text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/48
 Sag anlagt den 8. september 2015 — Bimbo mod KHIM — Globo (Bimbo)
 (Sag T-528/15)
 (2015/C 381/59)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Bimbo, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokat J. Carbonell Callicó)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Globo SpA Servizi Commerciali (Illasi, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Globo SpA Servizi Commerciali
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Bimbo« — registreringsansøgning nr. 10 028 405
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 7. juli 2015 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (forenede sager R 2512/2013-4 og R 2549/2013-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse ændres i overensstemmelse med EF-varemærkeforordningens artikel 65, stk. 3, idet der gives afslag på EF-varemærkeansøgning nr. 10 028 405 for varer i klasse 28.
 —
 Subsidiært, og kun såfremt den ovenstående påstand forkastes, annulleres den anfægtede afgørelse.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger som fastsat i artikel 134 i Rettens procesreglement (tidligere artikel 87, stk. 2).
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af regel 19, stk. 1, 2 og 3, og regel 20, stk. 1, i forordning nr. 2868/95.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 64, stk. 1, i forordning nr. 207/2009 og den dertil knyttede retspraksis.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 43, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.


text:
19.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Justice (Chancery Division) (Det Forenede Kongerige) den 14. december 2010 — Littlewoods Retail Ltd m.fl. mod Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs
 (Sag C-591/10)
 2011/C 89/12
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Littlewoods Retail Ltd m.fl.
 Sagsøgt: Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs
 Præjudicielt/Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Såfremt en afgiftspligtig person har betalt for meget moms, som medlemsstaten havde opkrævet i strid med kravene i EU's momslovgivning, er en medlemsstats afhjælpning da i overensstemmelse med EU-retten, hvis denne afhjælpning kun består i a) tilbagebetaling af de hovedstole, som er betalt for meget, og b) simpel rente af disse beløb i henhold til national ret, f.eks. section 78 i Value Added Tax Act 1994?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, kræver EU-retten da, at en medlemsstats afhjælpning skal bestå i a) tilbagebetaling af de hovedstole, som er betalt for meget, og b) betaling af rentes rente som et mål for rådighedsværdien for medlemsstaten af de beløb, som er betalt for meget, og/eller tabet af pengenes rådighedsværdi for den afgiftspligtige?
 3)
 Såfremt både spørgsmål 1 og 2 besvares benægtende, hvad skal den afhjælpning, som medlemsstaten i henhold til EU-retten skal yde, da omfatte ud over tilbagebetaling af de hovedstole, som er betalt for meget, med hensyn til rådighedsværdien af det for meget betalte beløb og/eller rente?
 4)
 Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende, kræver det EU-retlige effektivitetsprincip da, at en medlemsstat skal undlade at anvende nationalretlige restriktioner (som f.eks. section 78 og 80 i Value Added Tax Act 1994) på alle nationale krav eller retsmidler, som ellers ville være til rådighed for den afgiftspligtige person, for at håndhæve den EU-retlige rettighed, som er fastslået af Domstolen i dennes svar på de tre første spørgsmål, eller er det tilstrækkeligt, at den nationale ret kun undlader at anvende sådanne restriktioner vedrørende et af disse nationale krav eller retsmidler? Hvilke andre principper bør den nationale ret have for øje i forbindelse med gennemførelsen af denne EU-retlige rettighed for at sikre overensstemmelse med EU-rettens effektivitetsprincip?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Commissione tributaria regionale di Genova den 3. april 2006 — Agrover Srl mod Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
 (Sag C-173/06)
 (2006/C 143/46)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Commissione tributaria regionale di Genova.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Agrover Srl.
 Sagsøgt: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder artikel 216 i EF-toldkodeksen (forordning (EØF) nr. 2913/92 (1) af 12.10.1992) anvendelse i tilfælde, hvor en fællesskabsvare (ris), der forinden, under proceduren for aktiv forædling med et EUR.1-varecertifikat, var udført til et tredjeland (med hvilket, der er indgået en aftale om præferencetoldbehandling), giver anledning til opkrævning af indførselstold ved den efterfølgende genindførsel af denne (tilsvarende) vare fra et såkaldt »ikke-aftale«-tredjeland?
 2)
 Såfremt de i artikel 216 i EF-toldkodeksen omhandlede afgifter ikke er blevet opkrævet ved genindførelsen, kan toldmyndighederne da efterfølgende opkræve disse, eller er der derimod tale om et tilfælde af fritagelse som omhandlet i artikel 220 i EF-toldkodeksen?
 (1) EFT L 302, s. 1.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/41
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2006 — Akzo Nobel mod Kommissionen
 (Sag T-330/01) (1)
 (Konkurrence - karteller - natriumgluconat - artikel 81 EF - bøde - artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 - retningslinjer for beregning af bøder - proportionalitetsprincippet - begrundelsespligt)
 (2006/C 294/86)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Akzo Nobel NV (Arnhem, Nederlandene) (først ved avocats M. van Empel og C. Swaak, derefter ved C. Swaak)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Whelan, A. Bouquet og W. Wils, som befuldmægtigede, bistået af avocat H. van der Woude)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af artikel 3 og 4 i Kommissionens beslutning K(2001) 2931 endelig udg. af 2. oktober 2001 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 (sag nr. COMP/E-1/36.756 — Natriumgluconat), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, subsidiært påstand om nedsættelse af den bøde, som sagsøgeren er blevet pålagt.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Akzo Nobel NV betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 68 af 16.3.2002.


text:
5.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 135/17
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 13. marts 2014 — Antonio Márquez Samohano mod Universitat Pompeu Fabra (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona — Spanien)
 (Sag C-190/13) (1)
 ((Socialpolitik - direktiv 1999/70/EF - rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP - universiteter - eksterne lektorer - flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter - § 5, stk. 1 - foranstaltninger med henblik på at undgå misbrug af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter - begrebet »objektive omstændigheder«, der kan begrunde sådanne kontrakter - § 3 - begrebet »tidsubegrænsede ansættelseskontrakter« - sanktioner - ret til erstatning - forskellig behandling af fastansatte))
 2014/C 135/18
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Antonio Márquez Samohano
 Sagsøgt: Universitat Pompeu Fabra
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Juzgado de lo Social n. 3 de Barcelona — fortolkning af § 3 og § 5 i bilag til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP (EFT L 175, s. 43) — ansættelseskontrakter, der indgås med offentlige myndigheder — universitetsprofessorer — ingen foranstaltninger med henblik på at undgå misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter
 Konklusion
 § 5 i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse, der blev indgået den 18. marts 1999, og som er indeholdt i bilaget til Rådets direktiv 1999/70/EF af 28. juni 1999 om rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse, der er indgået af EFS, UNICE og CEEP, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter universiteterne kan foretage en fornyelse af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, som er indgået med eksterne lektorer, uden nogen begrænsning af den maksimale samlede varighed eller antallet af de gange, sådanne kontrakter kan fornyes, forudsat at sådanne kontrakter er begrundet i objektive omstændigheder som omhandlet i rammeaftalens § 5, stk. 1, litra a), hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve. Det påhviler imidlertid også denne ret konkret at kontrollere, at den i hovedsagen omhandlede fornyelse af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter rent faktisk havde til formål at dække midlertidige behov, og at en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede ikke reelt blev anvendt til at dække faste og varige behov for rekruttering af undervisningspersonale.
 (1) EUT C 189 af 29.6.2013.


text:
4.5.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 109/41
 Slettelse af sag C-115/01 (1) P. Breckon og M. Barret mod Secretary of State for Employment
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Employment) Tribu-
 (2002/C 109/78) nal, Leeds (Det Forenede Kongerige), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 173 af 16.6.2001.
 Ved kendelse af 17. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-115/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 af registeret.
 Slettelse af sag C-183/01 (1)
 (1) EFT C 150 af 19.5.2001.
 (2002/C 109/81)
 Ved kendelse af 8. januar 2002 har præsidenten for De
 Slettelse af sag C-127/01 (1) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-183/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 (2002/C 109/79) Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 200 af 14.7.2001.
 Ved kendelse af 30. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-127/01,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 150 af 19.5.2001. Slettelse af sag C-382/01 (1)
 (2002/C 109/82)
 Slettelse af sag C-137/01 (1) Ved kendelse af 6. februar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-382/01,
 (2002/C 109/80) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 af registeret.
 Ved kendelse af 16. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-137/01, (1) EFT C 331 af 24.11.2001.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/60
 Sag anlagt den 23. november 2009 — Comercial Losan mod KHIM — McDonald's International Property (Mc. Baby)
 (Sag T-466/09)
 2010/C 24/106
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Comercial Losan, SLU (Zaragoza, Spanien) (ved abogado A. Vela Ballesteros)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: McDonald's International Property Co. Ltd (Delaware, USA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. september 2009 af appelkammeret i sag R 1706/2008-1, Mc Baby mod Mc Kids (indsigelsessag nr. 1049362) (EF-varemærke ansøgning nr. 4 741 393), ændres, og det omhandlede EF-varemærke tillades registreret.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Comercial Losan, SLU
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, som indeholder ordbestanddelen »Mc. Baby« (ansøgning nr. 4 741 393) for varer og tjenesteydelser i klasse 25, 35 og 39.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: McDonald's International Property Co. Ltd.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »McKids« (varemærke nr. 3 207 354) for varer i klasse 16, 25 og 28; EF-ordmærket »McDONALD’S« (varemærke nr. 62 497) for varer og tjenesteydelser i klasse 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 og 42; EF-figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »McDONALD’S« (varemærke nr. 62 521) for varer og tjenesteydelser i klasse 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 og 42.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvist medhold i indsigelsen.
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget delvis til følge.
 Søgsmålsgrunde: Forkert fortolkning og anvendelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, erstattet af forordning nr. 207/2009.


text:
12.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 92/22
 Sag anlagt den 28. februar 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Tjekkiske Republik
 (Sag C-71/08)
 (2008/C 92/41)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Dejmek, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Tjekkiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Tjekkiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 70 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/31/EF af 5. april 2006 om ændring af direktiv 2004/39/EF om markeder for finansielle instrumenter, for så vidt angår visse frister (2), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Tjekkiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 31. januar 2007.
 (1) EUT L 145, s. 1.
 (2) EUT L 114, s. 60.


text:
3.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/35
 Sag anlagt den 3. maj 2017 — Arbuzov mod Rådet
 (Sag T-258/17)
 (2017/C 213/47)
 Processprog: tjekkisk
 Parter
 Sagsøger: Sergej Arbuzov (Kiev, Ukraine) (ved advokat M. Mleziva)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse (FUSP) 2017/381 af 3. marts 2017 om ændring af afgørelse 2014/119/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer, enheder og organer på baggrund af situationen i Ukraine annulleres, for så vidt som den vedrører Sergej Arbuzov.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger og betaler de af Sergej Arbuzov afholdte omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Første anbringende vedrørende tilsidesættelse af retten til god forvaltning
 —
 Sagsøgeren støtter bl.a. sin påstand på den omstændighed, at Rådet for Den Europæiske Union ikke udviste tilstrækkeligt omhu, da det vedtog afgørelse (FUSP) 2017/381 af 3. marts 2017, eftersom det ikke behandlede sagsøgerens argumenter og de beviser, som denne havde fremlagt til støtte for sin sag, før det vedtog den anfægtede afgørelse, og i det væsentlige lagde et kort sammendrag fra Ukraines offentlige chefanklagers kontor til grund uden at kræve nogen yderligere oplysninger om, hvordan efterforskningen i Ukraine skred frem.
 2.
 Andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret
 —
 Sagsøgeren har i denne henseende gjort gældende, at de restriktioner, der er vedtaget over for ham, er uforholdsmæssige og unødvendige og tilsidesætter garantierne i henhold til den folkeretlige beskyttelse af hans ejendomsret.


text:
C 278/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 mod Rådet for Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: fastsñttelse af sagsomkostninger som fùlge af Rettens
 Diego Canga Fano og Marie-Jeanne Vernier), angående en domme af 12. december 1996, Altmann m.fl. mod Kom-
 påstand om annullation af Rådets afgùrelse, meddelt sag- missionen (forenede sager T-177/94 og T-377/94, Sml. II,
 sùgeren ved skrivelse af 25. oktober 1995, om at foretage s. 2041), og Stott mod Kommissionen (sag T-99/95, Sml.
 tilbageholdelse i hans vederlag for 91 arbejdsdage på II, s. 2227), har Retten (Anden Afdeling), sammensat af
 grund af ubefùjede udeblivelser mellem den 9. marts 1994 afdelingsformanden, A. Kalogeropoulos, og dommerne
 og 15. februar 1995, har Retten (Fùrste Afdeling), sam- C. W. Bellamy og J. Pirrung; justitssekretñr: H. Jung, den
 mensat af prñsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne A. 25. juni 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder såle-
 Kalogeropoulos og R. M. Moura Ramos; justitssekretñr: des:
 ekspeditionssekretñr B. Pastor, den 8. juli 1998 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således:
 Det samlede belùb i sagsomkostninger, Kommissionen skal
 1) Rådet afgùrelse af 25. oktober 1995 om at tilbage- betale sagsùgerne, fastsñttes til 15 000 GBP, forhùjet med
 holde sagsùgerens vederlag for 91 arbejdsdage på eventuelt skyldig moms af dette belùb.
 grund af ubefùjede udeblivelser mellem den 9. marts
 1994 og 15. februar 1995 annulleres delvis, for så vidt (1) EFT C 188 af 9.7.1994, EFT C 392 af 31.12.1994 og EFT
 angår 58 dage for påstået ubefùjet udeblivelse, regi- C 286 af 28.10.1995.
 streret i tidsrummet mellem 9. marts og 20. september
 1994.
 2) Rådet pålñgges at tilbagebetale sagsùgeren de uret-
 mñssigt tilbageholdte lùnbelùb svarende til 58 arbejds-
 dage. Disse belùb forhùjes med 5 % p. a. fra datoen
 for deres tilbageholdelse. KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 25. juni 1998
 3) I ùvrigt frifindes Rådet for Den Europñiske Union.
 i de forenede sager T-14/97 og T-15/97, Sofivo SAS m.fl.
 mod Rådet for Den Europñiske Union (1)
 4) Rådet betaler sine egne omkostninger samt to tredje-
 (Landbrug Ð fñlles markedsordning Ð oksekùd Ð inter-
 dele af sagsùgerens omkostninger.
 ventionsforanstaltninger Ð prñmie for tidlig markeds-
 fùring af kalve Ð gennemsnitsvñgt for slagtekroppe Ð
 5) Sagsùgeren betaler en tredjedel af sine omkostninger. fastsñttelseskriterier Ð annullationssùgsmål Ð afvisning)
 (98/C 278/81)
 (1) EFT C 318 af 26.10.1996.
 (Processprog: fransk)
 I de forenede sager T-14/97 og T-15/97, Sofivo SAS,
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS CondeÂ-sur-Vire (Frankrig), Sofivo production SAS, BreÂceÂ
 den 25. juni 1998 (Frankrig), Sovinor SAS, CondeÂ-sur-Vire, Denkavit France
 SARL, Montreuil-Bellay (Frankrig), Sobeval viande SA,
 i de forenede sager T-177/94 (92), T-377/94 (92) samt i PeÂrigueux (Frankrig), Serval SA, Sainte-Eanne (Frankrig),
 sag T-99/95 (92), Henk Altmann m.fl. og Margaret Cas- Besnier industrie SNC, Bourgbarre (Frankrig), Sovida SA,
 son m.fl. samt Peter Edmond Stott mod Kommissionen for ChaÃteaubriand (Frankrig), Ouest eÂlevage SICA, Ploudaniel
 De Europñiske Fñllesskaber (1) (Frankrig), Guinde SA, Montauban (Frankrig), Tarbou-
 riech SA, Villeneuve-sur-Lot (Frankrig), Mamellor SARL,
 (Fastsñttelse af sagsomkostninger)
 Charnay-leÁs-MaÃcon (Frankrig), Coopagri Bretagne, Lan-
 (98/C 278/80) derneau (Frankrig), Collet et compagnie SA, ChaÃteaubourg
 (Frankrig), KermeneÂ SA, Saint-Jacut-du-MeneÂ


text:
(Frankrig)
 og Vals SA, Champagne (Frankrig), fùrst ved advokat
 (Processprog: engelsk)
 Deborah Kryvian, senere ved advokat Philippe Denesle,
 begge Rouen, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 I de forenede sager T-177/94 (92) og T-377/94 (92), Henk advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe, mod Rådet for
 Altmann m.fl. og Margaret Casson m.fl., ved barrister Den Europñiske Union (befuldmñgtigede: John Carbery
 Rhodri Thompson med mùderet i England og Wales, 4, og Moyra Sims-Robertson), stùttet af Kommissionen for
 Raymond Buildings, Gray's Inn, London, mod Kommissio- De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: GeÂrard Ber-
 nen for De Europñiske Fñllesskaber (befuldmñgtiget: scheid), angående en påstand om annullation af artikel 1,
 Julian Currall) samt i sag T-99/95 (92), Peter Edmond nr. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 2222/96 af 18. november
 Stott ved barrister Rhodri Thompson, med mùderet i Eng- 1996 om ñndring af forordning (EéF) nr. 805/68 om den
 land og Wales, 4, Raymond Buildings, Gray's Inn, Lon- fñlles markedsordning for oksekùd (EFT L 296 af
 don, mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber 21.11.1996, s. 50), har Retten (Femte Afdeling), sammen-
 (befuldmñgtiget: Julian Currall), angående en påstand om sat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne R. Gar-


text:
5.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 83/3
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) (Sjette Afdeling)
 af 13. februar 2003 af 6. februar 2003
 i sag C-75/01, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 i sag C-92/01, Georgios Stylianakis mod Elliniko Dimosio
 skaber mod Storhertugdømmet Luxembourg ( 1)
 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Mono-
 meles Dioikitiko Protodikeio Irakleiou) ( 1)
 (»Traktatbrud — direktiv 92/43/EØF — bevaring af natur-
 typer — vilde dyr og planter«)
 (»EF-traktatens artikel 8 A (efter ændring nu artikel 18 EF)
 — unionsborgerskab — EF-traktatens artikel 59 (efter
 (2003/C 83/04) ændring nu artikel 49 EF) — fri udveksling af tjenesteydelser
 — lufttransport i Fællesskabet — lufthavnsafgift — for-
 skelsbehandling — forordning (EØF) nr. 2408/92«)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (2003/C 83/05)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: græsk)
 I sag C-75/01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (befuldmægtigede: R.B. Wainwright og J. Adda) mod Storher- gjort i Samling af Afgørelser)
 tugdømmet Luxembourg (befuldmægtiget: J. Faltz) angående
 en påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxem-
 bourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets
 direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper
 samt vilde dyr og planter (EFT L 206, s. 7) og i henhold til I sag C-92/01, angående en anmodning, som Monomeles
 artikel 249, stk. 3, EF, idet det ikke har truffet alle de Diikitiko Protodikio Irakliou (Grækenland) i medfør af arti-
 foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en fuldstændig kel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret
 og korrekt gennemførelse af direktivets artikel 1, artikel 4, verserende sag, Georgios Stylianakis mod Elliniko Dimosio, at
 stk. 5, artikel 5, stk. 4, artikel 6, artikel 7, artikel 12, stk. 1, opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-
 litra b) og c), artikel 12, stk. 2 og 4, artikel 13, stk. 1, litra b), traktatens artikel 8 A og 59 (efter ændring nu artikel 18 EF og
 artikel 13, stk. 2, artikel 14, artikel 15, artikel 16, stk. 1, 49 EF) samt af artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF)
 artikel 22, litra b) og c), og artikel 23, stk. 2, sammenholdt nr. 2408/92 af 23. juli 1992 om EF-luftfartsselskabers adgang
 med bilag I, II, IV, V og VI til direktivet, har Domstolen (Sjette til luftruter inden for Fællesskabet (EFT L 240, s. 8), har
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 og dommerne C. Gulmann (refererende dommer), V. Skouris, den, J.P. Puissochet (refererende dommer), og dommerne
 F. Macken og N. Colneric; generaladvokat: A. Tizzano; justits- R. Schintgen, V. Skouris, F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues;
 sekretær: R. Grass, den 13. februar 2003 afsagt dom, hvis generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 6. fe-
 konklusion lyder således: bruar 2003 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser Artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2408/92 af 23. juli 1992
 i henhold til Rådets direktiv


text:
92/43/EØF af 21. maj 1992 om om EF-luftfartsselskabers adgang til luftruter inden for Fællesskabet
 bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, idet det ikke er til hinder for en foranstaltning truffet af en medlemsstat såsom
 har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at den i hovedsagen omtvistede, hvorefter der hovedsageligt for flyvninger
 sikre en fuldstændig og korrekt gennemførelse af direktivets til andre medlemsstater pålægges en højere lufthavnsafgift end den,
 artikel 1, artikel 4, stk. 5, artikel 5, stk. 4, artikel 6, artikel 7, som pålægges indenrigsflyvninger i denne medlemsstat, medmindre
 artikel 12, stk. 1, litra b) og c), artikel 12, stk. 2 og 4, det bevises, at afgifterne er en modydelse for tjenesteydelser i
 artikel 13, stk. 1, litra b), artikel 14, artikel 15, artikel 16, lufthavnene, som er nødvendige for at betjene passagerne, og
 stk. 1, artikel 22, litra b), og artikel 23, stk. 2, sammenholdt omkostningerne ved denne betjening af passagerer med afrejse
 med bilag I, II, IV, V og VI til direktivet. til andre medlemsstater er forholdsmæssigt højere i forhold til
 omkostningerne ved de tjenesteydelser, der er nødvendige for at betjene
 2) Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger. indenrigspassagerer.
 ( 1) EFT C 118 af 21.4.2001. (1 ) EFT C 150 af 19.5.2001.


text:
Nr . C 294/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5 . 10 . 96
 3 . Må der i hvert fald antages at foreligge en virksomheds riale di Rovigo — Afdelingen i Adria — forelagt De
 overførsel i den forstand , hvori udtrykket anvendes i Europæiske Fællesskabers Domstol spørgsmålet om, hvor
 artikel 1 , stk . 1 , i direktiv 77/ 187/EØF, når det i det vidt bestemmelserne i direktiv 91 / 156/EØF af 18 . marts
 væsentlige til stadighed er de samme arbejdstagere, som 1991 ( EFT nr. L 78 , s . 32 ) er forenelige med bestemmelserne
 udfører de samme bevogtningsopgaver på vilkår, som i i præsidentdekret nr . 915 af 10 . september 1 982 ( 1 ) og i det
 det væsentlige er de samme, og som i vidt omfang hele taget med de bestemmelser om affald og sekundære
 fastlægges af ordregiveren ? råstoffer, der gælder i Italien .
 (') Forelæggelseskendelsen har fejlagtigt 1992 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 12 . april 1996 af Tribunale Civile e Penale di
 Brescia i straffesagen mod Piccaluga Riccardo
 ( Sag C-250/96 )
 ( 96/C 294/05 ) Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelser
 afsagt den 9 . juli 1996 af Landesarbeitsgericht Hamm i
 sagerne Helmut Kampelmann mod Landschaftsverband
 Ved kendelse afsagt den 12 . april 1996 , indgået til Dom Westfalen-Lippe ( sag C-253/96 ), Wilfried Tilsch mod
 stolens Justitskontor den 22 . juli 1996 , har Tribunale Civile
 Landschaftsverband Westfalen-Lippe ( sag 254/96 ), Dieter
 e Penale di Brescia i straffesagen mod Piccaluga Riccardo
 Klingelhofer mod Landschaftsverband Westfalen-Lippe
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod ( sag C-255 /96 ), Heinrich Schmidt mod Landschaftsver
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : band Westfalen-Lippe ( sag C-256/96 ), Stadtwerke Witten
 GmbH mod Andreas Schade ( sag C-257/96 ) og Klaus
 1 . Kan de italienske bestemmelser om arbejdsanvisning og Haseley mod Stadtwerke Altena GmbH ( sag C-258/96 )
 midlertidig beskæftigelse henset til deres offentligretlige ( Sagerne C-253/96 — C-258/96 )
 karakter som regler til beskyttelse af arbejdstagerne og
 den nationale økonomi anses for at være regler om ( 96/C 294/07 )
 udøvelse af offentlig myndighed , jf. bestemmelserne i
 traktatens artikel 66 og 55 ?
 Ved kendelser afsagt den 9 . juli 1996 , indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 23 . juli 1996 , har Landesarbeitsge
 2 . Kan de ovenfor nævnte traktatbestemmelser, når der richt Hamm — Fjerde Afdeling — i sagerne Helmut
 ikke findes præcise regler på dette særlige område , Kampelmann, Wilfried Tilsch , Dieter Klingelhofer og Hein
 antages at have direkte gyldighed ( således at de skaber rich Schmidt mod Landschaftsverband Westfalen-Lippe,
 tvivl om lovligheden af den offentligretlige målsætning, Stadtwerke Witten GmbH mod Andreas Schade , og Klaus
 som danner baggrunden for de gældende italienske love Haseley mod Stadtwerke Altena GmbH forelagt De Euro
 om arbejdsanvisning om midlertidig beskæftigelse ) og pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi
 har efter dem enhver offentlig eller privat person ret


text:
til at ciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 drive virksomhed bestående i formidling af udbud og
 efterspørgsel af arbejde og/eller midlertidig levering af
 arbejdskraft uden at være underkastet speciel kontrol 1 . Tilsigter bestemmelserne i artikel 2 i Rådets direktiv om
 eller uden at skulle indhente tilladelse , såfremt den arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om
 pågældende medlemsstat ikke er i stand til fuldt ud ved vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforhol
 hjælp af sin egen administration at dække efterspørgslen det ( direktiv 91 /533/EØF — EFT nr. L 288 af 18 . 10 .
 efter den pågældende form for ydelser på arbejdsmar 1991 , s . 32 ) — når henses til den i præamblen til dette
 kedet ? såkaldte dokumentationsdirektiv anførte målsætning,
 nemlig » at yde arbejdstagerne en bedre beskyttelse mod
 en eventuel tilsidesættelse af deres rettigheder og at gøre
 arbejdsmarkedet mere gennemsigtigt « — at lette
 arbejdstagerens bevisbyrde, idet de i artikel 2 , stk . 2 , i
 direktiv 91 /533/EØF opstillede mindstekrav skal skabe
 sikkerhed for, at arbejdstageren på de i bestemmelsen
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse anførte punkter ikke mangler beviser, når han i arbejds
 afsagt den 13 . juli 1993 af Pretura Circondariale di Rovigo retlige tvister vil gennemtvinge sine kontraktmæssige
 — Afdelingen i Adria — i straffesagen mod Giuseppe krav ?
 Cordella
 ( Sag C-251 /96 )
 2 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende : Har bestem
 ( 96/C 294/06 )
 melserne i artikel 2 , stk . 2 , litra c ), nr. ii ), i direktiv
 91 /533/EØF siden den 1 . juli 1993 været umiddelbart
 Ved kendelse afsagt den 13 . juli 1993 , indgået til Domsto anvendelige over for staten som privatretlig arbejdsgi
 lens Justitskontor den 22 . juli 1996 , har Pretura Circonda ver, fordi


text:
Nr. C 199/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Sag anlagt den 25 . april 1997 af Kesko Oy mod Kommis frist at foreslå passende forholdsregler, der ville kunne
 sionen for De Europæiske Fællesskaber genoprette en effektiv konkurrence. Kommissionen har
 derfor tilsidesat princippet om forbud mod forskelsbe
 ( Sag T-134/97 )
 handling, proportionalitetsprincippet og princippet om
 ( 97IC 199/84 ) god forvaltningsskik. Kommissionen har desuden, idet
 den ikke har angivet grundene til denne ændrede prak
 sis, tilsidesat EF-traktatens artikel 190 .
 (Processprog: engelsk)
 3 ) Artikel 8 , stk. 4-beslutningen kræver, at situationen
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er forud for fusionen genoprettes, og herved går den vide
 der den 25 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for re, end hvad der er påkrævet for at nå målet med gen
 De Europæiske Fællesskaber af Kesko Oy ved advokat oprettelse af en effektiv konkurrence . Kommissionen
 Gerwin Van Gerven, Bruxelles, og Sarah Beeston of the har ved på forhånd at udelukke løsninger, der ikke
 Law Society of England and Wales og med valgt adresse i fuldt ud genopretter den tidligere status quo, overskre
 Luxembourg hos advokaterne Loesch og Wolter, 11 , rue det sin kompetence i henhold til fusionsforordningens
 Goethe . artikel 8 , stk. 4, og har tilsidesat proportionalitetsprin
 cippet og princippet om god forvaltningsskik .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 H Rådets forordning ( EØF ) nr. 4064/89 af 21 . december 1989
 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser ( EFT nr.
 L 395 af 30 . 12 . 1989 , s . 1 ).
 — Kommissionens beslutning af 19 . februar 1997 i sagen ( 2 ) EFT nr. C 131 af 26 . 4 . 1997, s . 17.
 Kesko/Tuko ( IV/M.784 ) annulleres.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sag anlagt den 29. april 1997 af Eugénio Branco, Lda.,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Den 20 . november 1996 fastslog Kommissionen i henhold ( Sag T-142/97)
 til fusionsforordningens (*) artikel 8 , stk. 3 , at en fusion
 ( 97/C 199/ 85 )
 mellem sagsøgeren og det finske aktieselskab Tuko Oy er
 uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen. Kommissi
 onen vedtog efterfølgende den 19 . februar 1997 en beslut
 ning vedrørende foranstaltninger til genoprettelse af en ef (Processprog: portugisisk)
 fektiv konkurrence i henhold til fusionsforordningens
 artikel 8 , stk . 4 .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 29 . april 1997 anlagt sag mod Kommissionen for
 Ved stævning indgivet til Rettens Justitskontor den 31 . ja De Europæiske Fællesskaber af Eugénio Branco, Lda., Rua
 nuar 1997 — registreret under nr. T-22/97 (2 ) — anlagde Rodrigo da Fonseca 9, Lissabon, ved advokat Bolota Bel
 sagsøgeren sag i henhold til EF-traktatens artikel 173 med chior, Vila Nova de Gaia , registreret hos Advokatrådet i
 påstand om annullation af artikel 8 , stk. 3-beslutningen. Porto, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfir
 Sagsøgeren tilsigter med den foreliggende


text:
sag at opnå an maet Faltz & Partnere ved advokat Jacques Schroeder, 6,
 nullation af artikel 8 , stk. 4-beslutningen . rue Heine, Luxembourg.
 Sagsøgeren har anført følgende : Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 1 ) Artikel 8 , stk. 4-beslutningen bør annulleres, fordi den — Annullation af Kommissionens beslutning, som blev
 forudsætter, at artikel 8 , stk . 3-beslutningen er gyldig. meddelt sagsøgeren ved DAFSE's skrivelse af 24 . fe
 Såfremt artikel 8 , stk. 3-beslutningen annulleres i over bruar 1997, der godkendte anmodningen om udbeta
 ensstemmelse med sagsøgerens stævning af 31 . januar ling af saldobeløbet i sagen om tilskud fra Den Euro
 1997, bør artikel 8 , stk. 4-beslutningen automatisk an pæiske Socialfond, for så vidt som de af sagsøgeren
 nulleres . fremlagte udgifter fandtes ikke at være tilskudsberetti
 gede, og sagsøgeren derved blev pålagt at tilbagebetale
 et beløb på 17 565 320 esc., nemlig 423 507 esc . i til
 2 ) Den procedure, som blev fulgt ved vedtagelsen af skud fra Den Europæiske Socialfond og
 artikel 8 , stk. 4-beslutningen, fraveg Kommissionens 17 141 813 esc . i tilskud fra den portugisiske stat, idet
 tidligere praksis med hensyn til fusioner, fordi den ikke tilskuddet fra Den Europæiske Socialfond nedsattes til
 gjorde det muligt for sagsøgeren inden for en rimelig 30 672 242 esc .


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/6
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 28. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-576/11) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 91/271/EØF - rensning af byspildevand - dom, hvorved Domstolen fastslår et traktatbrud - manglende opfyldelse - artikel 260 TEUF - økonomiske sanktioner - pålæggelse af en tvangsbøde og et fast beløb)
 2014/C 45/11
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved O. Beynet, samt ved B. Simon og E. Manhaeve, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved P. Frantzen og C. Schiltz, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Det Forenede Kongerige Storbritanninen og Nordirland (ved S. Behzadi-Spencer, C. Murrell og S. Ford, som befuldmægtigede
 Sagens genstand
 Traktatbrud — utilstrækkelig opfyldelse af dom afsagt af Domstolen den 23. november 2006 i sag C-452/05, Kommissionen mod Luxembourg, vedrørende manglende gennemførelse af bestemmelser i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (ETF L 135, s. 40) — fejlagtig anvendelse af nævnte direktivs artikel 5, stk. 4
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet det ikke har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige for opfyldelsen af dommen af 23. november 2006 i sag C-452/05, Kommissionen mod Luxembourg.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler Europa-Kommissionen et fast beløb på 2 000 000 EUR, der skal indbetales på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter«.
 3)
 I tilfælde af at det i punkt 1 fastslåede traktatbrud fortsat består på datoen for afsigelsen af denne dom, skal Storhertugdømmet Luxembourg på kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter« til Europa-Kommissionen betale en tvangsbøde på 2 800 EUR pr. dags forsinkelse med gennemførelsen af de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme dommen i sagen Kommissionen mod Luxembourg, fra datoen for afsigelsen af dommen i den foreliggende sag og indtil den fuldstændige opfyldelse af dommen i sagen Kommissionen mod Luxembourg.
 4)
 Storhertugdømmet Luxembourg betaler sagens omkostninger.
 5)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 39 af 11.2.2012.


text:
25.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 199/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 5. juli 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-255/05) (1)
 (Traktatbrud - vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet - nyttiggørelse af affald - oprettelse af den »tredje enhed« i forbrændingsanlægget i Brescia - offentliggørelse af ansøgningen om godkendelse - direktiv 75/442/EØF, 85/337/EØF og 2000/76/EF)
 (2007/C 199/07)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved M. Konstantinidis, som befuldmægtiget, og avocats F. Louis og A. Capobianco)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget og avocat M. Fiorilli)
 Intervenient: Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved T. Harris, som befuldmægtiget, og barrister J. Maurici)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40), som ændret ved direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997 (EFT L 73, s. 5) — tilsidesættelse af artikel 12, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/76/EF af 4. december 2000 om forbrænding af affald (EFT L 332, s. 91) — tilladelse givet uden vurdering af indvirkningen på miljøet og uden forudgående offentliggørelse af ansøgningen om tilladelse — ASM Brescia SpA's etablering af en »tredje gren« til forbrænding af affald
 Konklusion
 1)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, idet den ikke hvad angår projektet om oprettelse af den »tredje enhed« i forbrændingsanlægget tilhørende selskabet ASM Brescia SpA, før byggetilladelsen blev givet, har iværksat den procedure for vurdering af dets indvirkning på miljøet, som er fastsat i direktivets artikel 5-10.
 2)
 Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/76/EF af 4. december 2000 om forbrænding af affald, idet den ikke har offentliggjort erklæringen om påbegyndelsen af virksomheden for forbrændingsanlæggets tredje enhed på et eller flere offentligt tilgængelige steder i et passende tidsrum, således at offentligheden havde mulighed for at fremsætte bemærkninger dertil, før den kompetente myndighed traf afgørelse, og idet den ikke har offentliggjort afgørelserne vedrørende denne erklæring med en kopi af godkendelsen.
 3)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 4)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 205 af 20.8.2005.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/31
 Rettens kendelse af 31. januar 2014 — Frankrig mod Kommissionen
 (Sag T-79/09) (1)
 ((Statsstøtte - rammeordning vedrørende de foranstaltninger, som gennemføres af de i Frankrig anerkendte brancheorganisationer inden for landbruget til fordel for de repræsenterede landbrug - finansiering gennem frivillige bidrag, der er gjort obligatoriske - beslutning, der erklærer støtteordningen for forenelig med fællesmarkedet - tilbagetrækning af beslutningen - ufornødent at træffe afgørelse))
 2014/C 112/41
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den Franske republik (først ved E. Belliard, G. de Bergues og A.-L. Vendrolini, derefter ved E. Belliard, G. de Bergues og J. Gstalter, og endelig ved E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas og J. Bousin, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved B. Stromsky og C. Urraca Caviedes, derefter ved B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 7846 endelig, af 10. december 2008, vedrørende statsstøtte N 561/2008, omhandlende rammeordningen vedrørende de foranstaltninger, som gennemføres af de i Frankrig anerkendte brancheorganisationer inden for landbruget til fordel for de repræsenterede landbrug.
 Konklusion
 1)
 Det ikke længere er nødvendigt at træffe afgørelse
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 113 af 16.5.2009.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/70
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 25. juni 2014 — Rihn mod Europol
 (Sag F-67/13) (1)
 ((Personalesag - Europols ansatte - Europol-konventionen - vedtægten for Europols ansatte - afgørelse 2009/371/JAI - anvendelse af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte på Europols ansatte - ingen forlængelse af en tidsbegrænset kontrakt som midlertidigt ansat - afslag på at give en tidsubegrænset kontrakt som midlertidigt ansat))
 2014/C 253/98
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Philippe Rihn (Haag, Nederlandene) (ved advokat J.-J.- Ghosez)
 Sagsøgt: Den Europæiske Politienhed (Europol) (først ved J. Arnould og D. Neumann, som befuldmægtigede, derefter ved J. Arnould, D. Neumann og D. El Khoury, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at forlænge sagsøgerens tidsbegrænsede ansættelseskontrakt
 Konklusion
 1)
 Europol frifindes.
 2)
 Philippe Rihn bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europol afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 274 af 21.9.2013, s. 31.


text:
9.5.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 116/32
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 6. marts 2008 — Tiralongo mod Kommissionen
 (Sag F-55/07) (1)
 (Personalesag - forhenværende midlertidigt ansat - søgsmål - erstatningssøgsmål - ikke forlængelse af tidsbegrænset kontrakt - åbenbart afvisningsgrundlag)
 (2008/C 116/59)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Italien) (ved avocats F. og R. Sciaudone og S. Frazzani)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagens genstand
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at yde erstatning for de økonomiske og ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren hævder at have lidt som følge af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svigs ulovlige adfærd ved forlængelsen af hans kontrakt som midlertidigt ansat
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 183 af 4.8.2007. s. 43.


text:
26 . 10 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 318/ 11
 Som ansvarsgrundlag i relation til traktatens artikel 215 , Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 stk. 2 , har sagsøgeren gjort gældende, at institutionerne har
 pådraget sig ansvar uden skyld, subsidiært at der påhviler Sagsøgeren, der er en tysk virksomhed, som ønsker at
 institutionerne et culpaansvar. reklamere via telefaxbreve, anfægter Kommissionens afslag
 på at tage stilling til virksomhedens klage over Forbunds
 Med hensyn til ansvar uden skyld har sagsøgeren henvist til republikken Tyskland som følge af Bundesgerichtshofs dom
 begrebet » responsabilité publique pour rupture de l'égalité af 25 . oktober 1995 , der begrænsede telefaxreklame til
 devant les charges publiques « ( tilsidesættelse af lighedsprin tilfælde, hvor modtageren udtrykkeligt eller entydigt er
 cippet for så vidt angår offentlige byrder ) og har i denne indforstået med at modtage sådanne henvendelser.
 forbindelse gjort gældende, at ordningen med » et område
 uden grænser «, som blev indført ved Fællesakten, har Afslaget er uforeneligt med både de fællesskabsretlige
 betydet et usædvanligt, særligt og direkte tab for sagsøgeren konkurrenceregler og de principper, som regulerer det indre
 som autoriseret toldklarerer. Den" omstændighed, at hvervet markeds oprettelse og funktion . Konkret bevirker oven
 som autoriseret toldklarerer ophævedes, har således betydet nævnte afgørelse fra Bundesgerichtshof en styrkelse af
 et massivt fald i omsætningen i visse virksomheder inden for markedspositionen for reklameindustriens store virksomhe
 denne branche, mens andre virksomheder er ophørt. der ( trykte medier og radio og fjernsyn ). Afgørelsen udgør
 desuden en hindring for skabelsen af et homogent mar
 For så vidt angår ansvar for fejl, begået af Fællesskabets ked .
 ansatte, har sagsøgeren anført, at Fællesskabets myndighe
 der har set bort fra toldklarererbranchens velerhvervede
 rettigheder og princippet om beskyttelse af den berettigede
 forventning ved udøvelsen af den retsanordnende virksom
 hed, som har forårsaget tabet.
 Med hensyn til tabets karakter har sagsøgeren oplyst, at Sag anlagt den 26. juli 1996 af Thai Bicycle Industry Co. Ltd
 selskabet som følge af indførelsen af et » Europa uden mod Rådet for Den Europæiske Union
 grænser « led et pludseligt tab i dobbelt henseende med ( Sag T-l 18/96 )
 hensyn til selskabets mangeårige speditionsvirksomhed :
 ( 96/C 318 /24 )
 a ) dels som følge af det næsten fuldstændige og definitive
 bortfald af hvervet som toldklarerer; b ) dels som følge af
 usædvanlige driftsomkostninger , idet selskabet skulle imø (Processprog: engelsk)
 degå de pludselige begivenheder, både på det sociale område
 og på det tekniske og administrative område . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 26 . juli 1996 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Thai Bicycle Industry Co, Ltd, ved Jean-François
 Bellis og Richard Luff og med valgt adresse i Luxembourg
 hos advokat A. F. Brausch, 8 , rue Zithe .
 Sag anlagt den 29. juli 1996 af Intertronic-F. Cornelis
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ber
 1 ) Rådets forordning ( EF ) nr . 648/96 af 28 .


text:
marts 1996 om
 ( Sag T-l 17/96 ) indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af
 ( 96/C 318/23 ) cykler med oprindelse i bl.a . Thailand annulleres, for så
 vidt der derved indføres en endelig antidumpingtold på
 (Processprog: tysk) cykler, der fremstilles af sagsøgeren .
 2 ) Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 29 . juli 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Intertronic-F . Cornelis GmbH, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Emden ( Forbundsrepublikken Tyskland ), ved professor dr .
 Schumacher, Bremen, og advokat Wilhelm Wiltfang, Sagsøgeren, der er et aktieselskab stiftet i henhold til
 Krummhörn . lovgivningen i Thailand og som fremstiller cykler og dele til
 cykler og motorcykler, anfægter indførelsen af antidum
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: pingtold på sin eksport til Det Europæiske Fællesskab .
 1 ) Det fastslås, at sagsøgte i strid med traktaten har Sagsøgeren gør gældende, at institutionerne har begået to
 undladt at standse det forbud mod reklame pr. telefax, åbenbare fejl ved fastlæggelsen af virksomhedens dumping
 der håndhæves af retsinstanserne i Forbundsrepublik margen :
 ken Tyskland og de søgsmålsberettigede foreninger til
 fremme af erhvervslivets interesser, som en tilsidesæt Sagsøgerens dumpingmargen er blevet kunstigt forøget i
 telse af kartelforbuddet . strid med artikel 2, stk. 3 , litra b ), nr . ii ), i Rådets forordning
 ( EØF ) nr. 2423/88 , idet institutionerne har afvist at an
 2 ) Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. vende sagsøgerens fortjenstmargen ved udarbejdelsen af
 ---pagebreak--- Nr . C 318 / 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 26 . 10 . 96
 den beregnede normale værdi . Tværtimod har institutio 2 ) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostnin
 nerne anvendt den fortjenstmargen , de har beregnet for ger .
 andre producenter . Den pågældende afvisning må betragtes
 som en følge af adskillige vilkårlige eller ulogiske afgørelser,
 såsom :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — bestemmelsen om, at fortjenstmargenen på en virksom
 heds fortjenstgivende salg på hjemmemarkedet ikke kan Sagsøgeren har udviklet et veterinærmedicinsk præparat
 anvendes ved fastlæggelsen af virksomhedens beregnede kaldet » Optiflex 640 «, som er et rekombinant bovin
 normale værdi, såfremt virksomhedens fortjenstgivende somatotropin ( BST), som gives til malkekøer med henblik
 hjemmemarkedssalg repræsenterer mindre end 10% af på at øge produktiviteten inden for mælkeproduktionen . Da
 mængden ( men ikke af omsætningen ) af det samlede der er tale om et produkt fremstillet ved bioteknologiske
 hjemmemarkedssalg, og metoder, er det undergivet proceduren for tilladelse til
 markedsføring i Rådets direktiv 87/22/EØF og den fælles
 — bestemmelsen om, at sagsøgerens produktionsomkost fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier
 ninger skal forhøjes med nogle få procent (i et sådant for restkoncentrationer (» maximum residue limits « ( MRL ))
 omfang, at sagsøgerens fortjenstgivende hjemmemar af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmid
 kedssalg som et resultat heraf tilfældigvis repræsenterer ler i forordning ( EØF ) nr . 2377/90 ( herefter » forordnin
 lidt mindre end 10% af mængden — men ikke af gen «). Medlemsstaterne må


text:
ikke give tilladelse til markeds
 omsætningen — af dens samlede hjemmemarkedssalg ), føring af et veterinærmedicinsk præparat, medmindre bl.a .
 hvilket er vilkårligt og ulogisk begrundet. det farmakologisk virksomme stof er anført i bilag I ( stoffer,
 for hvilke der er fastsat MRL ), II ( stoffer, for hvilke det af
 hensyn til beskyttelsen af folkesundheden ikke er nødven
 Institutionerne har ligeledes tilsidesat artikel 2 , stk . 3 , i digt at fastsætte MRL ) eller III ( stoffer, for hvilke der er
 ovennævnte forordning ( EØF ) nr. 2423/88 , idet de har
 fastsat midlertidige MRL ) til forordningen .
 afvist at foretage en » OEM-justering « ved beregningen af
 sagsøgerens beregnede normale værdi . Uanset at de væsent
 ligste betingelser for at anvende en » OEM-justering « efter Sagsøgeren anfægter i nærværende sag Kommissionens
 sagsøgerens opfattelse er opfyldt, har institutionerne for afvisning af at føje BST til listen over for produkter i bilag II
 vekslet den » OEM-justering «, som de er forpligtet til at og gør gældende, at beslutningen bør annulleres af følgende
 foretage i henhold til artikel 2 , stk . 3 , med et krav om grunde :
 justeringer i henhold til artikel 2 , stk . 10, i forordning ( EØF )
 nr . 2423/88 .
 — Tilsidesættelse af den fælles fremgangsmåde for fastsæt
 telse af MRL i forordningens artikel 6
 Kommissionens beslutning hviler på en sammenblan
 ding af begreberne MRL og tilladelser til markedsføring
 og på en forkert fortolkning af Rådets beslutning om at
 Sag anlagt den 1 . august 1996 af Lilly Industries Ltd mod nedlægge et midlertidigt forbud mod BST. Der er ingen
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber holdepunkter i forordningen for, at det er en betingelse
 ( Sag T-120/96 ) for fastsættelse af en MRL, at der straks vil blive givet
 ( 96/C 318 /25 ) tilladelse til markedsføring af stoffet, hvorfor der vil
 kunne opnås en MRL for produkter, der — rent
 midlertidigt — ikke må markedsføres, fordi der gælder
 (Processprog: engelsk) et midlertidigt forbud . Sagsøgeren påpeger herved, at det
 selv nu stadig er muligt at anvende BST i et vist omfang,
 og at det derfor allerede er nødvendigt at fastlægge en
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der MRL .
 den 1 . august 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Lilly Industries Ltd ved advokat
 Denis Waelbroek , Bruxelles, advokatfirmaet Liedekerke, — Magtfordrejning og tilsidesættelse af retssikker
 Wolthers , Waelbroeck & Kirkpatrick, boulevard de PEm hedsprincippet
 pereur 3 , 1000 Bruxelles , og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokaterne Arendt & Medernach, 8-10 rue
 Mathias Hårdt . Den anfægtede beslutning strider mod Kommissionens
 tidligere forsikringer om, at den alene ville anvende
 traditionelle sikkerheds-, kvalitets - og effektivitetskrite
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : rier ved vurderingen af veterinærpræparater inden for
 den bioteknologiske sektor, mod de forsikringer, der
 1 ) Kommissionens beslutning af 22 . maj 1996 om en særligt blev givet til sagsøgeren om , at der


text:
5.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/18
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 15. december 2010 — Almeida Campos m.fl mod Rådet
 (Sag F-14/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2008 - sammenligning af fortjenester mellem fuldmægtige, der beklæder lingviststillinger og fuldmægtige, der beklæder generaliststillinger)
 2011/C 38/34
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Ana Maria Almeida Campos (Bruxelles, Belgien) m.fl. (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og G. Kimberley, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at forfremme sagsøgerne til lønklasse AD 12 for bedømmelsesåret 2008, og om fornødent annullation af afgørelserne om at forfremme de tjenestemænd, hvis navn er opført på listen over forfremmede personer offentliggjort i AM nr. 72/08 af 21. april 2008, til denne lønklasse for det samme bedømmelsesår.
 Konklusion
 1)
 De afgørelser, hvorved Rådet for Den Europæiske Union afviste at forfremme Almeida Campos, Dariol, Morello og Verstreken til lønklasse AD 12 i forfremmelsesåret 2008, annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 3)
 Rådet for Den Europæiske Union betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 90 18.4.2009, s. 40.


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Naczelny Sąd Administracyjny (Republikken Polen) den 9. april 2010 — Emilian Kuć i Halina Jeziorska-Kuć mod Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
 (Sag C-181/10)
 2010/C 179/29
 Processprog: polsk
 Den forelæggende ret
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Emilian Kuć og Halina Jeziorska-Kuć
 Sagsøgt: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Finder artikel 16 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) — hvorefter det forhold, at en afgiftspligtig person fra sin egen virksomhed udtager en vare, som han vil anvende til privat brug for sig selv eller i øvrigt benytter til et for virksomheden uvedkommende formål, kun sidestilles med levering af varer mod vederlag, såfremt varen har givet ret til fuldt eller delvist fradrag af momsen — anvendelse på en standardsatslandbruger som omhandlet i dette direktivs artikel 295, stk. 1, nr. 3), der sælger grunde som han tidligere har benyttet til sin landbrugsvirksomhed, og som i kommunens lokalplan er udlagt til bebyggelse til brug for beboelse og forretninger, men som blev erhvervet som (momsfri) landbrugsjord?
 2)
 Skal en standardsatslandbruger som omhandlet i artikel 295, stk. 1, nr. 3), i direktiv 2006/112/EF, der sælger grunde som han tidligere har benyttet til sin landbrugsvirksomhed, og som i kommunens lokalplan er udlagt til bebyggelse til brug for beboelse og forretninger, men som blev erhvervet som (momsfri) landbrugsjord, anses for en afgiftspligtig person, der har pligt til at afregne moms af salget efter de almindelige regler?
 (1) EUT L 347, s. 1.


text:
21.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/54
 Sag anlagt den 12. december 2008 — Di Prospero mod Kommissionen
 (Sag F-99/08)
 (2009/C 69/119)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Rita Di Prospero (Uccle, Belgien) (ved avocats S. Rodriguez og C. Bernard-Glanz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af EPSO's afgørelse om at give sagsøgeren afslag på at deltage i udvælgelsesprøven EPSO/AD/117/08.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Det Europæiske Personaleudvælgelseskontors (EPSO) afgørelse om at give sagsøgeren afslag på at deltage i udvælgelsesprøven EPSO/AD/117/08.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.10.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/16
 Sag anlagt den 11. august 2008 — REWE-Zentral mod KHIM — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)
 (Sag T-331/08)
 (2008/C 260/30)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: REWE-Zentral AG (Köln, Tyskland) (ved lawyers A. Bognár og M. Kinkeldey)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Grupo Corporativo Teype, SL (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. maj 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 1679/2007-2 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: REWE-Zentral AG
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »Solfrutta« for varer i klasse 29, 30 og 32
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Grupo Corporativo Teype, SL
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-ordmærket »FRUTISOL«, registreringsnr. 1 687 722, for varer i klasse 32. Det spanske ordmærke »FRUTISOL«, registreringsnr. 2 018 327, for varer i klasse 32.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Delvis medhold i indsigelsen
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94, idet appelkammeret begik en fejl ved ikke at tage hensyn til de ældre varemærkers påståede svage grad af særpræg. Ved alene at foretage en bedømmelse af lighederne mellem de berørte varemærkers enkelte bestanddele, tog appelkammeret endvidere ikke i tilstrækkeligt omfang hensyn til, at det mest relevante aspekt ved en sådan vurdering er det helhedsindtryk, som de berørte varemærker giver.


text:
3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/21
 3. Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende: Er de frie Sag anlagt den 23. april 1999 af Kommissionen for De
 kapitalbevægelser i henhold til EF-traktatens artikel 73 B, Europæiske Fællesskaber mod Irland
 stk. 1, accessoriske i forhold til de andre friheder i henhold
 til EF-traktaten (f.eks. den frie etableringsret og den frie
 bevægelighed for tjenesteydelser), således at en EU-borgers (Sag C-151/99)
 erhvervelse af fast ejendom, der ikke kan støttes på andre
 af frihederne i EF-traktaten, i en stat, hvor han ikke (1999/C 188/47)
 har statsborgerskab, heller ikke kan gennemføres under
 påberåbelse af de frie kapitalbevægelser?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 23. april 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 (1) EFT 1990 L 180, s. 26. Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Frank Benyon,
 (2) EFT 1988 L 178, s. 5. som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Irland ikke har overholdt sine forpligtelser i
 henhold til Rådets direktiv 95/18/EF af 19. juni 1995 om
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt den udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder (1), idet
 26. marts 1999 af Svea hovrätt i sagen Staten mod det ikke har underrettet Kommissionen om de love og
 Stockholm Lindöpark Aktiebolag og Stockholm Lindö- administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 park Aktiebolag mod Staten efterkomme direktivet, eller ikke har vedtaget de foranstalt-
 ninger, der er nødvendige for at efterkomme det.
 (Sag C-150/99)
 2) Irland betaler sagens omkostninger.
 (1999/C 188/46)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved afgørelse af 26. marts 1999, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 23. april 1999, har Svea hovrätt i sagen
 Staten mod Stockholm Lindöpark Aktiebolag og Stockholm EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn til
 Lindöpark Aktiebolag mod Staten forelagt De Europæiske det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebæ-
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse rer en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde de
 af følgende spørgsmål: frister for gennemførelsen, der er fastsat i direktivet. Denne
 frist er udløbet den 27. juni 1997, uden at Irland har fastsat de
 1. Er artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), og artikel 13, bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme det
 punkt B (1), litra b), i sjette momsdirektiv til hinder direktiv, der er nævnt i Kommissionens påstande.
 for nationale bestemmelser, der indeholder en generel
 undtagelse fra afgiftspligt af overladelse af anlæg til sports-
 udøvelse, således som det er fastsat i kapitel 3, § 2, stk. 2, i (1) EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70.
 merværdiafgiftsloven (1994:200) i den affattelse, der var
 gældende før den 1. januar 1997?
 2. Tillægger artikel 13, sammenholdt med artikel 2, 6 og 17
 i sjette momsdirektiv borgerne rettigheder, som de kan
 påberåbe sig over for medlemsstaterne ved en national
 domstol?
 3. Såfremt de to første spørgsmål besvares bekræftende: Sag anlagt den 23. april 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 Er gennemførelsen og anvendelse


text:
af undtagelsen i kapitel 3,
 § 2, stk. 2, i merværdiafgiftsloven (1994:200) en så
 alvorlig (klar) tilsidesættelse af fællesskabsretten, at det kan (Sag C-152/99)
 begrunde et erstatningsansvar for en medlemsstat?
 (1999/C 188/48)
 (1) Rådets sjette direktiv af 17.5.1977 om harmonisering af medlems-
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. april
 diafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (77/388/EØF) (EFT 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Europæi-
 1977, L 145, s. 1). ske Fællesskaber ved juridisk konsulent Frank Benyon, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.


text:
C 200/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 af 3. maj 2001 (Sjette Afdeling)
 i sag C-204/97 Den Portugisiske Republik mod Kommis- af 3. maj 2001
 sionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 i de forenede sager C-76/98 P og C-77/98 P, Ajinomoto
 (»Statsstøtte — støtte til producenter af hedvine og brænde- Co., Inc. og The NutraSweet Company mod Rådet for
 vine — støtte ydet af Den Franske Republik i forbindelse Den Europæiske Union (1)
 med en forhøjelse af nationale afgifter«)
 (»Appel — dumping — normal værdi — forekomsten af et
 (2001/C 200/13) patent på eksportørens hjemmemarked — virkningen af, at
 forordningen om indførelse af en foreløbig antidumpingtold
 påstås at være retsstridig, på lovligheden af forordningen
 om indførelse af en endelig antidumpingtold«)
 (Processprog: portugisisk)
 (2001/C 200/14)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (Processprog: engelsk)
 I sag C-204/97, Den Portugisiske Republik (befuldmægtigede:
 L. Fernandes, Â. Seiça Neves og C. Botelho Moniz), støttet af
 Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: R. Silva de Lapuerta), (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 mod Kommissionen for de Europæiske Fællesskaber (befuld- gjort i Samling af Afgørelser)
 mægtigede: A. M. Alves Vieira og D. Triantafyllou), støttet af
 Den Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger I de forenede sager C-76/98 P og C-77/98 P, Ajinomoto Co.,
 og G. Mignot), angående en påstand om annullation af Inc., Tokyo (Japan), ved avvocato M. Siragusa, Rechtsanwalt
 Kommissionens beslutning af 6. november 1996 vedrørende T. Müller-Ibold, og solicitor V. Donaldson, og med valgt
 den af Den Franske Republik påtænkte støtte til producenter adresse i Luxembourg, og The NutraSweet Company, Deerfield
 af hedvine og brændevine i form af støtte til salgsfremme og (USA), ved avocat J.-F. Bellis og avvocato F. Di Gianni, og med
 teknisk bistand, støtte til forskning, teknisk assistance og valgt adresse i Luxembourg, angående to appeler af dom afsagt
 investeringer, hvoraf et sammendrag er offentliggjort i De den 18. december 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Europæiske Fællesskabers Tidende af 6. marts 1997 (EFT C 70, Første Instans (Femte Udvidede Afdeling) i de forenede sager
 s. 14), har Domstolen, sammensat af formanden for Tredje T-159/94 og T-160/94, Ajinomoto og NutraSweet mod Rådet
 og Sjette Afdeling, C. Gulman, som fungerende præsident, (Sml. II, s. 2461), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse
 afdelingsformændene A. La Pergola, M. Wathelet og V. Skouris af denne dom — de andre parter i appelsagen: Rådet for
 samt dommerne D.A.O. Edward (refererende dommer), Den Europæiske Union (befuldmægtigede: G. Houttuin og
 J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón og R. Schintgen; generaladvo- S. Marquardt, bistået af H.-J. Rabe og G.M. Berrish) og
 kat: S. Alber; justitssekretær: assisterende justititssekretær Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 H. von Holstein, den 3. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion get: N. Khan) — har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat
 lyder således: af afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne V. Skouris
 (refererende dommer), J.-P. Puissochet, R. Schintgen og F. Mac-
 1) Kommissionens beslutning af 6. november 1996 vedrørende ken; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: ekspeditionssek-
 den af


text:
Den Franske Republik påtænkte støtte til producenter af retær H.A. Rühl, den 3. maj 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 hedvine og brændevine i form af støtte til salgsfremme og lyder således:
 teknisk bistand, støtte til forskning, teknisk assistance og
 investeringer, annulleres. 1) Appellerne forkastes.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens 2) Ajinomoto Co., Inc. og The NutrasSweet Company bærer deres
 omkostninger. egne omkostninger og betaler de omkostninger, Rådet for Den
 Europæiske Union har afholdt i appelsagen.
 3) Kongeriget Spanien og Den Franske Republik bærer deres egne
 omkostninger. 3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne
 omkostninger.
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997. (1) EFT C 166 af 30.5.1998.


text:
7.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 139/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 10. marts 2011 — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler mod Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht München — Tyskland)
 (Sag C-274/09) (1)
 (Offentlige kontrakter - direktiv 2004/18/EF - koncession givet i almen interesse - redningstjenesteydelser - sondring mellem »offentlig tjenesteydelseskontrakt« og »koncessionskontrakt om tjenesteydelser«)
 2011/C 139/04
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberlandesgericht München
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler
 Sagsøgt: Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau
 Procesdeltagere: Malteser Hilfsdienst eV og Bayerisches Rotes Kreuz
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Oberlandesgericht München — fortolkning af artikel 1, stk. 2, litra a) og d), og stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114) — begreberne »offentlig tjenesteydelseskontrakt« og »koncessionskontrakt om tjenesteydelser« — kontrakt om redningstjenesteydelser mellem den ordregivende myndighed og redningstjenester, hvorefter vederlaget for de ydelser, der skal præsteres, fastsættes ved forhandling mellem nævnte redningstjenester og tredjemænd, såsom socialsikringsinstitutioner
 Konklusion
 Artikel 1, stk. 2, litra d), og stk. 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter skal fortolkes således, at når den valgte erhvervsdrivendes vederlag fuldt ud betales af andre personer end den ordregivende myndighed, som har tildelt kontrakten vedrørende redningstjenesteydelserne, og denne erhvervsdrivende bærer en om end begrænset driftsrisiko, navnlig fordi størrelsen af det omhandlede vederlag afhænger af resultatet af de årlige forhandlinger med tredjemænd, og den pågældende ikke er sikret fuldstændig dækning af omkostningerne ved driften af sine aktiviteter ifølge principperne fastsat i national ret, skal nævnte kontrakt kvalificeres som en »koncessionskontrakt om tjenesteydelser« som omhandlet i artikel 1, stk. 4, i dette direktiv.
 (1) EUT C 267 af 7.11.2009.


text:
Nr . C 208/36 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 8 . 95
 og med valgt adresse i Luxembourg hos denne, 180 , route de Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxem
 Longwy . bourg hos Fiduciaire Myson sari, 1 , rue Glesener.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at — Kommissionens afgørelse, hvorved det blev bestemt, at
 forfremme sagsøgeren til lønklasse A4 som led i forfrem sagsøgerens indkaldelsessted var Bruxelles , og alle efter
 melsesproceduren for 1992 og med nødvendigt annul følgende afgørelser annulleres .
 lation af Kommissionens afgørelse af 3 . marts 1995 om
 at afvise sagsøgerens klage og af Kommissionens afgø
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 relse om til lønklasse A4 at forfremme de tjenestemænd,
 der blev opført på den liste, som blev offentliggjort i
 meddelelser fra administrationen nr. 859 af 8 . september Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 1994 .
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren erstatning samme som de i sag T-33/95 (*) anførte .
 for økonomisk og ikke-økonomisk skade, idet sagsøge
 ren forbeholder sig ret til at opgøre denne skade (M EFT nr . C 101 af 22 . 4 . 1'995 .
 nærmere under sagens behandling .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Til støtte for sine påstande gør sagsøgeren gældende, at der Sag anlagt den 3 . juli 1995 af Friedrich Engelking mod
 er sket en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens arti Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 kel 45 , stk . 1 . Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren anfører herved , at sagsøgte ikke kunne tage hans ( Sag T-138/95 )
 » fortjenester « som tjenstemand i lønklasse A5 i betragtning, ( 95/C 208/76 )
 da der ikke forelå nogen bedømmelse vedrørende sagsøge
 ren for perioden 1991 til 1993 .
 (Processprog: tysk)
 Sagsøgeren gør for det andet gældende , at sagsøgte alene har
 sammenlignet hans » fortjenester « med dem, der måtte Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 tillægges tjenestemænd i Generaldirektorat V, men ikke med den 3 . juli 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 » fortjenesterne « hos samtlige de tjenestemænd i lønklasse Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af
 A5 i institutionen, der kunne komme i betragtning til Friedrich Engelking, Raddestorf ( Forbundsrepublikken
 forfremmelse . Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mechtild
 Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze og Dr .
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at forfremmelser til Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 lønklasse A4 ikke bør ske efter en sammenlignende under Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés , 14a,
 søgelse af » fortjenesterne « hos de tjenestemænd , der kan rue des Bains, Luxembourg.
 komme i betragtning til forfremmelse, men på grundlag af
 det antal point, som hvert generaldirektorat råder over, alt
 efter antallet af forfremmelsesværdige tjenestemænd , og Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 som generaldirektoratet efter et


text:
skøn kan foretage en
 fordeling af. 1 ) Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 erstatning for perioden 2 . april 1 9 84 til 1 3 . j uni 1 9 9 1 på
 110 021,93 DM med rente 8% fra 19 . maj 1992,
 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 19. juni 1995 af Peter Gammeltoft mod 2 ) Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sag Hülseberg m.fl . mod Rådet og Kommissionen for De
 ( Sag T-132/95 ) Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 på samme måde .
 ( 95 /C 208/75 )
 (Processprog: fransk) Søgsmålsgrunde og væseritligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der samme som i sag T-20/94 .
 den 19 . juni 19 95 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Peter Gammeltoft, Bruxelles,
 ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure og


text:
C 358/12 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 21.11.98
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom for disses gennemfùrelse. Denne frist udlùb for det forelig-
 afsagt den 2. juli 1998 af Conseil de prud'hommes de gende direktivs vedkommende den 23. november 1995,
 Bobigny i sagen Bernard Bauduin og Laurent Blondeau uden at Den Italienske Republik havde udstedt de nùdven-
 mod Renault SA dige bestemmelser til at efterkomme direktivet.
 (Sag C-360/98)
 (1) EFT L 307 af 13.12.1993, s. 1.
 (98/C 358/21)
 Ved dom afsagt den 2. juli 1998, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 8. oktober 1998, har Conseil de prud'-
 hommes de Bobigny i sagen Bernard Bauduin og Laurent
 Blondeau mod Renault SA forelagt De Europñiske Fñlles- Slettelse af sag C-168/97 (1)
 skabers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse (98/C 358/23)
 af fùlgende spùrgsmål:
 Ved kendelse af 16. september 1998 har prñsidenten for
 Er artikel 18 i overenskomsten af 5. juli 1991 i overens-
 De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 stemmelse med bestemmelserne i fñllesskabsretten og
 C-168/97, The Queen mod Secretary of State for Defence,
 navnlig Rom-traktatens artikel 119?
 ex parte: Terence Perkins (anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse fra High Court of Justice, Queen's Bench
 Division), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 Sag anlagt den 9. oktober 1998 af Kommissionen for De
 Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-362/98)
 (98/C 358/22)
 Slettelse af sag C-5/98 (1)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den (98/C 358/24)
 9. oktober 1998 anlagt sag mod Den Italienske Republik
 af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved Ved kendelse af 25. september 1998 har prñsidenten for
 juridisk konsulent Pieter Jan Kuijper, som befuldmñgtiget, De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 og med valgt adresse hos Carlos Gómez de la Cruz, Wag- C-5/98, Otor Godard SA mod Administration des Impôts
 ner-Centret, Kirchberg. (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Tribunal de
 grande instance d'AngouleÃme), skal slettes af registeret.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (1) EFT C 72 af 7.3.1998.
 a) Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser efter EF-traktaten, da den ikke har
 vedtaget og/eller ikke givet Kommissionen meddelelse
 om de love og administrative bestemmelser, som var
 nùdvendige for at efterkomme Rådets direktiv 93/103/
 EéF (1) af 23. november 1993 om minimumsforskrifter Slettelse af sag C-82/96 (1)
 for sikkerhed og sundhed under arbejdet om bord på (98/C 358/25)
 fiskerfartùjer.
 b) Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens Ved kendelse af 7. oktober 1998 har prñsidenten for De
 omkostninger. Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag C-82/
 96 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse indgivet af High
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Court of Justice, Queen's Bench Division), The Queen
 mod Secretary of State for Trade and Industry, ex parte:
 EF-traktatens artikel 189, hvorefter direktiver med hensyn 1. Consumers' Association, 2. Which (?) Ltd, skal slettes
 til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, af registeret.
 som de rettes til, indebñrer en forpligtelse for medlemssta-
 terne til at overholde de frister, der er fastsat i direktiverne (1) EFT C 145 af 18.5.1996.


text:
C 233/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.8.2000
 Sag anlagt den 24. maj 2000 af Laurent Bal mod Kommis- — Kommissionen har foretaget et åbenbart fejlskøn i relation
 sionen for De Europæiske Fællesskaber til varigheden af arbejdsopgaverne på B-niveau og har
 tilsidesat pligten til at udvise den fornødne omhu.
 (Sag T-139/00)
 — Begrundelsespligten er tilsidesat.
 (2000/C 233/56)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Sag anlagt den 25. maj 2000 af Zapf Creation AG mod
 den 24. maj 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær-
 Europæiske Fællesskaber af Laurent Bal, Walhain (Belgien), ved ker, mønstre og modeller)
 advokat Isabelle Cooreman, Bruxelles.
 (Sag T-140/00)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2000/C 233/57)
 — Kommissionens afgørelse af 28. januar 2000 annulleres.
 — Den interne udvælgelsesprøve med referencenummeret (Processprog: tysk)
 KOM/TB/99 for lønklasserne B5/B4 annulleres.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Subsidiært: den 25. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for
 det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) af
 — Kommissionen tilpligtes at betale et beløb på Zapf Creation AG, Rödental/Coburg (Forbundsrepublikken
 300 000 BEF til sagsøgeren som erstatning for økono- Tyskland), ved advokat Axel Kockläuner, advokatfirmaet
 misk og ikke-økonomisk skade. Meissner, Bolte & Partner, München.
 Mere subsidiært, og forud for afgørelsen af realiteten: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret
 — Der gives sagsøgeren tilladelse til, at han med et hvilket for det Indre Marked trufne afgørelse R348/1999-3 af
 som helst bevismiddel søger at føre bevis for, at de 21. marts 2000 annulleres.
 stillinger, som han besatte som vikar, havde karakter af
 ansættelser på niveau »B«, og at han i forbindelse med — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens
 sine vikariater udførte opgaver på et niveau, der svarede omkostninger.
 til niveau B.
 Mest subsidiært: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i Det omhandlede vare- Ordmærket »New Born Baby« —
 overensstemmelse med artikel 87 i procesreglementet. mærke: ansøgning nr. 650234
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 28 (dukker til lege-
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter formål samt tilbehør til disse duk-
 ker i form af legetøj)
 Sagsøgeren gør gældende, at Kommissionen har overtrådt Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 meddelelsen om udvælgelsesprøven og artikel 5, stk. 1, i bilag påklagede afgørelse: ring
 III til vedtægten. Kommissionen vurderede fejlagtigt, at kun
 den erfaring, der er erhvervet som ansat i lønklasse B, skal Søgsmålsgrunde: — Urigtig anvendelse af artikel 7,
 tages i betragtning for at opnå tilladelse til at deltage i prøven. stk. 1, litra b), i forordning
 Formuleringen af meddelelsen om udvælgelsesprøven skal (EF) nr. 40/94
 imidlertid fortolkes således, at det kun er niveauet for ansøge-
 — Urigtig anvendelse af artikel 7,
 rens faktiske erfaring, der er afgørende.
 stk. 1, litra c), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande gjort gældende: — Tilsidesættelse af princippet
 om kontradiktion
 — Kommissionen har foretaget et åbenbart fejlskøn i relation
 til det erfaringsniveau, som er opnået ved varetagelse af
 arbejdsopgaver


text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/57
 Sag anlagt den 24. juni 2011 — ZZ mod Europa-Kommissionen
 (Sag F-64/11)
 2011/C 252/126
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Crosby og S. Santoro)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af sagsøgtes afgørelse om ensidigt at tilbagetrække det over for sagsøgeren fremsatte tilbud om ansættelse, selv om sagsøgeren allerede havde accepteret tilbuddet.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af afgørelsen af 4. marts 2011, hvorved Europa-Kommissionen afslog den af sagsøgeren indgivne interne klage over Kommissionens afgørelse HR B2 (2010) 662634 af 5. oktober 2010.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale erstatning for den af sagsøgeren lidte skade, herunder tidligere løn og andre goder.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.1.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 9/8
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. november 2013 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel mod X (sag C-199/12), Y (sag C-200/12) og Z mod Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (sag C-201/12) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Raad van State — Nederlandene)
 (Forenede sager C-199/12 — C-201/12) (1)
 (Direktiv 2004/83/EF - minimumsstandarder for anerkendelse af flygtningestatus eller subsidiær beskyttelsesstatus - artikel 10, stk. 1, litra d) - tilhørsforhold til en særlig social gruppe - seksuel orientering - årsag til forfølgelse - artikel 9, stk. 1 - begrebet »forfølgelse« - velbegrundet frygt for forfølgelse på grund af tilhørsforhold til en særlig social gruppe - handlinger, der er tilstrækkeligt alvorlige til at begrunde en sådan frygt - lovgivning, hvorefter homoseksuelle handlinger er strafbare - artikel 4 - individuel vurdering af kendsgerninger og omstændigheder)
 2014/C 9/11
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad van State
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel og Z
 Sagsøgte: X (sag C-199/12), Y (sag C-200/12) og Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel (sag C-201/12)
 Procesdeltager: Hoog Commissariaat van de Verenigde Naties voor de Vluchtelingen (sagerne C-199/12 — C-201/12)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Raad van State — fortolkning af artikel 9, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra c), samt artikel 10, stk. 1, litra d), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (EUT L 304, s. 12) — tildeling af status som flytning — betingelser — grundene til forfølgelse — homoseksualitet — begrebet en »bestemt social gruppe« — lovgivning i oprindelsesstaten, der foreskriver en fængselsstraf på minimum 10 år i tilfælde af homoseksuelle forhold
 Konklusion
 1)
 Artikel 10, stk. 1, litra d), Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, skal fortolkes således, at det på grundlag af en straffelovgivning som den, der er omhandlet i hver af hovedsagerne, som specifikt omhandler homoseksuelle, kan fastslås, at disse personer skal anses for at udgøre en bestemt social gruppe.
 2)
 Artikel 9, stk. 1, i direktiv 2004/83, sammenholdt med direktivets artikel 9, stk. 2, litra c), skal fortolkes således, at den blotte omstændighed, at homoseksuelle handlinger er strafbare, ikke i sig selv udgør forfølgelse. Til gengæld skal en fængselsstraf, som er straffen for homoseksuelle handlinger, og som faktisk anvendes i det hjemland, der har vedtaget en sådan lovgivning, anses for en uforholdsmæssig eller diskriminerende straf og udgør derfor forfølgelse.
 3)
 Artikel 10, stk. 1, litra d), i direktiv 2004/83, sammenholdt med direktivets artikel 2, litra c), skal fortolkes således, at udelukkende homoseksuelle handlinger, der betragtes som kriminelle i henhold til medlemsstaternes nationale lovgivning, falder uden for bestemmelsens anvendelsesområde. De kompetente myndigheder kan ikke ved behandlingen af en asylansøgning


text:
27.3.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/5
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 11. februar 2010 — Graphic Procédé mod Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Conseil d'État — Frankrig)
 (Sag C-88/09) (1)
 (Beskatning - sjette momsdirektiv - kopieringsvirksomhed - begreberne »levering af goder« og »levering af tjenesteydelser« - sondringskriterier)
 2010/C 80/09
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Conseil d’État
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Graphic Procédé
 Sagsøgt: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Conseil d’État — fortolkning af artikel 2, stk. 1, artikel 5, stk. 1, og artikel 6, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — kopiering — spørgsmålet om, hvilke kriterier der skal tages hensyn til ved sondringen mellem en levering af goder og en levering af tjenesteydelser i sjette direktivs forstand
 Konklusion
 Artikel 5, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at kopieringsvirksomheden opfylder de egenskaber, som kendetegner en levering af goder, for så vidt som den blot er begrænset til kopiering af dokumenter på hjælpemidler, idet beføjelsen til at råde over disse er overført fra kopivirksomheden til kunden, som har bestilt kopierne af originaldokumentet. En sådan virksomhed må imidlertid kvalificeres som »tjenesteydelser« som omhandlet i sjette direktivs artikel 6, stk. 1, når den ledsages af supplerende tjenesteydelser, som, henset til deres betydning for modtageren, den tid, som skal bruges på udførelsen af disse ydelser, den behandling af originaldokumenter, som kræves, og den andel af de samlede omkostninger, som disse tjenesteydelser repræsenterer, har en fremherskende karakter i forhold til leveringen af goder, således at de udgør et mål i sig selv for modtageren af disse tjenesteydelser.
 (1) EUT C 113 af 16.5.2009.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/44
 Sag anlagt den 28. august 2013 — Hermann Trollius mod ECHA
 (Sag T-466/13)
 2013/C 325/72
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Hermann Trollius GmbH (Lauterhofen, Tyskland) (ved advokaterne M. Ahlhaus og J. Schrotz)
 Sagsøgt: Det Europæiske Kemikalieagentur (ECHA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 ECHA’s afgørelse SME(2013) 0191 af 31. januar 2012, samt ECHA’s faktura nr. 10035033 af 4. januar 2013, annulleres.
 —
 ECHA tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører sagsøgtes inkompetence.
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte ikke havde kompetence til at vedtage den anfægtede afgørelse SME(2013) 0191, idet hverken forordning (EF) nr. 1907/2006 (1) eller forordning (EF) nr. 340/2008 (2) giver sagsøgte ret til at vedtage en særskilt beslutning om, hvorvidt en producent overholder SMV-kriterierne.
 2)
 Det andet anbringende vedrører en tilsidesættelse af REACH-forordningens artikel 104, stk. 1, i forbindelse med forordning nr. 1 af 15. april 1958 (3).
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at sagsøgte under hele kommunikationen med sagsøgeren tilsidesatte sin forpligtelse til at rette henvendelse til en person, der er undergivet en medlemsstats suverænitet på denne stats officielle sprog, og at denne tilsidesættelse har forhindret sagsøgeren i at opfylde de krav, der stilles til denne med hensyn til at godtgøre sin status som en lille virksomhed.
 3)
 Ved det tredje anbringende gøres det gældende, at sagsøgeren reelt er en lille virksomhed i henhold til Kommissionens henstilling 2003/361/EF (4), og derfor er de anfægtede afgørelser truffet på et forkert grundlag.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 af 18.12.2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH), om oprettelse af et europæisk kemikalieagentur og om ændring af direktiv 1999/45/EF og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 og Kommissionens forordning (EF) nr. 1488/94 samt Rådets direktiv 76/769/EØF og Kommissionens direktiv 91/155/EØF, 93/67/EØF, 93/105/EF og 2000/21/EF (REACH-forordningen).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 340/2008 af 16.4.2008 om gebyrer og afgifter til Det Europæiske Kemikalieagentur i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1907/2006 om registrering, vurdering og godkendelse af samt begrænsninger for kemikalier (REACH).
 (3) EØF Rådet: Forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det europæiske økonomiske Fællesskab på det sproglige område.
 (4) Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6.5.2003 om definitionen af små og mellemstore virksomheder.


text:
22.1.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 20/21
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS af 14. september 1999 om en fortolkning af artikel 29, stk. 1,
 i Europa-Parlamentets forretningsorden (EFT 1999 L 202, s. 1),
 den 8. oktober 1999 har Rettens præsident den 25. november 1999 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:
 i sag T-89/99, Oliver Valk mod Europa-Parlamentet (1)
 1. Gennemførelsen af Europa-Parlamentets afgørelse af 14. septem-
 ber 1999, hvorved Parlamentet vedtog den fortolkning af
 (Tjenestemænd — søgsmålsfrist — åbenbart, at sagen må
 forretningsordenens artikel 29, stk. 1, som var blevet foreslået af
 afvises)
 Udvalget om Forfatningsspørgsmål, udsættes.
 (2000/C 20/42)
 2. Afgørelse om sagens omkostninger udsættes.
 (Processprog: tysk)
 I sag T-89/99, Oliver Valk, Berlin, ved advokat Joachim Kayser,
 Körnerstrasse 5, 10785 Berlin, mod Europa-Parlamentet (be-
 fuldmægtigede: Hans Krück og Evelyn Waldherr), angående
 en påstand, dels om annullation af en afgørelse truffet af
 udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve PE/86/A om ikke
 at give sagsøgeren adgang til at deltage i de skriftlige prøver, Sag anlagt den 1. oktober 1999 af British Airways PLC
 dels om at sagsøgeren gives adgang til udvælgelsesprøven, har mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Retten (Første Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vester-
 dorf, og dommerne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssekretær: H.
 Jung, den 8. oktober 1999 afsagt kendelse, hvis konklusion (Sag T-219/99)
 lyder således:
 (2000/C 20/44)
 1. Sagen afvises.
 2. Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Processprog: Engelsk)
 (1) EFT C 160 af 5.9.1999.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 1. oktober 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af British Airways PLC, ved William
 Wood QC og Helen Davies, advokatfirmaet Brick Court
 Chambers, London, samt solicitor William Allan og solicitor
 Oliver Black, advokatfirmaet Linklaters, London, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Marc Loesch, 11, Rue
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I Goethe.
 FØRSTE INSTANS
 den 25. november 1999 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 i sag T-222/99 R, Jean-Claude Martinez og Charles de — Den anfægtede beslutning annulleres i sin helhed.
 Gaulle mod Europa-Parlamentet
 — Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Foreløbige forholdsregler — Parlamentets afgørelse om
 fortolkning af en bestemmelse i forretningsordenen —
 politisk gruppe — formaliteten — fumus boni juris —
 uopsættelighed — afvejning af interesser) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2000/C 20/43) I sagen er der principalt nedlagt påstand om annullation af
 Kommissionens beslutning om, at sagsøgeren (BA) siden 1992
 har overtrådt artikel 82 EF ved at anvende provisionssystemer
 (Processprog: fransk) og andre incitamenter over for de rejsebureauer, gennem
 hvilke sagsøgeren erhverver rejsebureauydelser med hensyn til
 I sag T-222/99 R, Jean-Claude Martinez, Montpellier (Frankrig), flybilletter i Det Forenede Kongerige. Disse systemer, der
 og Charles de Gaulle, Paris, ved advokat François Wagner, 2, belønner rejsebureauernes loyalitet og behandler rejsebureauer
 rue de la Poissonnerie, Nice (Frankrig), mod Europa- forskelligt, har som formål og virkning at udelukke BA’s
 Parlamentet (befuldmægtigede: Gregorio Garzón Clariana, konkurrenter fra lufttransportmarkedet i Det Forenede Konge-
 Johan Schoo og Hans Krück), angående en begæring om rige. Artikel 2 i den anfægtede beslutning pålægger BA en
 udsættelse


text:
1.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 373/11
 Sag anlagt den 5. oktober 2012 — Global Steel Wire mod Kommissionen
 (Sag T-438/12)
 2012/C 373/17
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Spanien) (ved advokaterne F. González Díaz og P. Herrero Prieto)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 25. juli 2012 i sag COMP/38.344 — Forspændingsstål annulleres i overensstemmelse med artikel 264 TEUF.
 —
 Kommissionen tilpligtes i medfør af artikel 24 i statutten for Den Europæiske Unions Domstol og artikel 64, stk. 3, litra d), i Rettens procesreglement at fremlægge de dokumenter, beregninger og andre faktiske og/eller retlige elementer, som den har baseret sig på med henblik på at efterkomme ansøgninger med henvisning til manglende betalingsevne indgivet af Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin og/eller nedsætte den bøde, som ArcelorMittal er blevet pålagt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes under alle omstændigheder at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål vedrører Kommissionens afgørelse, hvorved denne gav afslag på en ansøgning vedrørende manglende betalingsevne og/eller udskudt betaling med fritagelse for kravet om at stille en bankgaranti, som sagsøgeren havde indgivet til Kommissionen.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet fremsat fire anbringender.
 1)
 Første anbringende om faktiske og retlige fejl i forbindelse med vurderingen af sagsøgerens betalingsevne med hensyn til betaling af bøden.
 2)
 Andet anbringende om faktiske og retlige fejl i forbindelse med vurderingen af betalingsevnen for aktionærerne i det sagsøgende selskab.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling i det omfang Kommissionen med hensyn til andre virksomheder i sektoren har anerkendt en manglende betalingsevne, nedsat bødens størrelse og fjernet kravet om at opstille en garanti.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar
 —
 For det første har Kommissionen ikke givet sagsøgeren mulighed for at fremføre sine synspunkter.
 —
 For det andet har Kommissionen tilsidesat kompetencereglerne ved at tilsidesætte kollegialitetsprincippet.
 —
 Endelig har Kommissionen tilsidesat pligten til at begrunde retsakter.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/47
 EU-Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 14. december 2006 — Economidis mod Kommissionen
 (Sag F-122/05) (1)
 (Tjenestemænd - udnævnelse - stilling som afdelingschef - afslag på sagsøgerens ansøgning - åbenbart urigtigt skøn)
 (2006/C 331/105)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ioannis Economidis (Woluwé-St-Étienne, Belgien) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af Kommissionens afgørelser om afslag på sagsøgerens ansøgning til stillingen som chef for enheden RTD.F.5 — Bioteknologi og Genomforskningsmetoder og om udnævnelse af H. til nævnte stilling.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers afgørelse af 23. december 2004 om udnævnelse af H. til stillingen som chef for enheden »RTD.F.5 — Bioteknologi og Genomforskningsmetoder« og følgelig om afslag på sagsøgerens ansøgning til denne stilling annulleres.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006.