Den Europæiske Union
 & Küpfer SpA, Capriolo (Italien), Standardtela SpA, Milano (befuldmægtigede: T. Strömholm og T. Blanchet), hvorunder
 (Italien), ved C. Stanbrook, QC, og barrister A. Dashwood, og der er nedlagt påstand om annullation af sagsøgernes lønsedler
 med valgt adresse i Luxembourg hos advokat A. Kronshagen, for november 1997 og for de følgende måneder, for så vidt
 12, boulevard de la Foire, mod Rådet for Den Europæiske der er anvendt den særlige justeringskoefficient, som er fastsat
 Union (befuldmægtigede: A. Santacruz, A. Tanca og S. Mar- for byen Naka ved Rådets forordning (EKSF, EF, Euratom)
 quardt, H.-J. Rabe og G.M. Berrisch), støttet af Det Forenede nr. 1785/97 af 11. september 1997 om fastsættelse af de
 Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuldmægtiget: justeringskoefficienter, der fra 1. januar 1997 finder anvendelse
 J.E. Collins), angående en påstand dels om annullation af på vederlag til tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber,
 Rådets


text:
»beslutning« om ikke at vedtage Kommissionens forslag som gør tjeneste i tredjelande (EFT L 254, s. 1), samt om,
 til forordning om indførelse af en endelig antidumpingtold på at Kommissionen tilpligtes at tilbagebetale sagsøgerne de
 importen af ubleget stof af bomuld med oprindelse i Den lønbeløb, som er tilbageholdt i deres løn som tilbagesøgning
 Kinesiske Folkerepublik, Egypten, Indien, Indonesien, Pakistan af det for meget erlagte, og at betale dem forskellen mellem
 og Tyrkiet (KOM(97) 160 endelig udg. af 21.4.1997), og dels lønnen beregnet på grundlag af den justeringskoefficient, der
 om erstatning af det tab, der er lidt som følge af den er fastsat for Tokyo (Japan), og den løn, som er blevet
 pågældende »beslutning«, har Retten (Anden Udvidede Afde- udbetalt dem fra november 1997 på grundlag af den særlige
 ling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dom- justeringskoefficient, har Retten (Anden Afdeling), sammensat
 merne J. Azizi, A. Potocki, M. Jaeger og A.W.H. Meij; justitsse- af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne J. Azizi
 kretær: fuldmægtig G. Herzig, den 29. november 2000 afsagt og A. Potocki; justitssekretær: fuldmægtig G. Herzig, den
 dom, hvis konklusion lyder således: 8. november 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
1.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/70
 Sag anlagt den 24. november 2015 — BMB mod KHIM — Ferrero (slikbeholder, konfektpakke)
 (Sag T-695/15)
 (2016/C 038/94)
 Stævningen er affattet på polsk
 Parter
 Sagsøger: BMB sp. z o.o. (Grójec, Polen) (ved advokat K. Czubkowski)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Ferrero (Alba, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede design: BMB sp. z o.o.
 Det omtvistede design: EF-design nr. 826 680-0001
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. september 2015 af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1150/2012-3)
 Påstand
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 61, stk. 1 og 2, i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 62 og artikel 63, stk. 1, i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra e), i forordning nr. 6/2002
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/6
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 12. januar 2006
 i sag C-246/04, Turn-und Sportunion Waldburg mod Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgerichtshof) (1)
 (Sjette momsdirektiv - artikel 13, punkt B, litra b), og punkt C, litra a) - afgiftsfritagelse for transaktioner vedrørende bortforpagtning og udlejning af fast ejendom - valgfrihed for de afgiftspligtige - almennyttige sportsforeninger - betingelser)
 (2006/C 60/11)
 Processprog: tysk
 I sag C-246/04, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) ved afgørelse af 26. maj 2004, indgået til Domstolen den 10. juni 2004, i sag Turn- und Sportunion Waldburg mod Finanzlandesdirektion für Oberösterreich, har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus (refererende dommer) og A. Ó Caoimh; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 12. januar 2006 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Medlemsstaterne kan, når de indrømmer afgiftspligtige personer valgfrihed med hensyn til at vælge at erlægge afgift i henhold til artikel 13, punkt C, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, sondre mellem transaktionernes art eller grupper af afgiftspligtige på den betingelse, at de overholder de generelle målsætninger og principper i sjette direktiv, herunder princippet om afgiftsneutralitet samt kravet om en korrekt, enkel og ensartet anvendelse af de fastsatte fritagelser.
 2)
 Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om en national regel, der generelt fritager transaktioner foretaget af almennyttige sportssammenslutninger og begrænser disses ret til at vælge at betale afgift af transaktioner vedrørende udlejning og bortforpagtning, overskrider grænserne for det skøn, medlemsstaterne er tillagt, bl.a. under hensyn til princippet om afgiftsneutralitet og til kravet om en korrekt, enkel og ensartet anvendelse af de fastsatte fritagelser.
 (1) EUT C 228 af 11.9.2004.


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hanseatisches Oberlandesgericht (Tyskland) den 30. maj 2006 — Lämmerzahl GmbH mod Freie Hansestadt Bremen
 (Sag C-241/06)
 (2006/C 212/16)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Hanseatisches Oberlandesgericht.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Lämmerzahl GmbH.
 Sagsøgt: Freie Hansestadt Bremen.
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Er det foreneligt med Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (1), navnlig med artikel 1, stk. 1 og 3, at en bydende generelt nægtes adgang til efterprøvelse af en ordregivende myndigheds beslutning om indgåelse af offentlige kontrakter, fordi den bydende selvforskyldt ikke har gjort en overtrædelse af udbudsreglerne gældende inden for den i den nationale lovgivning fastsatte indsigelsesfrist, når overtrædelsen vedrører
 a)
 den valgte udbudsform
 eller
 b)
 rigtigheden af fastsættelsen af kontraktens værdi (klart fejlagtigt anslået værdi eller utilstrækkelig gennemsigtighed i fastsættelsen)
 og der på grundlag af den korrekt fastsatte værdi af kontrakten eller den værdi, der korrekt skulle fastsættes, ville være mulighed for en efterprøvelse af yderligere og — isoleret betragtet — ikke prækluderede overtrædelser af udbudsreglerne?
 2.
 Skal der i givet fald stilles særlige krav til de oplysninger i udbudsbekendtgørelsen, der er væsentlige for fastsættelsen af kontraktens værdi, for at det kan antages, at de overtrædelser af udbudsreglerne, der vedrører fastsættelsen af kontraktens værdi, har til følge, at den primærretlige beskyttelse er udelukket, også når den korrekt fastsatte værdi af kontrakten eller den værdi, der korrekt skulle fastsættes, overstiger den gældende tærskelværdi?
 (1) EFT L 209, s. 1.


text:
26.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 299/25
 blevet opstillet et krav, der ikke forekommer i den Skal TRIPS-aftalens (1) artikel 50, stk. 6, fortolkes således,
 udtùmmende opregning i de nñvnte bestemmelser. at den har direkte virkning i den forstand, at de deri
 omhandlede retsfùlger også indtrñder, såfremt den natio-
 nale lov ikke indeholder nogen bestemmelse, der svarer til
 Ð Tilsidesñttelse af princippet »ad impossibilia nemo denne bestemmelse i aftalen?
 tenetur«, idet opfyldelsen af en bevisbyrde, der ikke
 kan lùftes, anses for afgùrende. (1) Aftale om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder
 (WTO) (EFT L 336 af 23.12.1994, s. 213).
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 5, stk. 2, i forordning (EéF)
 nr. 1697/79 samt artikel 220 i forordning (EéF)
 nr. 2913/92, idet disse bestemmelser fortolkes således,
 at der ikke foreligger »en fejl« fra toldvñsenets side,
 når told- og afgiftsfritagelsen var i overensstemmelse Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 med den anmeldelse, eksportùren havde indgivet, og afsagt den 13. maj 1998 af Bundessozialgericht i sagen
 der således var tale om en »afledet« fejl. Manfred Sehrer mod Bundesknappschaft, tilvarslet: Landes-
 versicherungsanstalt für das Saarland
 (Sag C-302/98)
 Ð Tilsidesñttelse af princippet om respekt for den beretti-
 gede forventning. Hñvdelse af det usñdvanlige syns- (98/C 299/39)
 punkt om den »kommercielle risiko«, som enhver
 erhvervsdrivende lùber, med fuld viden om, at toldvñ-
 Ved kendelse afsagt den 13. maj 1998, indgået til Domsto-
 senets konstateringer kan ñndres.
 lens Justitskontor den 3. august 1998, har Bundessozialge-
 richt, 8. Afdeling, i sagen Manfred Sehrer mod Bundes-
 knappschaft, tilvarslet: Landesversicherungsanstalt für das
 Ð Tilsidesñttelse af traktatens artikel 30 og 36, idet det Saarland, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 under anbringende af, at der bliver tale om en »told- en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 mñssig« risiko, gùres gñldende, at en skjult restriktion mål:
 for samhandelen i Fñlleskabet er en nùdvendighed.
 Er artikel 6 samt artikel 48-51 i traktaten om oprettelse af
 Det Europñiske Fñllesskab såvel som artikel 3 i Rådets
 Ð Tilsidesñttelse af princippet »ne bis in idem« samt af forordning (EéF) nr. 1408/71 (1) Ð om anvendelse af de
 artikel 5 i forordning (EéF) nr. 1697/79 og artikel 220 sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstñndige
 i forordning (EéF) nr. 2913/92 ved undladelsen af at erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter
 annullere beslutningen, i alt fald for så vidt som det inden for Fñllesskabet Ð til hinder for nationale bestem-
 derved tillades at efteropkrñve tolden i henhold til en melser, hvorefter en fransk tillñgspension, som ydes efter
 opgùrelse fra CPL Imperial 2 SpA, skùnt denne told bestemmelser i en kollektiv overenskomst, i fuldt omfang
 allerede var betalt. belastes med såvel bidrag til den franske sygesikring som
 med bidrag til den tyske sygesikring for pensionister?
 (1) EFT L 197 af 3.8.1979, s. 1.
 (2) EFT L 302 af 19.10.1992, s. 1. (1) EFT L 149 af 5.7.1971, s. 2.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom afsagt den 10. juli 1998 af Tribunal Superior de Justicia
 afsagt den 25. juni 1998 af Arrondissementsrechtsbank, de la


text:
Comunidad Valenciana, Afdelingen for Sociale Sager,
 Haag, i sagen Parfums Christian Dior SA mod Tuk Con- i sagen SIMAP (foreningen af offentligt ansatte lñger)
 sultancy BV mod Conselleria de Sanidad y Consumo de la Generalidad
 (Sag C-300/98) Valenciana (sundheds- og forbrugerstyrelsen for regionen
 Valencia)
 (98/C 299/38) (Sag C-303/98)
 (98/C 299/40)
 Ved dom afsagt den 25. juni 1998, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 29. juli 1998, har Arrondissements- Ved kendelse afsagt den 10. juli 1998, indgået til Domsto-
 rechtsbank, Haag, i sagen Parfums Christian Dior SA mod lens Justitskontor den 3. august 1998, har Tribunal Supe-
 Tuk Consultancy BV forelagt De Europñiske Fñllesska- rior de Justicia de la Comunidad Valenciana, Afdelingen
 bers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af for Sociale Sager, i sagen SIMAP (foreningen af offentligt
 fùlgende spùrgsmål: ansatte lñger) mod Conselleria de Sanidad y Consumo de
 ---pagebreak--- C 299/26 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 la Generalidad Valenciana (sundheds- og forbrugerstyrel- B. Såfremt de berùrte lñger udfùrer rådighedstjeneste
 sen for regionen Valencia) forelagt De Europñiske Fñlles- i form af tilkaldeordningen og ikke i form af
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse. fysisk tilstedevñrelse i centret, spùrges, om hele
 denne tid skal betragtes som arbejde eller kun den
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana tid, der faktisk er anvendt til udfùrelsen af den
 anmoder Domstolen om at trñffe afgùrelse vedrùrende fùl- aktivitet, som de i givet fald måtte vñre tilkaldt
 gende spùrgsmål med hensyn til Rådets direktiv 93/104/ til, jf. den nationale praksis, der er omtalt i
 EF (1) punkt 8 i afsnittet om de faktiske omstñndighe-
 der?
 1. Spùrgsmål vedrùrende direktivets generelle anvendelig-
 hed. C. Såfremt de berùrte lñger udfùrer rådighedstjeneste
 i form af ordningen med fysisk tilstedevñrelse i
 A. Under henvisning til ordlyden af artikel 118 A i centret, spùrges, om hele denne tid skal betragtes
 traktaten om Det Europñiske Fñllesskab og til som almindeligt arbejde eller som sñrlig arbejdstid
 bestemmelsen i direktivets artikel 1, stk. 3, om i henhold til den nationale praksis, der er omtalt i
 alle former for private og offentlige aktiviteter punkt 8 i afsnittet om de faktiske omstñndighe-
 som defineret i artikel 2 i Rådets direktiv 89/391/ der?
 EéF (2), hvori det fastslås, at direktivet ikke finder
 anvendelse, »når sñrlige forhold i tilknytning til 3. Vedrùrende den gennemsnitlige arbejdstid.
 visse specifikke aktiviteter i den offentlige tjeneste
 . . . på afgùrende vis taler imod dets anvendelse A. Skal den arbejdstid, der anvendes til rådighedstje-
 . . .«, spùrges, om den virksomhed, der udùves af neste, medregnes med henblik på fastsñttelsen af
 lñgerne i de primñre behandlingsenheder, og som den gennemsnitlige arbejdstid i lùbet af en syvda-
 er berùrt af konflikten, er omfattet af den nñvnte gesperiode i henhold til bestemmelsen i direktivets
 undtagelse? artikel 6, nr. 2?
 B. Artikel 1, stk. 3, i det påberåbte direktiv henviser B. Skal de timer, der er anvendt til rådighedstjeneste,
 endvidere til direktivets artikel 17 med udtrykket betragtes som overarbejdstimer?
 »jf. dog«. Selv om der som anfùrt ovenfor ikke C. Kan referenceperioden i


text:
direktivets artikel 16,
 findes statslige eller regionale harmoniserings- stk. 2, selv om der ikke findes harmoniserings-
 forskrifter, spùrges, om denne tavshed skal forstås forskrifter, anses for anvendelig, og finder i givet
 som en undtagelse til bestemmelserne i artikel 3, fald de undtagelser fra denne bestemmelse, der er
 4, 5, 6, 8 og 16, når arbejdstiden på grund af de fastsat i artikel 17, stk. 2 og 3, jf. stk. 4, anven-
 sñrlige omstñndigheder ved den udùvede aktivitet delse?
 ikke har en gennemsnitlig og/eller på forhånd fast-
 lagt lñngde? D. Som fùlge af muligheden for at undlade at
 anvende direktivets artikel 6 med hjemmel i direk-
 C. Idet direktivet ifùlge artikel 1, stk. 3 in fine, ikke tivets artikel 18, stk. 1, litra b), og selv om der
 finder anvendelse på »aktiviteter, der udùves af ikke foreligger harmoniseringsforskrifter, spùrges,
 lñger under uddannelse«, spùrges om det modsñt- om direktivets artikel 6 kan anses for uanvendelig,
 ningsvis skal antages, at aktiviteter, der udùves af såfremt der er indhentet samtykke fra arbejdstage-
 andre lñger, er omfattet af direktivet? ren til at udfùre det nñvnte arbejde? Kan et sam-
 D. Har henvisningen til, at bestemmelserne i direktiv tykke, som arbejdsmarkedets parter har givet i en
 89/391/EéF »i fuld udstrñkning« finder anven- aftale eller kollektiv overenskomst, ligestilles med
 delse på de forhold, der er nñvnt i stk. 2, en sñr- et samtykke fra arbejdstageren vedrùrende dette
 lig betydning for så vidt angår spùrgsmålet om punkt?
 påberåbelse og anvendelse af direktivet?
 4. Vedrùrende arbejdets karakter af natarbejde.
 2. Spùrgsmål vedrùrende arbejdstiden. A. I betragtning af, at den normale arbejdstid ikke
 A. Direktivets artikel 2, stk. 1, definerer arbejdstid ligger om natten, hvilket kun gñlder for en del af
 som »det tidsrum, hvori arbejdstageren er på den rådighedstjeneste, som det periodisk kan
 arbejde og står til arbejdsgiverens rådighed under påhvile nogle af de berùrte lñger at udfùre, samt
 udfùrelsen af sin beskñftigelse eller sine opgaver i da der ikke foreligger harmoniseringsforskrifter,
 overensstemmelse med national lovgivning og/eller spùrges, om disse lñger er natarbejdere efter
 praksis«. Under hensyn til den nationale praksis, bestemmelsen i direktivets artikel 2, stk. 4, litra b)?
 der er omtalt i nñrvñrende kendelses afsnit om de B. Er det ved udùvelsen af det valg, der hjemles i
 faktiske omstñndigheder, punkt 8, og i betragt- direktivets artikel 2, stk. 4, litra b), nr. i), muligt
 ning af, at der ikke findes harmoniseringsforskrif- at anvende den nationale lovgivning om natar-
 ter, spùrges, hvorvidt man fortsat må anvende den bejde, der udùves af arbejdstagere i et privatretligt
 nationale praksis, hvorefter de 40 ugentlige arbejdsforhold, på de berùrte lñger, der er omfat-
 arbejdstimer ikke omfatter den tid, der er anvendt tet af et offentligretligt arbejdsforhold?
 til rådighedstjeneste, eller skal der foretages en
 analog anvendelse af de almindelige og sñrlige C. Omfatter den »normale« arbejdstid, som nñvnes i
 bestemmelser om arbejdstiden i den nñvnte direktivets artikel 8, nr. 1, også rådighedstjeneste i
 spanske lovgivning vedrùrende privatretlige henhold til en tilkaldeordning eller ved fysisk til-
 arbejdsforhold? stedevñrelse?
 ---pagebreak--- 26.9.98 DA De Europñiske


text:
Fñllesskabers Tidende C 299/27
 5. Vedrùrende skifteholdsarbejde og skifteholdsarbejdere. Ð Tilsidesñttelse af artikel 26 og 43 i tjenestemandsved-
 tñgten: Modsat Rettens udsagn har de manglende
 Idet det lñgges til grund, at arbejdstiden for så vidt bedùmmelser for både 1991-1993 og 1993-1995 ikke
 angår rådighedstjenesten udelukkende er på skift, og blot påvirket sagsùgerens administrative og karriere-
 idet der ikke foreligger harmoniseringsforskrifter, spùr- mñssige situation, men også frataget ham enhver
 ges, om de berùrte lñgers arbejde kan anses for skifte- mulighed for kontradiktion.
 holdsarbejde, og om de skal betragtes som skifteholds-
 arbejdere efter definitionen i direktivets artikel 2, nr. 5
 og 6?
 Ð Tilsidesñttelse af begrebet tjenestens interesse og af
 princippet om kontradiktion og ligebehandling samt
 ( ) Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse
 1
 aspekter i forbindelse med tilrettelñggelse af arbejdstiden (EFT om forbuddet mod forskelsbehandling: Retten har ved
 L 307 af 13.12.1993, s. 18). at antage, at Kommissionen ikke burde godtgùre hver-
 (2) EFT L 183 af 29.6.1989, s. 1. ken omstñndighederne eller de pågñldende to tjeneste-
 mñnds del af ansvaret, overtrådt sin egen praksis og
 således stiltiende erkendt den af Kommissionen fore-
 tagne fejlagtige vurdering og magtfordrejning.
 Appel ivñrksat den 3. august 1998 af W. til prùvelse af
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 25, stk. 2, i tjenestemandsved-
 dom afsagt den 28. maj 1998 af De Europñiske Fñllesska-
 tñgten.
 bers Ret i Fùrste Instans (Femte Afdeling) i de forenede
 sager T-78/96 og T-170/96, W. mod Kommissionen for
 De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-170/96)
 (Sag C-304/98 P)
 (98/C 299/41)
 Ð Tilsidesñttelse af EF-traktatens artikel 215, stk. 2, og
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den artikel 178: Gennemgangen af erstatningssùgsmålet,
 3. august 1998 ivñrksat appel af W. ved advokat Gilles som Retten foretog, sammen med en påstand om yder-
 Bouneou, Luxembourg, og med valgt adresse i Luxem- ligere erstatning i forbindelse med annullationssùgsmå-
 bourg 4, rue de l'Avenir, til prùvelse af dom afsagt den let fordrejede appellantens påstande. Men den ùkono-
 28. maj 1998 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste miske og ikke-ùkonomiske skade, som der krñves
 Instans (Femte Afdeling) i de forenede sager T-78/96 og erstatning for under nñrvñrende sag, er en fùlge af en
 T-170/96, W. mod Kommissionen for De Europñiske adfñrd fra administrationen, som ikke har karakter af
 Fñllesskaber. en afgùrelse, og som er forvoldt appellanten af en
 optrñden, der på grund af manglende retsvirkninger
 Appellanten har nedlagt fùlgende påstande:
 ikke kan bestemmes som en bebyrdende retsakt. Dette
 Ð Appellen fremmes til realitetsbehandling, og appellan- gñlder således for anbringendet, som består i, at tjene-
 ten gives medhold stemandsvedtñgtens artikel 4 og 29 er tilsidesat, og
 for anbringendet om tilsidesñttelse af omsorgspligten
 fùlgelig: samt om magtfordrejning og utilstrñkkelig begrun-
 delse.
 Ð ophñves dommen i sagerne T-78/96 og T-170/96
 Ð gives der appellanten medhold i hans påstande for Ret-
 ten
 Ð tilpligtes Kommissionen at betale alle sagens omkost-
 ninger.
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 Anbringender og vñsentligste argumenter: afsagt den 14. juli 1998 af Divisional Court, Queen's
 Bench Division, i sagen The Queen mod


text:
1) Minister of
 (Sag T-78/96) Agriculture, Fisheries and Food, 2) Secretary of State for
 the Environment, ex parte: Monsanto plc, og I Pi Ci SpA,
 Ð Procedurefejl: Retten har ñndret de for den fremlagte
 intervenient
 faktiske omstñndigheder og har ikke taget hensyn til
 de beviser og angivelse af bevismidler, som appellanten (Sag C-306/98)
 har fremfùrt.
 (98/C 299/42)
 Ð Retten har begrñnset retten til kontradiktion.
 Ð Dommens begrundelse er selvmodsigende og ufuld-
 stñndig på grund af en fejlagtig fastlñggelse af de fak- Ved kendelse afsagt den 14. juli 1998, indgået til Domsto-
 tiske omstñndigheder. lens Justitskontor den 4. august 1998, har Divisional
 Court, Queen's Bench Division, i sagen The Queen mod
 Ð Tilsidesñttelse af artikel 90 og 91 i tjenestemandsved- 1) Minister of Agriculture, Fisheries and Food, 2) Secre-
 tñgten. tary of State for the Environment, ex parte: Monsanto plc,


text:
6.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 313/36
 Sag anlagt den 15. september 2008 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein, Research Development mod KHIM (Gengivelse af en hund)
 (Sag T-385/08)
 (2008/C 313/66)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research Development (Leopoldshöhe, Tyskland) (ved Rechtsanwälte C. Czychowski, A. Nordemann og A. Dustmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 30. juni 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1734/2007-1) og undersøgerens afgørelse af 25. september 2007 annulleres, for så vidt som der blev givet afslag på EF-varemærkeansøgning 4829321 for »lædervarer omfattet af klasse 18, tasker« i klasse 18 og »foderstof/dyrefoder og drikkelse til dyr« i klasse 31.
 —
 EF-varemærkeansøgning 4829321 bekendtgøres også for disse varer.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Gengivelse af en hund for varer i klasse 18, 25 og 31 — ansøgning nr. 4 829 321
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på EF-varemærkeansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Annullation af den anfægtede afgørelse for »beklædningsgenstande, fodtøj, hovedbeklædning; bælter« i klasse 25
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Rådets forordning nr. 40/94, idet det ansøgte varemærke hverken er direkte eller udelukkende beskrivende, og idet det har fornødent særpræg.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/47
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 18. september 2006 — Wirtschaftskammer Kärnten og best connect Ampere Strompool mod Kommissionen
 (Sag T-350/03) (1)
 (»Annullationssøgsmål - konkurrence - beslutning, hvorved en fusion erklæres forenelig med fællesmarkedet - juridiske personer - retsakter, som berører dem individuelt - afvisning«)
 (2006/C 294/100)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Wirtschaftskammer Kärnten og best connect Ampere Strompool GmbH (Klagenfurt, Østrig) (ved advokat M. Angerer)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (først ved A. Bouquet, S. Rating og K. Mojzesowicz, derefter ved A. Bouquet og K. Mojzesowicz)
 Intervenient til støtte for sagsøgerne: Ampere AG (Berlin, Tyskland) (ved advokaterne C. von Hammerstein og C.-S. Schweer)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG (Wien, Østrig), EVN AG (Maria Enzersdorf, Østrig), Wien Energie GmbH (Wien), Energie AG Oberösterreich (Linz, Østrig), Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG (Eisenstadt, Østrig) og Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste (Linz) (ved advokaterne S. Polster og H. Wollmann)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/271/EF af 11. juni 2003 om en fusions forenelighed med fællesmarkedet og EØS-aftalen (sag COMP/M.2947 — Verbund/EnergieAllianz) (EUT 2004 L 92, s. 91)
 Konklusion
 1)
 Sagen forkastes.
 2)
 Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger, ligesom de in solidum betaler omkostningerne afholdt af Kommissionen og intervenienterne, Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG, EVN AG, Wien Energie GmbH, Energie AG Oberösterreich, Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG og Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste.
 3)
 Intervenienten Ampere AG bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 7 af 10.1.2004.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/27
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster (Tyskland) den 31. august 2009 — Pietro Infusino mod Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid
 (Sag C-348/09)
 2009/C 282/46
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Pietro Infusino
 Sagsøgt: Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid
 Præjudicielt spørgsmål
 Omfatter begrebet »bydende nødvendig af hensyn til den offentlige sikkerhed« i artikel 28, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område (1), om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF alene trusler mod statens indre og ydre sikkerhed forstået som statens, dens organers og centrale offentlige tjenesters fortsatte eksistens, befolkningens overlevelse samt opretholdelse af internationale relationer og nationernes fredelige sameksistens?
 (1) EUT L 158, s. 77.


text:
26.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/14
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse afsagt den 7. september 2005 af Tribunal Départemental des Pensions militaires du Morbihan i sagen Ameur Echouikh mod Secrétaire d'Etat aux anciens combattants
 (Sag C-336/05)
 (2005/C 296/26)
 Processprog: fransk
 Ved afgørelse afsagt den 7. september 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 15. september 2005, har Tribunal Départemental des Pensions militaires du Morbihan i sagen Ameur Echouikh mod Secrétaire d'Etat aux anciens combattants forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Har artikel 64 og 65 i Euro-Middelhavs-konferencen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side, undertegnet i Bruxelles den 26. februar 1996, direkte virkning?
 2)
 Såfremt denne Euro-Middelhavs-konference af den ene eller den anden grund ikke kan finde anvendelse i nærværende sag, har artikel 40, 41, 42 i samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko, undertegnet i Rabat den 27. april 1976, som erstattes af Euro-Middelhavs-konferencen, da direkte virkning?
 3)
 Omfattes en marokkansk statsborger, der har gjort militærtjeneste i en medlemsstat, også uden for dennes territoriale grænser, af kategorien »arbejdstagere« som omhandlet i artikel 64 og 65 i Euro-Middelhavs-konferencen fra 1996 og artikel 40, 41 og 42 i samarbejdsaftalen fra 1976?
 4)
 Kan en marokkansk statsborger, uafhængigt af den direkte virkning af bestemmelserne i disse aftaler undertegnet i 1976 og 1996 med Kongeriget Marokko, såfremt han omfattes af kategorien »arbejdstagere« som omhandlet i de nævnte bestemmelser vedrørende den fællesskabsretlige retsorden, påberåbe sig direkte anvendelighed af det generelle princip om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet som sikret ved EF-traktatens artikel 12 og artikel 14 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder?
 5)
 Omfattes militær invalidepension, som en marokkansk statsborger, der har gjort militærtjeneste i en medlemsstat, ansøger om på grundlag af følgelidelser efter en ulykke eller en sygdom, der er indtruffet under hans militærtjeneste, af kategorien aflønning som omhandlet i artikel 64 i Euro-Middelhavs-konferencen fra 1996 eller af kategorien sociale sikringsydelser i aftalens artikel 65?
 6)
 Er artikel 64 og 65 i Euro-Middelhavs-konferencen om oprettelse af en associering mellem De Europæiske Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og Kongeriget Marokko på den anden side, undertegnet i Bruxelles den 26. februar 1996, og før denne aftales ikrafttræden, artikel 40, 41 og 42 i samarbejdsaftalen mellem det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Marokko, undertegnet i Rabat den 27. april, eller i givet fald, EF-traktatens artikel 12 (tidligere artikel 6) og artikel 14 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder til hinder for, at en medlemsstat kan påberåbe sig restriktive nationale lovbestemmelser vedrørende en marokkansk statsborgers nationalitet og:
 —
 nægte ham ret til en militær invalidepension, som staten ellers ville have ydet nationale statsborgere, der som den marokkanske statsborger har fast bopæl på statens område, og som befinder sig i samme situation og har forrettet militærtjeneste på de samme betingelser?
 —
 forskelsbehandle ham i


text:
forhold til landets egne statsborgere med hensyn til tildeling, beregningsmetode og varighed af den militære pension, der yde til godtgørelse af følgelidelser efter ulykker eller sygdomme, som kan tilskrives militærtjenesten?
 7)
 Kan den omstændighed, at den berørte ikke arbejder på tidspunktet for ansøgningen om pension, og at ulykken eller sygdommen, som ligger til grund for ansøgningen, er indtruffet i en tidligere aktiv tjenesteperiode, nemlig fra den 19. august 1949 til den 16. august 1964, uden for de territoriale grænser til den medlemsstat, for hvilken han forrettede militærtjeneste, nemlig i Saigon, ændre besvarelserne af ovennævnte spørgsmål?


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/45
 Sag anlagt den 16. februar 2006 — Eyropaïki Dynamiki mod EMCDDA
 (Sag T-63/06)
 (2006/C 86/84)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Eyropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athen, Grækenland) (ved lawyer N. Korogiannakis)
 Sagsøgt: Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug
 Sagsøgerens påstand
 —
 Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrugs beslutning om ikke at antage sagsøgerens bud og tildele kontrakten til den udvalgte kontrahent annulleres.
 —
 Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug tilpligtes at betale sagens omkostninger samt erstatning hidrørende fra udbudsproceduren.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren afgav et bud som svar på en åben udbudsrunde afholdt af sagsøgte angående tjenester i forbindelse med softwareprogrammering og rådgivning (EUT 2005/S 187-183846). Sagsøgeren anfægter beslutningen om at afvise dennes bud og tildele kontrakten til en anden tilbudsgiver.
 Til støtte for sit søgsmål gør sagsøgeren gældende, at vedtagelsen af den anfægtede beslutning udgør en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling og princippet om gennemsigtighed samt direktiv 92/50 (1) og finansforordningen (2). Ifølge sagsøgeren blev dennes bud afvist på grundlag af kriterier, der ikke var indeholdt i udbudsbekendtgørelsen. Sagsøgeren gør endvidere gældende, at Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug forsømte at indhente opklarende oplysninger hos sagsøgeren, hvilket udgør en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik. Endelig gør sagsøgeren gældende, at den anfægtede beslutning indeholder åbenbare fejlskøn.
 (1) Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1).
 (2) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25.6.2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget.


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/19
 Sag anlagt den 11. maj 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-216/06)
 (2006/C 165/33)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved S. Pardo Quintillán og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF (1) for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet eller under alle omstændigheder ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2003/35/EF udløb den 25. juni 2005.
 (1) EFT L 156, s. 17.


text:
13.7.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 169/27
 Kan den omtvistede bestemmelse i henhold til Domstol- Ud fra den betragtning, at det alene eller som hovedregel
 ens praksis, når det lægges til grund, at deltidsbeskæftigel- var kvinder, der var deltidsbeskæftigede, kan bestemmel-
 se er forbundet med nedsat løn, fortolkes således, at den serne, hvorefter deltidsbeskæftigelse var helt udelukket
 uden videre udgør en direkte forskelsbehandling på (indtil 1.1.1996) eller blev »medregnet forholdsmæssigt«
 grundlag af køn, eftersom den umiddelbart og direkte i forhold til fuldtidsbeskæftigelse (fra 1.1.1996), også i
 forbinder deltidsbeskæftigelse med de (kvindelige) ansat- lyset af Domstolens praksis, da fortolkes således, at de
 tes køn og således alene stiller kvinder ringere? indfører en (i henhold til fællesskabsretten) forbudt
 indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn, og skal
 hele perioden med deltidsbeskæftigelse følgelig medreg-
 nes i ancienniteten?
 2. Udgør det forhold, at midlertidigt ansatte deltidsbeskæfti-
 gede rengøringsassistenter ansat i henhold til tidsube- 5. Såfremt Domstolen besvarer spørgsmål 1-4 bekræftende,
 stemte kontrakter er udelukket fra fordelene i henhold til således at de omtvistede bestemmelser strider mod fælles-
 den særlige kollektive overenskomst af 2. november 1987 skabsretten, hvem har da bevisbyrden, når ansatte gør
 mellem foreningen af ansatte i OTE og OTE med hensyn gældende, at der er sket en tilsidesættelse af ligebehand-
 til fastansættelse (og det uanset varigheden af ansættel- lingsprincippet til skade for dem?
 seskontrakten om deltidsbeskæftigelse), som i det forelig-
 gende tilfælde, fordi denne kollektive overenskomst kræ-
 vede mindst to års beskæftigelse på fuld tid, en tilsidesæt-
 telse af EØF-traktatens artikel 119 og af ovennævnte
 direktiver eller andre fællesskabsbestemmelser som en
 indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn ud fra
 den betragtning, at den pågældende regel (selv om
 den tilsyneladende er neutral, da den ikke har nogen
 forbindelse med de ansattes køn) alene udelukkede kvin-
 delige rengøringsassistenter, eftersom der ikke var nogen
 Sag anlagt den 4. juni 2002 af Kommissionen for De
 mænd, der var deltidsbeskæftigede i henhold til en
 Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 tidsubestemt kontrakt inden for fagområdet almindelige
 tjenester (som rengøringsassistenterne hører under) eller
 inden for andre fagområder i OTE? (Sag C-209/02)
 (2002/C 169/48)
 3. I henhold til den særlige kollektive overenskomst af
 10. maj 1991 mellem OTE og foreningen af ansatte i
 OTE krævede OTE, at midlertidigt ansatte for at kunne
 blive fastansat (på prøve) skulle have været fuldtidsbe-
 skæftigede i henhold til en tidsubestemt ansættelseskon- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 4. juni
 trakt. 2002 anlagt sag mod Republikken Østrig af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ved Josef Christian Schieferer,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero,
 Udgør udelukkelsen af deltidsbeskæftigede rengøringsas- Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret C 254,
 sistenter (uanset varigheden af deres kontrakt), som i det Kirchberg.
 foreliggende tilfælde, en ulovlig indirekte forskelsbehand-
 ling på grundlag af køn, der falder ind under fællesskabs-
 bestemmelser (artikel 119 og direktiverne 75/117 og 76/
 207), når henses til, at den kollektive overenskomst alene Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 udelukkede kvindelige rengøringsassistenter, da der ikke
 inden for nogen fagområder i OTE


text:
var mænd, der
 var deltidsbeskæftigede i henhold til en tidsubestemt a) Det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine
 kontrakt? forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 3 og 4, sammen-
 holdt med artikel 7 i Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj
 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og
 planter (1), idet den har givet tilladelse til et udvidelsespro-
 jekt vedrørende golfanlægget i Wörschach kommune i
 4. I henhold til bestemmelsen i artikel 5, stk. 9, i vedtægten Steiermark trods de negative konklusioner af vurderingen
 for OTE’s personale, således som den var gældende indtil af projektets virkninger med hensyn til miljøet for
 den 1. januar 1996, blev deltidsbeskæftigelse overhovedet engsnarren (Crex crex) i det særligt beskyttede område,
 ikke medregnet i ancienniteten med henblik på fastsættel- som ligger der og er udlagt i medfør af artikel 4 i direktiv
 se af bedre lønvilkår. Bestemmelsen blev derefter med 79/409/EØF (2).
 virkning fra den 1. januar 1996 ændret ved en særlig
 kollektiv overenskomst, og det blev fastsat, at deltidsbe-
 skæftigelse anses for at svare til halvdelen af en periode b) Republikken Østrig tilpligtes at betale sagens omkost-
 med fuldtidsbeskæftigelse. ninger.
 ---pagebreak--- C 169/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter direktiv 92/43/EØF. De kompetente myndigheder har imidler-
 tid end ikke overvejet denne mulighed.
 De kompetente myndigheder for naturbeskyttelse i Steiermark
 har i forbindelse med godkendelsesproceduren for udvidel- (1) EFT 1992 L 206, s. 7.
 (2) EFT 1979 L 103, s. 1.
 sesprojektet vedrørende golfanlægget i Ennstal i Wörschach
 kommune foretaget en vurdering af dette projekts virkninger
 under hensyn til de bevaringsmålsætninger, der er fastsat for
 området. Ifølge Kommissionens opfattelse kan den sagkyndige
 rapport, som et institut har udarbejdet, betragtes som en
 vurdering af virkningerne i henhold til artikel 6, stk. 3, i Rådets
 Slettelse af sag C-479/01 (1)
 direktiv 92/43/EØF om bevaring af naturtyper samt vilde dyr
 og planter. Det omhandlede projekt indebærer en potentielt
 (2002/C 169/49)
 alvorlig trussel mod det eneste ynglested i alpeområdet for
 engsnarren — en fugleart, der trues af udslettelse over hele
 verden — som er placeret i det særligt beskyttede område
 Ennstal, der er udlagt i henhold til artikel 4 i Rådets direktiv Ved kendelse af 17. april 2002 har præsidenten for De
 79/409/EØF om beskyttelse af vilde fugle. På grundlag af Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-479/
 konklusionerne af den gennemførte vurdering af virkningerne 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 burde der i henhold til artikel 6, stk. 3, i direktiv 92/43/EØF Kongeriget Belgien, skal slettes af registeret.
 ikke være meddelt en tilladelse. Projektet ville således kun blive
 godkendt, når det opfyldte betingelserne i artikel 6, stk. 4, i (1) EFT C 84 af 6.4.2002.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation (Frankrig) den 3. juni 2008 — Google France og Google Inc. mod Louis Vuitton Malletier
 (Sag C-236/08)
 (2008/C 209/39)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation (Afdelingen for Handel, Finans og Økonomi)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Google France og Google Inc.
 Sagsøgt: Louis Vuitton Malletier
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1) og artikel 9, stk. 1, litra a) og b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (2) fortolkes således, at udbyderen af en søge- og annonceringsydelse mod betaling, som stiller søgeord, der gengiver eller efterligner indregistrerede varemærker, til annoncørernes rådighed, og som i henhold til kontrakten om denne ydelse tilrettelægger en særlig målrettet reklamering ved hjælp af disse søgeord med data om salgsfremmende links til websteder, hvorfra der udbydes ulovligt kopierede varer, gør brug af disse varemærker på en måde, som indehaveren er berettiget til at forbyde?
 2)
 Vil indehaveren i tilfælde, hvor varemærkerne er velkendte varemærker, kunne modsætte sig en sådan brug på grundlag af direktivets artikel 5, stk. 2, og forordningens artikel 9, stk. 1, litra c)?
 3)
 Kan udbyderen af en søge- og annonceringsydelse mod betaling i tilfælde, hvor en sådan brug ikke udgør en brug, som vil kunne forbydes af indehaveren af varemærket i kraft af direktivet eller forordningen, anses for at levere en informationssamfundstjeneste, som består i at lagre oplysninger tilvejebragt af en tjenestemodtager i den forstand, som artikel 14 i direktiv 2000/31 af 8. juni 2000 (3) omhandler, således at selskabet først vil kunne drages til ansvar, når det er blevet underrettet af indehaveren af varemærket om annoncørens ulovlige brug af tegnet?
 (1) EFT 1989 L 40, s. 1.
 (2) EFT 1994 L 11, s. 1.
 (3) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8.6.2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre marked (»Direktivet om elektronisk handel«) (EFT L 178, s. 1).


text:
C 20/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.1.2000
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Belgien), ved advokaterne Jean-Noël Louis og Françoise Par-
 mentier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 den 23. november 1999 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod Det
 Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse
 (CEDEFOP) (befuldmægtiget: Bertrand Wägenbaur) angående
 i sag T-129/98, Enrico Sabbioni mod Kommissionen for en påstand om annullation af en afgørelse af 9. marts 1998 fra
 De Europæiske Fællesskaber (1) Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse,
 hvorved det kræves, at sagsøgeren tilbagebetaler et beløb
 (Tjenestemænd — forflyttelse uden ansøgning — bebyrdende svarende til 2/3 af de bosættelsespenge, der blev udbetalt til
 retsakt — begrundelse magtfordrejning) hende, da hun tiltrådte i tjenesten, har Retten, sat af dommer
 C. W. Bellamy som eneste dommer; justitssekretær: J. Palacio
 González, den 28. oktober 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 (2000/C 20/39)
 lyder således:
 1. Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse
 (Processprog: italiensk)
 frifindes.
 I sag T-129/98, Enrico Sabbioni, tjenestemand ved Kommissio- 2. Hver part betaler sine egne omkostninger.
 nen, Det Fælles Forskningscenter i Ispra, Biandronno (Italien),
 ved advokat Giuseppe Marchesini, Vicenza, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokaterne Arendt og Medernach, (1) EFT C 397 af 19.12.98.
 8-10, rue Mathias Hardt, mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber (befuldmægtiget: Gianluigi Valsesia), hvori der
 er nedlagt påstand dels om annullation af Kommissionens
 afgørelser om uden ansøgning at forflytte sagsøgeren til en
 anden tjenestegren og om at fratage ham hans oprindelige
 funktioner, dels om erstatning, har Retten (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J.D. Cooke, og dommerne
 R. Garcia-Valdecasas og P. Lindh; justitssekretær: fuldmægtig KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 J. Palacio González, den 23. november 1999 afsagt dom, hvis FØRSTE INSTANS
 konklusion Iyder således:
 den 8. oktober 1999
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Hver part bærer sine omkostninger. i sag T-89/99 R, Oliver Valk mod Europa-Parlamentet (1)
 (Ufornødent at træffe afgørelse)
 (1) EFT C 327 af 24.10.1998.
 (2000/C 20/41)
 (Processprog: tysk)
 I sag T-89/99 R, Oliver Valk, ved advokat Joachim Kayser,
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Körnerstrasse 5, 10785 Berlin, mod Europa-Parlamentet, (be-
 fuldmægtigede: Hans Krück og Evelyn Waldherr), angående en
 den 28. oktober 1999 begæring om foreløbige forholdsregler med henblik på dels
 at udvælgelseskomitéen tilpligtes at trække sin afgørelse af
 9. februar 1999, hvorved sagsøgeren fik afslag på at deltage i
 i sag T-180/98, Elizabeth Cotrim mod Det Europæiske
 den skriftlige del af udvælgelsesprøve PE/86/A (EFT 1998 C 77
 Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (CEDE-
 A, s. 1), tilbage, dels at sagsøgeren gives adgang til at deltage i
 FOP) (1)
 udvælgelsesprøven, har Rettens præsident den 8. oktober 1999
 afsagt kendelse, hvis konklusion Iyder således:
 (Midlertidigt ansatte — bosættelsespenge — opsigelse af
 kontrakt — tilbagesøgningskrav) 1. Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende begæringen om
 foreløbige forholdsregler.
 (2000/C 20/40)
 2. Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 (1) EFT C 160 af 5.9.1999.
 I sag T-180/98, Elizabeth Cotrim, tjenestemand på prøve ved
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber,


text:
5 . 4 . 97 | DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 108/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling) ( Femte Afdeling)
 af 20 . februar 1997 af 20 . februar 1997
 i sag C-l 14/94, Intelligente systemen, Database toepassin i de forenede sager C-88/95 , C-102/95 og C-103/95 , Ber
 gen, Elektronische diensten BV (IDE ) mod Kommissionen nardina Martínez Losada, Manuel Fernández Balado og
 for De Europæiske Fællesskaber (') José Paredes mod Instituto Nacional de Empleo ( Inem ) og
 Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS ) ( anmod
 ( Voldgiftsklausul — kontrakt om udvikling af software — ninger om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social
 krav om betaling af et restbeløb og om erstatning — krav de Santiago de Compostela ) (')
 om tilbagebetaling af ydet forskud fremsat som modkrav)
 (EF-traktatens artikel 48 og 51 — artikel 4, 48 og 67 i for
 ( 97IC 108 /04 ordning (EØF) nr. 1408/71 — arbejdsløshedsunderstøttelse
 til personer, der er fyldt 52 år)
 ( 97/C 108/05 )
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: spansk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-l 14/94 , Intelligente systemen, Database toepassin
 gen, Elektronische diensten BV ( IDE ), Maassluis (Neder I de forenede sager C-88/95, C-102/95 og C-103/95 an
 landene ), ved advokat J. A. M. van den Sande, 102 , Wijn gående tre anmodninger, som Juzgado de lo Social de San
 haven, Rotterdam, mod Kommissionen for De Europæiske tiago de Compostela ( Spanien ) i medfør af EF-traktatens
 Fællesskaber ( befuldmægtigede : A. C. Jessen og M. van artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for nævnte
 der Woude ), angående en påstand dels om betaling af rest ret verserende sager, Bernardina Martínez Losada , Manuel
 beløbet af den maksimale støtte ifølge kontrakten mellem Fernåndez Balado og José Paredes mod Instituto Nacional
 parterne samt om erstatning, dels angående en påstand om de Empleo ( Inem ) og Instituto Nacional de la Seguridad
 tilbagebetaling af forskud ydet af Kommissionen, fremsat Social ( INSS ) at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 som modkrav, har Domstolen (Anden Afdeling), sammen fortolkningen af artikel 4, 48 og 67 i Rådets forordning
 sat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne ( EØF) nr. 1408/71 af 14 . juni 1971 om anvendelse af de
 G. Hirsch og R. Schintgen ( refererende dommer); general sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige er
 advokat: G. Cosmas; justitssekretær: ekspeditionssekretær hvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter in
 H. A. Rühl, den 20 . februar 1997 afsagt dom , hvis kon den for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets
 klusion lyder således : forordning ( EØF) nr. 2001 /83 af 2 . juni 1983 ( EFT nr.
 L 230 af 22 . 8 . 1983 , s . 6 ), og som ændret ved Rådets for
 ordning ( EØF ) nr. 1248/92 af 30 . april 1992 ( EFT nr.
 L 136 af


text:
19 . 5 . 1992 , s . 7), og af EF-traktatens artikel 48
 1 ) Kommissionen frifindes for de af Intelligente systemen, og 51 har Domstolen ( Femte Afdeling), sammensat af af
 Database toepassingen, Elektronische diensten BV delingsformanden , J. C. Moitinho de Almeida, og dom
 merne C. Gulmann, D. A. O. Edward (refererende dom
 (IDE) nedlagte påstande.
 mer ), J.-P. Puissochet og M. Wathelet; generaladvokat:
 C. O. Lenz; justitssekretær: assisterende justitssekretær H.
 von Holstein, den 20 . februar 1997 afsagt dom, hvis kon
 klusion lyder således:
 2 ) IDE dømmes til at betale Kommissionen 533 456
 ECU med rente 7,97% p.a. fra den 29. juli 1994 at
 regne .
 1 ) En understøttelse som den, der er hjemlet i Ley Gene
 ral de la Seguridad Social for arbejdsløse personer, der
 er fyldt 52 år, udgør en ydelse ved arbejdsløshed i den
 3 ) IDE betaler sagens omkostninger. betydning, der er forudsat i artikel 4, stk . 1 , i Rådets
 forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om an
 vendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstage
 (') EFT nr. C 146 af 28 . 5 . 1994 . re, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemed
 lemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret
 og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001 /83
 af 2 . juni 1983 , og som ændret ved Rådets forordning
 (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 .


text:
C 192/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mentet (navnlig vaske- og blege-
 midler til vask og rensning af tøj;
 præparater til rengøring, opvaske- Sagsøgeren har navnlig gjort følgende anbringender gældende:
 midler, sæbe, parfumerivarer, æte-
 riske olier, kosmetiske præparater, — ADIPEX-Retard-Kapseln er alene bragt i omsætning efter
 hårvand, tandplejemidler) en national østrigsk tilladelse, i hvilken forbindelse proce-
 duren med gensidig anerkendelse i henhold til kapitel III i
 direktiv 75/319 (1) ikke fandt anvendelse. Kommissionen
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre- havde dermed ikke kompetence til at udstede den anfægte-
 anfægtede afgørelse: ring de beslutning.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, — Kommissionen har med urette anvendt artikel 15a i
 litra b), i forordning nr. 40/94. direktiv 75/319 og betingelserne i artikel 5 i direktiv
 65/65 (2) som hjemmel for sin beslutning. Det er imidlertid
 alene artikel 11 i direktiv 65/65, der er relevant.
 — Betingelserne for at tilbagekalde tilladelsen er ikke opfyldt.
 Det er hverken konstateret, at phentermin er skadeligt,
 eller at det er uden terapeutisk virkning ved forskriftsmæs-
 sig brug.
 (1) Rådets andet direktiv 75/319/EØF af 20.5.1975 om tilnærmelse
 af lovgivning om medicinske specialiteter (EFT L 147, s. 13).
 Sag anlagt den 17. maj 2000 af Gerot Pharmazeutika (2) Rådets direktiv 65/65/EØF af 26.1.1965 om tilnærmelse af
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- lovgivning om lægemidler (EFT 1965-1966, s. 17).
 ber
 (Sag T-132/00)
 (2000/C 192/49)
 (Processprog: tysk)
 Sag anlagt den 22. maj 2000 af Cambridge Healthcare
 Supplies Limited mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 17. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Gerot Pharmazeutika GmbH, (Sag T-137/00)
 Wien, ved advokat dr. Karl Grigkar, Wien.
 (2000/C 192/50)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: engelsk)
 — Det fastslås, at Kommissionens beslutning K (2000) 452 af
 9. marts 2000 vedrørende tilbagekaldelse af tilladelser
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 for humanmedicinske lægemidler, der indeholder stoffet
 den 22. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 phentermin, navnlig med hensyn til sagsøgerens tilladelse
 Europæiske Fællesskaber af Cambridge Healthcare Supplies
 til lægemidlet ADIPEX-Retard-Kapseln, er ugyldig.
 Limited ved David Vaughan, Q.C., barrister Kelyn Bacon og
 solicitor Simon Davis, Clifford Chance, London.
 — Subsidiært fastslås det, at beslutningen er ugyldig, i det
 omfang det ved dens artikel 1, sammenholdt med dens Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 bilag I, pålægges medlemsstaten Østrig at tilbagekalde
 tilladelsen til sagsøgeren vedrørende det phenterminholdi-
 ge lægemiddel »ADIPEX-Retard-Kapseln«. — Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 9. marts 2000
 (K (2000) 452) er ugyldig.
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger. — Kommissionen betaler sagens omkostninger.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/1
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 1. juni 2006 — P&O European Ferries (Vizcaya) SA, Diputación Foral de Vizcaya mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-442/03 P og C-471/03 P) (1)
 (Statsstøtte - appeller - annullationssøgsmål - beslutning om at indstille en procedure, der var indledt i henhold til artikel 88, stk. 2, EF - statsstøttebegrebet - fuld materiel retskraft - støtte, der kan erklæres forenelig med fællesmarkedet - støtte af social karakter - betingelser herfor)
 (2006/C 178/01)
 Processprog: engelsk og spansk
 Parter
 Sagsøger: (i sagen C-442/03 P): P & O European Ferries (Vizcaya) SA (ved J. Lever, QC, solicitor J. Ellison og barrister M. Pickford, bistået af abogados E. Bourtzalas og J. Folguera Crespo)
 Sagsøger (i sagen C-471/03 P): Diputación Foral de Vizcaya (ved abogados I. Sáenz-Cortabarría Fernández og M. Morales Isasi)
 Den anden part i sagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Khan og J. Buendía Sierra, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Første Udvidede Afdeling) den 5. august 2003 i de forenede sager T-116/01 og T-118/01, P&O European Ferries (Vizcaya) SA og Deputación Foral de Vizcaya mod Kommissionen, hvorved Kommissionen blev frifundet for en påstand om annullation af artikel 2 i Kommissionens beslutning af 29. november 2000 om Spaniens støtte til søtransportselskabet Ferries Golfo de Vizcaya SA, nu P&O European Ferries (Vizcaya) SA, der pålagde Spanien at kræve tilbagebetaling af den støtte, som var erklæret uforenelig med fællesmarkedet
 Konklusion
 1)
 Appellerne forkastes.
 2)
 P & O European Ferries (Vizcaya) SA og Diputación Foral de Vizcaya betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 7 af 10.1.2004. og C 21 af 24.1.2004.


text:
15.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/11
 Rettens kendelse af 22. januar 2014 — Faktor, B. i W. Gęsina mod Kommissionen
 (Sag T-468/12) (1)
 (Annullationssøgsmål - søgsmålsfrist - forsinkelse - force majeure eller hændelige omstændigheder foreligger ikke - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2014/C 78/23
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (Warszawa, Polen) (ved advokat H. Mackiewicz)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved L. Keppenne og M. Owsiany-Hornung, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 554/2012 af 19. juni 2012 om tarifering af varer i den kombinerede nomenklatur (EUT L 166, s. 20)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/13
 DOMSTOLENS DOM
 (Tredje Afdeling)
 af 1. april 2004
 i sag C-286/02, Bellio F.lli Srl mod Prefettura di Treviso (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Treviso) (1)
 (Landbrug - veterinærpoliti - beskyttelsesforanstaltninger mod overførbare spongiforme encephalopatier - fodring med animalsk protein)
 (2004/C 106/21)
 Processprog: italiensk
 I sag C-286/02, angående en anmodning, som Tribunale di Treviso (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Bellio F.lli Srl mod Prefettura di Treviso, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af Rådets beslutning 2000/766/EF af 4. december 2000 om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein (EFT 2001 L 306, s. 32) og Kommissionens beslutning 2001/9/EF af 29. december 2000 om kontrolforanstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af Rådets beslutning 2000/766 (EFT L 2, s. 32), har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas (refererende dommer), og dommerne R. Schintgen og N. Colneric; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: ekspeditionssekretær L. Hewlett, den 1. april 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 2, stk. 2, første led, i Rådets beslutning 2000/766/EF af 4. december 2000 om en række beskyttelsesforanstaltninger over for overførbare spongiforme encephalopatier og fodring med animalsk protein, og artikel 1, stk. 1, i Kommissionens beslutning 2001/9/EF af 29. december 2000 om kontrolforanstaltninger, der er nødvendige for gennemførelsen af Rådets beslutning 2000/766, sammenholdt med de øvrige fællesskabsbestemmelser, som disse bestemmelser er udstedt i henhold til, skal fortolkes således, at de ikke tillader forekomst, selv på grund af et uheld, af andre ikke tilladte stoffer i fiskemel, der anvendes til fremstilling af foder til andre dyr end drøvtyggere, og at de ikke giver de erhvervsdrivende nogen tolerancegrænse. Destruktion af et parti kontamineret mel er en præventiv foranstaltning, som der er hjemmel for i artikel 3, stk. 1, i beslutning 2000/766.
 2)
 Artikel 13 i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for beslutning 2000/766 og 2001/9.
 (1) EFT C 247 af 12.10.2002.