text:
23.11.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/11
 1. Er §§ 16 og 18 i Sozialgesetzbuch — Gesetzliche projektet »Nyt aggregat med turbine og generator, der er
 Krankenversicherung — (SGB V), hvorefter der i princip- tilpasset lavt fald«, der blev ophævet af Kommissionen i medfør
 pet kræves en tilladelse fra den sikredes sociale sikringsin- af kontraktens artikel 8. Fransk ret skal finde anvendelse på
 stitution som betingelse for refusion af udgifterne til en kontrakten og parterne har aftalt, at eventuelle tvister skal
 tandlægebehandling, der er udført af en tandlæge i indbringes for De Europæiske Fællesskabers Domstol.
 en anden medlemsstat, også i strid med EF-traktatens
 artikel 59 og 60, når den lovbestemte nationale sygesi-
 kringsordning hviler på naturalydelsesprincippet (og ikke
 som i Raymond Kohll-sagen, Domstolens dom af
 28.4.1998, sag C-158/96 (1), på udgiftsrefusionprin-
 cippet)?
 2. Såfremt sagsøgte i overensstemmelse med svaret på det
 første spørgsmål af fællesskabsretlige årsager skulle være Appel iværksat den 18. september 2002 (fax: 12.9.2002)
 forpligtet til at refundere udgifterne til tandlægebehand- af SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH til prøvelse af dom
 ling (i dette tilfælde i Republikken Østrig), er refusionskra- afsagt den 2. juli 2002 af De Europæiske Fællesskabers
 vet da størrelsesmæssigt afhængig af de faktisk opståede Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-323/00,
 og afholdte udgifter, eller er kravets størrelse begrænset i SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH mod Kontoret for Har-
 henhold til de satser, der gælder efter den nationale monisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 sygesikringsordning (i dette tilfælde i Forbundsrepublik-
 ken Tyskland)?
 (Sag C-329/02 P)
 ( 1) Sml. 1998 I, s. 1931.
 (2002/C 289/19)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 18. sep-
 tember 2002 (fax: 12.9.2002) iværksat appel af SAT.1 Satelli-
 tenFernsehen GmbH ved Rechtsanwalt Reinhard Schneider,
 Sag anlagt den 16. september 2002 af Kommissionen for advokatfirmaet Büsing, Müffelmann & Theye, Marktstraße 3,
 De Europæiske Fællesskaber mod Société à responsabilité D-28195 Bremen, og med valgt adresse i Luxembourg, til
 limitée française Hydrowatt (»Hydrowatt«). prøvelse af dom afsagt den 2. juli 2002 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Afdeling) i sag
 T-323/00, SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH mod Kontoret for
 (Sag C-323/02) Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design).
 (2002/C 289/18)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 1. Den anfægtede dom (1) ophæves, for så vidt som de i
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. sep- stævningen (2) for Retten nedlagte påstande ikke blev
 tember 2002 anlagt sag mod Société à responsabilité limitée taget til følge.
 française Hydrowatt (»Hydrowatt«) af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ved H. Støvlbæk, som befuldmægti-
 get, og avocat E. Cabau, og med valgt adresse i Luxembourg. 2. Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Hydrowatt tilpligtes at betale Kommissionen et Anbringender og væsentligste argumenter
 25 109 EUR med tillæg af morarenter 23 422,91 EUR,
 dvs. i alt 48 531,91 EUR.
 — Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets
 — Hydrowatt tilpligtes at betale sagens omkostninger. forordning nr. 40/94 om EF-varemærker (herefter »vare-
 mærkeforordningen«): Retten har


text:
antaget — og dette er
 en retlig fejl — at også varemærkeforordningens artikel 7,
 stk 1, litra b), forfølger det i almene hensyn begrundede
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter mål, at de af bestemmelsen omfattede tegn frit kan
 anvendes af enhver. Der ses imidlertid ikke at være noget
 grundlag for den antagelse, at angivelser, der blot ikke
 Påstanden vedrører tilbagebetaling af den del af støtten, som egner sig til at adskille varer eller tjenesteydelser på
 blev tildelt i henhol til en kontrakt om gennemførelse af grundlag af disses oprindelse, nødvendigvis skal være til
 ---pagebreak--- C 289/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.11.2002
 fri disposition. I den foreliggende sag burde Retten følgelig GmbH mod Brangewitz GmbH forelagt De Europæiske Fælles-
 have undersøgt, om det sammensatte tegn »SAT.2« gør skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 det muligt for de relevante omsætningskredse at holde de følgende spørgsmål om fortolkning af artikel 14, stk. 3, sjette
 i sagen omhandlede tjenesteydelser adskilt fra tjeneste- led, i Rådets forordning (EF) nr. 2100/94 ( 1) af 27. juli 1994
 ydelser med en anden forretningsmæssig oprindelse. (herefter »sortsbeskyttelsesforordningen«) sammenholdt med
 I stedet for har Retten støttet sin opfattelse, hvorefter det artikel 9 i Kommissionens forordning (EF) nr. 1768/95 (2) af
 omtvistede tegn opfylder betingelserne i varemærkefor- 24. juli 1995 (herefter »udsåningsforordningen«):
 ordningens artikel 7, stk. 1, litra b), på beskyttelsesbe-
 grænsninger, der omhandles i andre bestemmelser. Retten 1. Skal ovennævnte retsforskrifter fortolkes således, at en
 forstår artikel 7, stk. 1, litra b), som en opsamlingsbestem- indehaver af sortbeskyttelsesrettigheder i henhold til
 melse, der finder anvendelse i tilfælde, hvor de anmeldte sortsbeskyttelsesforordningen til en beskyttet sort af
 varemærker trods deres beskrivende karakter ikke ram- leverandøren af forarbejdningstjenesteydelser, henholds-
 mes af beskyttelsesbegrænsningerne i varemærkefor- vis forarbejdningsvirksomheden, kan anmode om de i de
 ordningens artikel 7, stk. 1, litra c). nævnte bestemmelser omhandlede oplysninger, uden at
 der er holdepunkter for at antage, at leverandøren af
 Den af Retten foretagne opdeling af varemærket »SAT.2«
 forarbejdningstjenesteydelser har udført en ydelse i for-
 i dettes bestanddele er heller ikke i overensstemmelse
 hold til den pågældende beskyttede sort, henholdsvis
 med forbrugernes opfattelse og adfærd. Varemærket skal
 forarbejdningsvirksomheden har forarbejdet den pågæl-
 i vis forstand have særpræg »ved første blik«, ellers
 dende beskyttede sort?
 mangler det særpræg.
 2. Såfremt de i spørgsmål 1 anførte forhold lægges til grund:
 (Subsidiært)
 Skal sortsbeskyttelsesforordningens artikel 14, stk. 3,
 sjette led, sammenholdt med udsåningsforordningens
 — Tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet: Det er mulig- artikel 9 fortolkes således, at leverandører af forarbejd-
 vis korrekt, at en person ikke kan påberåbe sig en urigtig ningstjenesteydelser henholdsvis forarbejdningsvirksom-
 retsanvendelse til fordel for en anden. I nærværende heder skal meddele de i de nævnte bestemmelser fastsatte
 sag har appellanten imidlertid ikke henvist til fejlagtige oplysninger vedrørende alle landbrugere, for hvilke de i
 enkeltafgørelser, men påberåbt sig en almindelig, klart forhold til den pågældende beskyttede sort har udført
 påviselig registreringspraksis ved Harmoniseringskonto- forarbejdningstjenesteydelser eller har forarbejdet sorten,
 ret, hvorefter varemærker, der består af sammensætninger eller gælder dette kun landbrugere, i forhold til hvilke
 af tal og

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
beskrivende angivelser/forkortelser, principielt indehaveren af sortbeskyttelsesrettigheder har holdepunk-
 kan registreres. Appellanten henviser i den forbindelse ter for at antage, at leverandøren af forarbejdningstjene-
 navnlig til varemærkerne »T-SAT« (000 918 409), »One steydelser i forhold til den pågældende beskyttede sort
 Tel« (001 096 312, 000 983 973, 001 105 089), har udført forarbejdningstjenesteydelser, henholdsvis for-
 »MEDIA 4« (001 179 530), »CAR ONE« (000 707 430), arbejdningsvirksomheden har forarbejdet den pågælden-
 »D1« (000 920 157) og »B-MAIL« (000 896 399). de beskyttede sort?
 ( 1) EFT 2002 C 202, s. 23. (1 ) EFT L 227, s. 1.
 ( 2) EFT 2001 C 4, s. 5. (2 ) EFT L 173, s. 14.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 17. september 2002 af Landgericht Düssel- Sag anlagt den 24. september 2002 af Kommissionen for
 dorf i sagen Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH mod De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Brangewitz GmbH
 (Sag C-340/02)
 (Sag C-336/02)
 (2002/C 289/21)
 (2002/C 289/20)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 24. sep-
 Ved kendelse afsagt den 17. september 2002, indgået til tember 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Domstolens Justitskontor den 23. september 2002, har Land- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Nolin,
 gericht Düsseldorf i sagen Saatgut-Treuhandverwaltungs som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/37
 Rettens dom af 12. april 2013 — CISAC mod Kommissionen
 (Sag T-442/08) (1)
 (Konkurrence - aftaler - ophavsret vedrørende offentlig fremførelse af musikværker via internettet, satellit og viderespredning pr. kabel - beslutning om, at der foreligger en overtrædelse af artikel 81 EF - opdeling af det geografiske marked - bilaterale aftaler mellem nationale forvaltningsselskaber - samordnet praksis, som udelukker muligheden for at udstede multiterritorie- og multirepertoirelicenser - bevis - uskyldsformodning)
 2013/C 156/64
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Frankrig) (ved advokaterne J.-F. Bellis og K. Van Hove)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Castillo de la Torre og A. Biolan, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgeren/sagsøgerne: European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Schweiz) (ved advokat D. Waelbroeck og solicitor D. Slater)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC)
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 i Kommissionens beslutning K(2008) 3435 endelig af 16. juli 2008 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/C2/38.698 — CISAC) annulleres, for så vidt som den vedrører International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC).
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 4.4.2009.


text:
26.4.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 107/33
 Sag anlagt den 13. februar 2008 — JOOP! mod KHIM (!)
 (Sag T-75/08)
 (2008/C 107/55)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: JOOP! GmbH (Hamburg, Tyskland) (ved Rechtsanwälte H. Schmidt-Hollburg og W. Möllering)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. november 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 1134/2007-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er afholdt under klagesagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »!« for varer i klasse 14, 18 og 25 (ansøgning nr. 5 332 184).
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 (1), da det ansøgte varemærke har fornødent særpræg og ikke er omfattet af et friholdelsesbehov.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).


text:
16.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 173/19
 1) En medlemsstats ordning, der dels forpligter private elforsy- har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af dommer
 ningsvirksomheder til at købe elektricitet fremstillet i deres D.A.O. Edward (refererende dommer), som fungerende for-
 forsyningsområde fra vedvarende energikilder til mindstepriser, mand for Femte Afdeling, og dommerne J.-P. Puissochet og
 der er højere end den reelle værdi af denne type elektricitet, dels L. Sevón; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: ekspedi-
 fordeler den heraf følgende finansielle byrde mellem de nævnte tionssekretær H.A. Rühl, den 15. marts 2001 afsagt dom, hvis
 elforsyningsvirksomheder og primære private systemoperatører, konklusion lyder således:
 udgør ikke en statsstøtte i EF-traktatens artikel 92, stk. 1’s
 forstand (efter ændring nu artikel 87, stk. 1, EF).
 EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og EF-
 traktatens artikel 60 (nu artikel 50 EF) er ikke til hinder for, at en
 2) På det nuværende udviklingstrin af fællesskabsrettens bestem-
 medlemsstat pålægger en virksomhed, der er etableret i en anden
 melser vedrørende elektricitetsmarkedet er en sådan national
 medlemsstat, og som præsterer en tjenesteydelse på den førstnævnte
 ordning ikke uforenelig med EF-traktatens artikel 30 (efter
 medlemsstats område, at betale sine arbejdstagere den mindsteløn,
 ændring nu artikel 28 EF).
 der er fastsat i denne stats nationale bestemmelser. Anvendelsen af
 disse bestemmelser kan imidlertid være ude af proportioner, når det
 drejer sig om lønmodtagere, som er ansat i en virksomhed, der er
 (1) EFT C 397 af 19.12.1998. etableret i et grænseområde, og som kan blive sat til at udføre en del
 af deres tjeneste på deltid og i korte perioder i grænseområdet i en
 anden medlemsstat (endog flere andre medlemsstater) end den, hvori
 virksomheden er etableret. Det tilkommer derfor modtagelsesmed-
 lemsstatens myndigheder at fastslå, om og i hvilket omfang anvendel-
 sen af den nationale lovgivning om mindsteløn er nødvendig og
 proportional for at sikre, at de pågældende arbejdstagere er beskyttede.
 (1) EFT C 209 af 4.7.1998.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 15. marts 2001
 i sag C-165/98, André Mazzoleni mod Inter Surveillance
 Assistance SARL (anmodning om præjudiciel afgørelse DOMSTOLENS DOM
 fra Tribunal correctionnel d’Arlon) (1)
 (Femte Afdeling)
 (»Fri udveksling af tjenesteydelser — midlertidig placering
 af arbejdstagere med henblik på opfyldelse af en kontrakt —
 direktiv 96/71/EF — garanteret mindsteløn«) af 15. marts 2001
 (2001/C 173/32) i sag C-265/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Den Franske Republik (1)
 (Processprog: fransk) (»Traktatbrud — EF-traktatens artikel 95 (efter ændring nu
 artikel 90 EF) — afgift på motorkøretøjer«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (2001/C 173/33)
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-165/98, angående en anmodning, som Tribunal (Processprog: fransk)
 correctionnel d’Arlon (Belgien) i medfør af EF-traktatens
 artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende sag, André Mazzoleni mod Inter
 Surveillance Assistance SARL, at opnå en præjudiciel afgørelse (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 vedrørende fortolkningen af Europa-Parlamentet og Rådets gjort i Samling af Afgørelser)
 direktiv 96/71/EF af 16. december 1996 om udstationering af
 arbejdstagere som led i


text:
udveksling af tjenesteydelser (EFT 1997
 L 18, s. 1) samt af EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu I sag C-265/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 artikel 49 EF) og EF-traktatens artikel 60 (nu artikel 50 EF), ber (befuldmægtigede: E. Traversa og H. Michard) mod Den
 ---pagebreak--- C 173/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.6.2001
 Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og DOMSTOLENS DOM
 S. Seam), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 EF-traktatens artikel 95 (efter ændring nu artikel 90 EF), (Tredje Afdeling)
 af 15. marts 2001
 — idet den har opretholdt og anvendt en ordning, der
 foreskriver anvendelse af en beregningsformel for den
 afgiftspligtige motorkraft, som er ugunstig for køretøjer,
 i sag C-83/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 der er udstyret med manuel gearkasse med 6 gear eller
 skaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 med automatisk gearkasse med 5 gear, og som har
 diskriminerende eller beskyttende virkninger over for
 køretøjer, der er fremstillet i andre medlemsstater, i
 forhold til lignende eller konkurrerende indenlandske (»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv
 køretøjer, og 97/24/EF — dele af og kendetegn ved to- og trehjulede
 motordrevne køretøjer«)
 — idet den har opretholdt bestemmelser, som begrænser (2001/C 173/34)
 faktoren K ved beregningen af den afgiftspligtige motor-
 kraft for køretøjer, der er godkendt enkeltvis i perioden
 mellem den 1. januar 1978 og den 12. januar 1988, og
 som anses for lignende køretøjer i forhold til en godkendt (Processprog: nederlandsk)
 type med en faktisk motorkraft på over 100 kW,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 manden, A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet (refererende
 dommer), D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat:
 S. Alber; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 15. marts I sag C-83/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: (befuldmægtiget: C. van der Hauwaert) mod Kongeriget Ne-
 derlandene (befuldmægtigede: M.A. Fierstra og J. van Bakel)
 angående en påstand om, at det fastslås, at Kongeriget
 Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktaten,
 1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold idet det ikke inden for den fastsatte frist har udstedt de
 til EF-traktatens artikel 95, stk. 1 (efter ændring nu artikel 90, nødvendige love og administrative bestemmelser for at efter-
 stk. 1, EF), idet den har opretholdt og anvendt en ordning, komme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/24/EF af
 der foreskriver anvendelse af en beregningsformel for den 17. juni 1997 om dele af og kendetegn ved to- og trehjulede
 afgiftspligtige motorkraft, som er ugunstig for køretøjer, der er motordrevne køretøjer (EFT L 226, s. 1), har Domstolen (Tredje
 udstyret med manuel gearkasse med 6 gear eller med automatisk Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og
 gearkasse med 5 gear, og som har diskriminerende eller dommerne F. Macken og J.N. Cunha Rodrigues (refererende
 beskyttende virkninger over for køretøjer, der er fremstillet dommer); generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass,
 i andre medlemsstater, i forhold til lignende indenlandske


text:
den 15. marts 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 køretøjer.
 1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser efter
 EF-traktaten, idet det ikke inden for den fastsatte frist har
 udstedt de nødvendige love og administrative bestemmelser
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger. for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
 97/24/EF af 17. juni 1997 om dele af og kendetegn ved to-
 og trehjulede motordrevne køretøjer.
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 281 af 2.10.1999.
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.


text:
2.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 330/14
 Sag anlagt den 1. august 2017 — Opere Pie d’Onigo mod Kommissionen
 (Sag T-491/17)
 (2017/C 330/19)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Istituzione Pubblica di Assistenza e Beneficienza »Opere Pie d’Onigo« (Pederobba, Italien) (ved advokat G. Maso)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstand
 Kommissionens afgørelse af 27. marts 2017 (SA.38825) Statsstøtte — Italien, angivelig statsstøtte til private udbydere af social- og sundhedstjenester, annulleres helt eller delvist.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fire anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 107 TEUF og om, at Kommissionens begik en fejl, idet den fandt, at det var berettiget at foretage en selektiv udelukkelse af offentlige enheder, der leverer social- og sundhedstjenester, fra INPS’ (Istituto nazionale di previdenza sociale, det nationale institut for social forsorg) barselsforsikring og fra godtgørelse af udgifter til fravær hos ansatte, der bistår alvorligt handicappede familiemedlemmer.
 2.
 Andet anbringende om støttens statslige oprindelse, eftersom det er sagsøgerens opfattelse, at de midler, der skal dække de private virksomheders omkostninger som følge af barselsforsikring og af udgifter til fravær hos ansatte, der bistår alvorligt handicappede familiemedlemmer, udbetales af INPS og dermed af den italienske stat med statslige midler.
 3.
 Tredje anbringende om, at disse foranstaltninger ifølge sagsøgeren behandler de private virksomheder fordelagtigt, idet de gives en fordel i forhold til de offentlige enheder, som leverer de samme tjenester, og som derimod må bære alle omkostninger forbundet med fraværsperioder som følge af barselsorlov og bistand til alvorligt handicappede familiemedlemmer, hvilket har betydelige økonomiske konsekvenser.
 4.
 Fjerde anbringende om, at de omtvistede foranstaltninger ifølge sagsøgeren påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom de behandler multinationale selskaber og italienske virksomheder fordelagtigt i forhold til udenlandsk kapital, som investerer i Italien med gevinst for øje, og derimod straffer de mindre offentlige enheder, som virker uden gevinst for øje, hvorved strukturen i omkostningerne til arbejdskraft fordrejes.


text:
22.9.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 287/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Arbeitsgericht Nienburg (Tyskland) den 27. juni 2012 — Heinz Kassner mod Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG
 (Sag C-311/12)
 2012/C 287/36
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Arbeitsgericht Nienburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Heinz Kassner
 Sagsøgt: Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (1) fortolkes således, at de er til hinder for en national lovbestemt ordning, hvorefter varigheden af den årlige mindsteferie på fire uger i visse brancher kan nedsættes ved kollektiv overenskomst?
 2)
 Skal artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden fortolkes således, at de er til hinder for en national lovbestemt ordning, hvorefter det i kollektive overenskomster kan vedtages, at indtjeningsreduktioner, der indtræffer i beregningsperioden på grund af tvungen nedsat arbejdstid, arbejdsafbrydelser eller uforskyldt fravær fra arbejdet, har indflydelse på beregningen af feriepenge med den følge, at arbejdstageren for varigheden af den årlige mindsteferie på fire uger ikke får nogen feriepenge hhv. ingen feriegodtgørelse efter ansættelsens ophør?
 3)
 Hvis spørgsmål 2 besvares bekræftende, skal artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden da fortolkes således, at de er til hinder for en national lovbestemt ordning, hvorefter det i kollektive overenskomster kan vedtages, at indtjeningsreduktioner, der indtræffer i beregningsperioden på grund af tvungen nedsat arbejdstid, arbejdsafbrydelser eller uforskyldt fravær fra arbejdet, har indflydelse på beregningen af feriepenge med den følge, at arbejdstageren for varigheden af den årlige mindsteferie på fire uger får mindre i feriepenge — hhv. en mindre feriegodtgørelse efter ansættelsens ophør — end han ville have fået, såfremt den gennemsnitlige indtjening, som han ville have haft i beregningsperioden uden sådanne reduktioner, var blevet lagt til grund for beregningen af feriepengene? Hvis ja, hvilken procentsats af arbejdstagerens gennemsnitlige arbejdsindtjening uden reduktioner må en efter den nationale lovgivning tilladt overenskomstmæssig nedsættelse af feriepengene på grund af tvungen nedsat arbejdstid, arbejdsafbrydelser eller uforskyldt fravær fra arbejdet i beregningsperioden højst udgøre, for at det kan antages, at denne nationale ordning fortolkes i overensstemmelse med unionsretten?
 4)
 Skal artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden fortolkes således, at de er til hinder for en national overenskomstmæssig ordning, hvorefter der ikke optjenes ret til ferie i sådanne perioder i løbet af året, i hvilken den uarbejdsdygtige syge arbejdstager hverken har modtaget arbejdsløn, sygedagpenge eller erstatning fra ulykkesforsikringen, for så vidt dette har til følge, at arbejdstageren får ret til ferie i mindre end fire uger?
 5)
 Skal artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1,


text:
i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden fortolkes således, at de er til hinder for en national overenskomstmæssig ordning, hvorefter der ikke optjenes ret til feriepenge — hhv. til feriegodtgørelse efter ansættelsens ophør — i år, i hvilke der på grund af arbejdsafbrydelser eller uforskyldt fravær fra arbejdet, navnlig på grund af sygdom, ikke indtjenes nogen bruttoløn?
 6)
 Skal artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden fortolkes således, at de er til hinder for en national overenskomstmæssig ordning, hvorefter krav på feriepenge og feriegodtgørelse forfalder ved udgangen af det kalenderåret, der følger efter det år, i hvilket kravene er optjent, således at en arbejdstager, der har været uarbejdsdygtig i flere på hinanden følgende referenceperioder, ikke kan kumulere krav på betalt årlig ferie? Hvis ja, gennemføres unionsretten bedre og mere virksomt, såfremt en sådan overenskomstmæssig regel slet ikke anvendes, eller såfremt reglen videreudvikles i overensstemmelse med unionsretten således, at der i stedet for årsfristen gælder en bestemt længere frist?
 7)
 Såfremt et eller flere af spørgsmålene 1 til 5 besvares bekræftende, er det da efter det almindelige unionsretlige retssikkerhedsprincip og forbuddet mod tilbagevirkende kraft muligt, at den fortolkning, som Domstolen ved præjudiciel afgørelse i den foreliggende sag vil give af artikel 31 i EU-charteret om grundlæggende rettigheder og artikel 7, stk. 1, i direktiv 2003/88/EF af 4. november 2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden, gives en tidsmæssigt begrænset virkning for alle berørte, fordi den øverste nationale domstol forinden har udtalt, at de nationale ved lov og overenskomst fastsatte bestemmelser ikke kan fortolkes i overensstemmelse med unionsretten? Såfremt Domstolen afviser dette, er det foreneligt med unionsretten, hvis de nationale retter på grundlag af national ret anerkender, at arbejdsgiverne som følge af, at de stolede på den øverste nationale domstols praksis, har en beskyttelsesværdig berettiget forventning til denne praksis, eller er det kun Den Europæiske Unions Domstol, der kan fastslå en sådan berettiget forventning?
 (1) EFT L 299, s. 9.


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/35
 Rettens dom af 10. september 2015 — Laverana mod KHIM (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG)
 (Sag T-570/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærket BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 354/41)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Tyskland) (ved advokaterne J. Wachinger, M. Zöbisch og D. Chatterjee)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 27. maj 2014 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 124/2014-4) vedrørende en ansøgning om registrering af figurtegnet BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Laverana GmbH & Co. KG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 361 af 13.10.2014.


text:
7.2.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 41/13
 Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som dato fik Kongeriget Spanien tilladelse til at fastsñtte en
 befuldmñgtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos sådan fritagelse, dog kun med hensyn til de transaktioner,
 advokat Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, C 254. der er nñvnt i nr. 23 og 25 i bilag F til direktiv 77/388/
 EéF.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: (1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 1) Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til traktaten om oprettelse af
 Det Europñiske Fñllesskab ved at antage, at indfùrsler
 og erhvervelser inden for Fñllesskabet af våben,
 ammunition og materiel, der udelukkende er til militñr
 brug, og som ikke er luftfartùjer eller krigsskibe som Sag anlagt den 9. december 1997 af Kommissionen for De
 omhandlet i nr. 23 og 25 i bilag F til direktiv 77/388/ Europñiske Fñllesskaber mod Den Italienske Republik
 EéF af 17. maj 1977 (1), er fritaget for mervñrdiafgift (Sag C-415/97)
 (moms), hvilket er i strid med bestemmelserne i
 artikel 2, nr. 2, og artikel 28a, artikel 14 og (98/C 41/26)
 artikel 28c, del B, i nñvnte direktiv 77/388/EéF.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 2) Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost- 9. december 1997 anlagt sag mod Den Italienske Republik
 ninger. af Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber ved
 Paolo Stancanelli, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 befuldmñgtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: Carlos Gómez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg.
 Artikel 2, stk. 2, og artikel 28a i direktiv 77/388/EéF fast- Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 slår generelt, at der skal betales moms af alle indfùrsler og
 erhvervelser inden for Fñllesskabet af goder. Artikel 14 og
 28c opstiller en fñlles liste over de fritagelser, som med- Ð Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at
 lemsstaterne skal Ð eller kan Ð fastsñtte for at sikre en opfylde sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 ensartet opkrñvning af Fñllesskabernes egne indtñgter i 93/7/EéF af 15. marts 1993 om tilbagelevering af kul-
 alle medlemsstaterne. Disse fritagelser, som opregnes turgoder, som ulovligt er fjernet fra en medlemsstats
 udtùmmende i artikel 14 og 28c, omfatter ikke en frita- område (1), idet den ikke har vedtaget de love og
 gelse for våben, ammunition og materiel, der udelukkende administrative bestemmelser, der er nùdvendige for at
 er til militñr brug, i lighed med den fritagelse, der er givet efterkomme direktivet eller i alt fald ikke har givet
 ved den spanske lov nr. 6/87. Artikel 28, stk. 3, litra b), Kommissionen underretning herom.
 som Kongeriget Spanien henviser til, vedrùrer de medlems-
 stater, der ved direktivets ikrafttrñdelse anså visse transak-
 tioner for fritaget for moms, idet bestemmelsen giver disse
 medlemsstater tilladelse til at fortsñtte hermed i en over- Ð Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens
 gangsperiode. Da der hverken i bilag XXXVI eller i andre omkostninger.
 bestemmelser i akten vedrùrende vilkårene for Kongeriget
 Spaniens tiltrñdelse af Det Europñiske Fñllesskab blev
 givet Kongeriget Spanien


text:
nogen overgangsperiode, indfùrte Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 landet momsen ved lov nr. 30/85, som fik fuld virkning fra
 den 1. januar 1986. Fritagelsen for indfùrsler eller erhver-
 velser inden for Fñllesskabet af militñrmateriel blev fùrst
 Ð EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med
 vedtaget mere end et år senere, men med tilbagevirkende
 hensyn til det tilsigtede mål er bindende for enhver
 kraft fra datoen for indfùrelsen af moms i Spanien.
 medlemsstat, som det rettes til, medfùrer, at medlems-
 staterne er forpligtet til at overholde de frister for gen-
 nemfùrelse, der er fastsat i direktiver. I det foreliggende
 Det er korrekt, at den i artikel 28 i direktiv 77/388/EéF tilfñlde udlùb fristen den 15. december 1993, hvor
 omhandlede overgangsperiode oprindelig blev fastsat til Den Italienske Republik endnu ikke havde vedtaget de
 fem år fra den 1. januar 1978. Det er ligeledes korrekt, at bestemmelser, der er nùdvendige for at efterkomme det
 eftersom der ikke er truffet nogen aftale mellem medlems- i Kommissionens påstande nñvnte direktiv.
 staterne i Rådet, er den nñvnte overgangsperiode blevet
 forlñnget til dags dato, og at de medlemsstater, som på
 davñrende tidspunkt anså de i bilag F opregnede transak- (1) EFT L 74 af 27.3.1993, s. 74.
 tioner for fritaget, derfor kan fortsñtte hermed. Det er
 imidlertid klart, at dette ikke var tilfñldet for Kongeriget
 Spaniens vedkommende fùr den 1. januar 1993. Fra denne


text:
Nr. C 199/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Slettelse af sag C-282/94 (*)
 ( 97IC 199/35 )
 Den præceptive karakter af EF-traktatens artikel 189,
 stk. 3 , og artikel 5 , stk . 1 , indebærer en pligt for medlems
 staterne til at vedtage de nødvendige foranstaltninger for Ved kendelse af 17. april 1997 har præsidenten for De
 at gennemføre de direktiver, der er rettet til dem, i deres Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 nationale retsorden, inden udløbet af den herfor fastsatte C-282/94, Den Franske Republik mod Kommissionen for
 frist og til omgående at underrette Kommissionen herom . De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 Denne frist, der er fastsat i direktivets artikel 21 , er udlø
 bet, uden at Den Portugisiske Republik har vedtaget de (') EFTnr. C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 nødvendige bestemmelser.
 (') EFT nr. L 20 af 26 . 1 . 1980 , s . 43 .
 Slettelse af sag C-174/95 (')
 ( 97/C 199/36 )
 Sag anlagt den 16. maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ( Sag C-190/97) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-174/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 ( 97/C 199/34
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Siro Mattei, skal slettes af registret.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16 . maj 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom O EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz zur
 Hausen, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande : Slettelse af sag C-175/95 (')
 ( 97/C 199/37 )
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til direktiv 67/548/EØF af
 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassi Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ficering, emballering og etikettering af farlige stof Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 fer ('), idet det ikke har udstedt eller ikke har givet C-175/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 meddelelse om de administrativt eller ved lov fastsatte circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme fesag mod Bruno Belli , skal slettes af registret.
 Kommissionens direktiv 93/72/EØF (2 ) af 1 . september
 1993 og Kommissionens direktiv 93/101 /EØF ( 3 ) om (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 henholdsvis nittende og tyvende tilpasning til den
 tekniske udvikling af direktiv 67/548/EØF.
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Slettelse af sag C-l 76/95 (')
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( 97/C 199/38 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag Ved kendelse af 7. marts 1997 har


text:
præsidenten for De
 C-l 86/97. De fastsatte frister udløb henholdsvis den 1 . juli Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 1994 og den 1 . januar 1995 . C-176/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Armando Scrocca , skal slettes af registret.
 (') EFT 1967, s . 211 .
 ( J ) EFT nr. L 258 af 16 . 10 . 1993 , s . 29 .
 C ) EFTnr. L 13 af 15 . 1 . 1994 , s . 1 . (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .


text:
1.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/20
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 8. marts 2013 — ASL n. 5 »Spezzino« m.fl. mod San Lorenzo Società Cooperativa Sociale og Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 (Sag C-113/13)
 2013/C 156/31
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: ASL n. 5 «Spezzino», A.N.P.A.S. Associazione Nazionale Pubblica Assistenza — Comitato Regionale Liguria og Regione Liguria
 Sagsøgte: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale og Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 49 TEUF, 56 TEUF, 105 TEUF og 106 TEUF til hinder for en national bestemmelse, hvorefter sygetransporter fortrinsvis tildeles frivillige organisationer, Croce Rossa Italiana og andre institutioner eller autoriserede offentlige myndigheder, selv om dette sker på grundlag af aftaler, der fastlægger, at der alene ydes godtgørelse af de reelt afholdte udgifter?
 2)
 Er EU-lovgivningen vedrørende offentlige kontrakter — og i det foreliggende tilfælde, der omhandler udelukkede kontrakter samt de generelle principper om fri konkurrence, forbud mod forskelsbehandling, gennemsigtighed og proportionalitet — til hinder for en national bestemmelse, som tillader direkte tildeling af sygetransporter, idet en rammeaftale, der svarer til den omtvistede, og som indeholder bestemmelser om godtgørelse også af faste og varige udgifter, kvalificeres som gensidigt bebyrdende?


text:
17.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 231/28
 Sag anlagt den 25. april 2017 — SC mod Eulex Kosovo
 (Sag T-242/17)
 (2017/C 231/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: SC (ved advokaterne L. Moro og A. Kunst)
 Sagsøgt: Eulex Kosovo
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at sagsøgte tilsidesatte dets kontraktmæssige og ikke-kontraktmæssige forpligtelser over for sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at den interne prøve 2016 var ulovlig og at det derfor var ulovligt, at sagsøgerens kontrakt ikke blev forlænget.
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren skal have erstatning for de tab, hun har lidt som følge af den ulovlige manglende forlængelse af hendes kontrakt, svarende til 19 måneders nettoløn med tillæg af tilpasninger af dagpenge og lønforhøjelser i henhold til »Remuneration of International Staff Contracted« (aflønning af internationalt kontraktansatte) og »Indicative Level of Allowances« (vejledende godtgørelsessatser).
 —
 Det fastslås, at sagsøgeren skal have erstatning for det lidte ikke-økonomiske tab som følge af sagsøgtes ulovlige handlinger og afgørelser.
 —
 Eulex Kosovo tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af stk. 4 og stk. 6 i SOP on Reconfiguration (SOP om Omstrukturering), hvori fastsættes henholdsvis principperne samt rollen og ansvaret for HEAD, HRO, og af stk. 5 (Principper) og stk. 7 (Udvælgelser), navnlig af stk. 7.1, litra a og b), stk. 7.2, litra c, f og k), og stk. 7.3, litra c), i SOP on Staff Selection (SOP om Personaleudvælgelse) (tilsidesættelser af kontraktmæssig karakter).
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af stk. 7.2, litra f), og stk. 7.3, litra c), i SOP on Staff Selection (SOP om Personaleudvælgelse) og af artikel 3.2 i sagsøgtes »Adfærdskodeks«, af de kontaktmæssige principper om retfærdighed og god tro (tilsidesættelser af kontraktmæssig karakter) og af sagsøgerens ret til god forvaltning i medfør af artikel 41 i EU’s charter (tilsidesættelser af ikke-kontraktmæssig karakter).
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af princippet om upartiskhed og af sagsøgerens ret til god forvaltning.
 4.
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til retfærdige og rimelige arbejdsforhold (artikel 31 i EU’s charter), af Decision Memorandum af 26. januar 2011 (Proposal for introduction of assessment driving skills) og af kravene i indkaldelsen af ansøgninger om bidrag 2014, samt af retten til god forvaltning.
 5.
 Femte anbringende om tilsidesættelse af retten til retfærdige og rimelige arbejdsforhold (artikel 31 i EU’s charter).


text:
28.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 441/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia de Alicante (Spanien) den 12. september 2016 — Bankia S.A. mod Alfredo Sánchez Martínez og Sandra Sánchez Triviño
 (Sag C-486/16)
 (2016/C 441/12)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia de Alicante
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bankia S.A.
 Sagsøgte: Alfredo Sánchez Martínez og Sandra Sánchez Triviño
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er det på tidpunktet for afgørelsen af, om et kontraktvilkår om fremskyndet forfald er urimeligt, såsom det vilkår, der er indeholdt i den omtvistede aftale, der er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, uforeneligt med artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, at tage hensyn ikke alene til de omstændigheder, der forelå på tidspunktet for indgåelsen af kontrakten, men ligeledes omfanget af forbrugerens misligholdelse i perioden, der ligger efter indgåelsen af kontrakten?
 2)
 Er det i strid med effektivitetsprincippet i artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler at træffe afgørelse om iværksættelse realisering af pant på grundlag af et kontraktvilkår om fremskyndet forfald, der er erklæret urimeligt ved en endelig retsafgørelse, der er truffet i en tidligere procedure om realisering af pant i fast ejendom mellem de samme parter og baseret på den samme kontrakt om lån mod pant i fast ejendom, selv om det i den nationale retsorden ikke anerkendes, at den nævnte tidligere retsafgørelse har materiel retskraft, mens det i samme retsorden fastsættes, at det er udelukket at indlede en ny procedure med henblik på realisering af pantet på grundlag af det samme fuldbyrdelsesdokument?
 3)
 I forbindelse med en procedure med henblik på realisering af pant i fast ejendom, hvorved retten i første instans har afslået iværksættelse af en sådan realisering af pant, da den er baseret på et kontraktvilkår om fremskyndet forfald, der i en anden tidligere sag om realisering af pant i fast ejendom på grundlag af samme dokument og mellem de samme parter er blevet erklæret urimeligt, og hvorved afslaget på iværksættelse af realiseringen af pantet er blevet ophævet af appelretten, der hjemviste sagen med henblik på iværksættelse i første instans af realiseringen af pantet, er det da i strid med effektivitetsprincippet i artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler at lade retten i første instans være bundet af den afgørelse, der er truffet i appelinstansen, eller skal national ret fortolkes således, at retten i første instans ikke er bundet af afgørelsen i anden instans, når der allerede foreligger en tidligere og endelig retsafgørelse, hvorved det kontraktvilkår om fremskyndet forfald, der ligger til grund for iværksættelsen af realiseringen af pantet, blev erklæret ugyldigt, hvorfor retten i første instans i det foreliggende tilfælde på ny skal træffe afgørelse om at afslå behandlingen af fuldbyrdelsesbegæringen?
 (1) EFT 1993 L 95, s. 29.


text:
31.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/2
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 16. februar 2012 — Rådet for Den Europæiske Union (sag C-191/09 P), Europa-Kommissionen (sag C-200/09 P) mod Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), tidligere Nikopolsky Seamless Tubes Plant »Niko Tube« ZAT og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), tidligere Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT
 (Forenede sager C-191/09 P og C-200/09 P) (1)
 (Appeller - antidumpingtold - forordning (EF) nr. 954/2006 - import af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine - forordning (EF) nr. 384/96 - artikel 2, stk. 10, litra i), artikel 3, stk. 2, 3, 5, 6 og 7, artikel 18, stk. 3, og artikel 19, stk. 3 - fastsættelse af den normale værdi og skaden - begrebet »økonomisk enhed« - ret til forsvar - manglende begrundelse)
 2012/C 98/02
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellanter: Rådet for Den Europæiske Union (ved J.-P. Hix og B. Driessen, som befuldmægtigede, samt Rechtsanwalt G. Berrisch) og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved H. van Vliet og C. Clyne, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), tidligere Nikopolsky Seamless Tubes Plant »Niko Tube« ZAT og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), tidligere Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT (avocat P. Vander Schueren og solicitor N. Mizulin)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 10. marts 2009 i sag T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) mod Rådet for Den Europæiske Union, hvorved artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 945/2006 af 27. juni 2006 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse sømløse rør af jern eller stål med oprindelse i Kroatien, Rumænien, Rusland og Ukraine og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2320/97 og (EF) nr. 348/2000 blev annulleret (EFT L 175, s. 4)
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Unions hovedappel forkastes.
 2)
 Europa-Kommissionens hovedappel forkastes.
 3)
 Kontraappellen fremsat af Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) og Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) forkastes.
 4)
 Parterne bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 193 af 15.8.2009.


text:
C 31/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.2.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede:
 den 18. oktober 2001 A. von Mühlendahl, D. Schennen og S. Laitinen), angående en
 påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet af
 Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det
 i sag T-333/99, X mod Den Europæiske Centralbank (1)
 Indre Marked (Varemærker og Design) den 21. september
 1999 (sag R 71/1999-3), og som blev meddelt sagsøgeren den
 (Tjenestemænd — ansatte ved Den Europæiske Centralbank 28. september 1999, har Retten (Anden Afdeling), sammensat
 — Rettens kompetence — ansættelsesvilkårs lovlighed — af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki
 kontradiktionsret — afskedigelse — chikane — misbrug af og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den
 internettet) 19. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 31/14)
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 (Processprog: tysk)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-333/99, X, Frankfurt am Main (Tyskland), ved advokat- (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 erne N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Den Europæiske Centralbank
 (befuldmægtigede: C. Zilioli, V. Saintot og B. Wägenbaur),
 angående en påstand om annullation af afgørelse af 9. novem-
 ber 1999 fra Den Europæiske Centralbanks direktion om
 at opretholde suspensionen af sagsøgeren og tilbageholde
 halvdelen af hans grundløn og af afgørelse af 18. november
 1999 om at afskedige sagsøgeren, har Retten (Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig D. Chri-
 stensen, den 18. oktober 2001 afsagt dom, hvis konklusion den 15. november 2001
 lyder således:
 1) Den Europæiske Centralbank frifindes. i sag T-349/00, Giorgio Lebedef mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Tjenestemænd — rammeaftalen af 1974 mellem Kommis-
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. sionen og fagforeningerne og de faglige organisationer —
 ændring — samordningsprocedure — indførelse af nye regler
 — formaliteten)
 (2002/C 31/16)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: fransk)
 den 19. september 2001
 i sag T-336/99, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmoni- I sag T-349/00, Giorgio Lebedef, tjenestemand ved Kommissio-
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design) nen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Senninger-
 (KHIM) (1) berg (Luxembourg), ved avocats G. Bounéou og F. Frabetti, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 (EF-varemærker — formen af et produkt til brug i vaske- Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og
 eller opvaskemaskiner — tredimensionelt varemærke — J. Currall), angående en påstand om annullation af »Gennem-
 absolut hindring for registrering — artikel 7, stk. 1, litra b), førelsesbestemmelserne for Niveauet, Organet og Samord-
 i forordning (EF) nr. 40/94) ningsprocedurerne«, som er blevet indgået mellem Kommissio-
 nen og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisa-
 (2002/C 31/15) tioner den 19. januar 2000, eller subsidiært, annullation af
 sammensætningen af det Samordningsorgan, som


text:
er fastsat i
 nævnte bestemmelser, for så vidt som fagforeningen »Action
 (Processprog: tysk)
 et Défense« udelukkes fra dette organ, har Retten (Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og
 dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssekretær:
 I sag T-336/99, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved fuldmægtig J. Plingers, den 15. november 2001 afsagt dom,
 advokaterne H.-F. Wissel og C. Osterrieth, og med valgt adresse hvis konklusion lyder således:


text:
C 21/44 DA Den Europæiske Unions Tidende 24.1.2004
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet ved beregnin- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 gen af udligningstolden har tilsidesat artikel 5 og 7 i forordning
 nr. 2026/97, retningslinjer for beregning af subsidiebeløbet i
 udligningstoldprocedurer samt artikel 14 og 19 i WTO’s aftale Ansøger om EF-vare- Europortal Italia S.p.A., hvis retli-
 om subsidier og modforanstaltninger, og at det har anlagt et mærket: ge efterfølger er sagsøgeren.
 åbenbart urigtigt skøn.
 EF-varemærket, der Figurmærket »JUMPY« — registre-
 (1 ) EUT L 212 af 22.8.2003, s. 1. søges registreret: ringsansøgning nr. 1.332.006 for
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6.10.1997 om beskyttelse varer i klasse 9 og 16.
 mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det
 Europæiske Fællesskab (EFT L 288, s. 1).
 Indehaver af det i indsi- Microarea S.p.A.
 (3) Jf. 48. betragtning og følgende til den omtvistede afgørelse.
 gelsessagen påberåbte
 varemærke eller tegn:
 Det i indsigelsessagen Det italienske figurmærke »JUMP«
 påberåbte varemærke for varer i klasse 9 og 16.
 eller tegn:
 Indsigelsesafdelingens Indsigelsen tages til følge og regis-
 Sag anlagt den 17. november 2003 af S.p.A Reti Televisive afgørelse: treringsansøgningen forkastes.
 Italiane — R.T.I. mod Kontoret for Harmonisering i det
 Indre Marked (Varemærker og Design)
 Appelkammerets afgø- Klagen afslås.
 relse:
 (Sag T-384/03)
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 8,
 stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 (2004/C 21/88) nr. 40/94 (risiko for forveksling).
 (Processprog: italiensk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 17. november 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 S.p.A Reti Televisive Italiane — R.T.I., ved avvocati Giorgio
 Floridia e Raffaella Floridia. Sag anlagt den 25. november 2003 af Proteome, Inc.
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret var S.p.A. Mi-
 croarea.
 (Sag T-387/03)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2004/C 21/89)
 — Afgørelse truffet den 11. september 2003 af Første
 Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) annulleres. (Processprog: engelsk)
 — Subsidiært fortolkes afgørelse nr. 2637/2002, truffet af
 indsigelsesafdelingen den 30. august 2002 vedrørende
 indsigelse B3211994 derhen, at den ikke udelukker gyldig
 registrering af varemærket »Jumpy« i forhold til den Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 enslydende Internet-hjemmeside. der den 25. november 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 — Sagsøgte — sagens taber — tilpligtes at afholde sagens Proteome, Inc., Beverley, Massachusetts (USA), ved barrister,
 omkostninger i medfør af procesreglementets artikel 87, Dr. Michael Edenborough og solicitors Cerryg Jones, Alexandra
 stk. 2. Brodie og Carina Loweth.
 ---pagebreak--- 24.1.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 21/45
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Dainichiseika Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd., Tokio,
 ved Rechtsanwalt J. Hofmann. Den anden part i sagen for
 — Afgørelse truffet af Fjerde Appelkammer ved Kontoret appelkammeret var Pelikan Vertriebgesellschaft mbH & Co.
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og KG.
 Design) i sag R 0707/2002-4 annulleres.
 — Afgørelse


text:
truffet den 21. juni 2002 af undersøgelsesafde-
 lingen annulleres. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Harmoniseringskontoret genbehandler EF-varemærkean- — Afgørelse truffet den 18. september 2003 af Andet
 søgning nr. 1 544 766 med henblik på at fremme Appelkammer (sag R 191/2002-2) annulleres.
 ansøgningen til offentliggørelse.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagsøgerens — Indsigelsen forkastes i sin helhed.
 omkostninger i forbindelse med nærværende sag, sagen
 for appelkammeret samt for undersøgelsesafdelingen.
 — Det fastslås, at det under community trade mark
 1 005 826 anmeldte tegn for de i EF-varemærkeansøg-
 ningen af 25. november 1998 ansøgte varer i klasse 1,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 2 og 17 i sin helhed registreres som EF-varemærke.
 Ansøger om EF-vare- Proteome, Inc.
 mærket: — Indsigeren tilpligtes at betale alle ansøgerens omkostnin-
 ger i forbindelse med indsigelses- og klagesagen.
 EF-varemærket, der Ordmærket »BIOKNOWLEDGE«
 søges registreret: for visse varer og tjenesteydelser — Indsigeren tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i klasse 9 (databaser m.v.), 16
 (tryksager m.v. vedrørende infor-
 mationslagre i forbindelse med
 organismer) og 42 (informations-
 og computervirksomhed m.v.) Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (ansøgning nr. 1544766).
 Undersøgelsesafdelin- Afslag på registrering.
 Ansøger om EF-vare- Sagsøgeren.
 gens afgørelse:
 mærket:
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen.
 relse: EF-varemærket, der Figurmærke for varer i klasse 1
 søges registreret: (kemiske produkter m.v.), 2 (far-
 Søgsmålsgrunde: Urigtig anvendelse af artikel 7, vestoffer m.v.) og 17 (plast m.v.)
 stk. 1, litra b) og c), i forordning — ansøgning nr. 1 005 826.
 nr. 40/94 (1).
 Indehaver af det i indsi- Pelikan Vertriebgesellschaft mbH
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær- gelsessagen påberåbte & Co. KG.
 ker (EFT L 1994 11, s. 1). varemærke eller tegn:
 Det i indsigelsessagen EF-mærket og det nationale
 påberåbte varemærke mærke »Pelikan«.
 eller tegn:
 Sag anlagt den 24. november 2003 af Dainichiseika
 Colour & Chemicals Mfg. Co. Ltd. mod Kontoret for Indsigelsesafdelingens Afslag på ansøgningen.
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og De- afgørelse:
 sign)
 Appelkammerets afgø- Afslag på sagsøgerens klage.
 (Sag T-389/03) relse:
 (2004/C 21/90) Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1,
 litra b), i forordning nr. 40/94 (1).
 (Processproget vil blive fastlagt i henhold til procesreglementets
 artikel 131, stk. 2 — det sprog, stævningen er affattet på: tysk)
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemær-
 ker (EFT L 1994 11, s. 1).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 24. november 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/15
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 9. marts 2006 — L.H. Piatkowski mod Inspecteur van de Belastingdienst — grote ondernemingen Eindhoven (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te 's-Hertogenbosch)
 (Sag C-493/04) (1)
 (Arbejdskraftens frie bevægelighed - social sikring - person, der samtidig har lønnet beskæftigelse og selvstændig beskæftigelse i to forskellige medlemsstater - omfattet af lovgivningen om social sikring i begge disse stater - forordning (EØF) nr. 1408/71 - artikel 14c, litra b), og bilag VII - bidrag til social sikring, der opkræves af renter udbetalt af et selskab med hjemsted i en medlemsstat til en person med bopæl i en anden medlemsstat)
 (2006/C 143/27)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: L.H. Piatkowski
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst — grote ondernemingen Eindhoven
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Gerechtshof te's-Hertogenbosch — fortolkning af artikel 14c, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT L 28, s. 1), samt Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972, der fastsætter anvendelsesbestemelserne for Rådets forordning nr. 1408/71, i sin ændrede og ajourførte udgave ved forordning nr. 118/97 — anvendelse af artikel 14c, litra b), sammenholdt med bilag VII, nr. 1 — social sikring — samtidig anvendelse af to medlemsstaters lovgivning
 Konklusion
 EF-traktatens artikel 48 og 52 (efter ændring nu artikel 39 EF og 43 EF) om henholdsvis arbejdskraftens frie bevægelighed og etableringsfriheden samt artikel 14c, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996, der er ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1606/98 af 29. juni 1998, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for den nederlandske lovgivning, hvorefter der i grundlaget for beregningen af sociale bidrag indgår renter som dem, der i hovedsagen udbetales af et selskab med hjemsted i Nederlandene til en nederlandsk statsborger med bopæl i Belgien, der i henhold til den nævnte forordning og henset til arten af den pågældendes erhvervsmæssige beskæftigelse er omfattet af lovgivningen om social sikring i begge disse medlemsstater.
 (1) EUT C 31 af 5.2.2005.


text:
22.2.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 44/23
 1) Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurderings beslutning 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 af 1. marts 2000, hvorved der blev meddelt afslag på en
 ansøgning om ændring af visse betingelser i markedsføringstil-
 ladelsen for lægemidlet »Daquiran«, annulleres. (1 ) EFT C 211 af 22.7.2000.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne
 omkostninger og betaler sagsøgerens og intervenienten EFPIA’s
 omkostninger.
 3) Rådet for Den Europæiske Union bærer sine egne omkostninger.
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ( 1) EFT C 192 af 8.7.2000.
 den 12. december 2002
 i sag T-136/00, Carmelo Morello mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskabe (1)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Tjenestemænd — fremgangsmåde ved besættelse af ledige
 stillinger — begrundelse — sammenligning af ansøgninger-
 ne og ligebehandling af tjenestemænd — annullationssøgs-
 den 12. december 2002 mål — erstatningssøgsmål)
 i sag T-135/00, Carmelo Morello mod Kommissionen for (2003/C 44/42)
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Processprog: fransk)
 (Tjenestemænd — fremgangsmåde ved besættelse af ledige
 stillinger — begrundelse — sammenligning af ansøgninger-
 ne og forskelsbehandling af tjenestemænd — annullations-
 søgsmål — erstatningssøgsmål)
 I sag T-136/00, Carmelo Morello, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved avocats
 (2003/C 44/41) J. Sambon og P.-P. Van Gehuchten, og med valgt adresse i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og D. Wael-
 (Processprog: fransk) broeck), angående en påstand om annullation af Kommissio-
 nens afgørelse om ikke at ansætte sagsøgeren i stillingen som
 chef for den administrative enhed 2 »Automobiler, andre
 transportmidler og forbundne mekaniske konstruktioner« i
 I sag T-135/00, Carmelo Morello, tjenestemand ved Kommis- direktoratet F »Investerings- og forbrugsgodeindustrien« i Ge-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, ved avocats neraldirektoratet »Konkurrence« (KOM/070/99) og om annul-
 J. Sambon og P.-P. Van Gehuchten, og med valgt adresse i lation af afgørelsen om at ansætte en anden ansøger i
 Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- den pågældende stilling samt en påstand om tilkendelse
 skaber (befuldmægtigede: C. Berardis-Kayser og D. Wael- af erstatning, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af
 broeck), angående en påstand om annullation af Kommissio- afdelingsformanden, M. Jaeger, og dommene K. Lenaerts
 nens afgørelse om ikke at ansætte sagsøgeren i stillingen som og J. Azizi; justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio
 chef for den administrative enhed 1 »Telekommunikation og González, den 12. december 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 post, koordination af informationssamfundet« i direktoratet C lyder således:
 »Information, kommunikation, multimedia« i Generaldirekto-
 ratet »Konkurrence« (KOM/069/99) og om annullation af
 afgørelsen om at ansætte en anden ansøger i den pågældende 1) Kommissionen betaler sagsøgeren 5 000 EUR.
 stilling samt en påstand om tilkendelse af erstatning, har
 Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 M. Jaeger, og dommene K. Lenaerts og J. Azizi; justitssekretær:
 ekspeditionssekretær J. Palacio González, den 12. december 3) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (1 ) EFT C 211 af 22.7.2000.
 1) Kommissionen betaler sagsøgeren 5 000 EUR.
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.


text:
16.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 120/11
 Rettens dom af 9. marts 2011 — Longevity Health Products mod KHIM — Performing Science (5 HTP)
 (Sag T-190/09) (1)
 (EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket 5 HTP - absolut registreringshindring - tegn eller angivelser, der er blevet almindelige - artikel 7, stk. 1, litra d), i forordning (EF) nr. 207/2009 - fornødent særpræg opnået som følge af brug - artikel 52, stk. 2, i forordning nr. 207/2009)
 2011/C 120/28
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamas) (ved advokat J.E. Korab)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved S. Schäffner, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Performing Science LLC (Las Vegas, Nevada, De Forenede Stater) (ved advokat D. Plasser)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 21. april 2009 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 595/2008-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Performing Science LLC og Longevity Health Products, Inc
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Longevity Health Products, Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009.


text:
9 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 336/25
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS tab og godtgørelse for den ikke-økonomiske skade, sagsø
 den 19. september 1996 geren har lidt, har Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og
 i sag T-158/94, François Brunagel mod Europa-Parlamen J. D. Cooke ; justitssekretær: H. Jung, den 19 . september
 tet ( ) 1 996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 (Tjenestemænd — ansættelsesprocedure — anvendelse af
 tjenestemandsvedtægtens artikel 29, stk. 2 — bedømmelse 1 ) Kommissionen betaler til sagsøgeren 1 0 000 bfr. som
 afansøgernes faglige kvalifikationer — magtfordrejning — godtgørelse for ikke-økonomisk skade.
 forbud mod forskelsbehandling — begrundelse)
 ( 96/C 336/51 ) 2 ) 1 øvrigt frifindes Kommissionen.
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: fransk)
 0 ) EFT nr . C 392 af 31 . 12 . 1994 .
 I sag T-158/94, François Brunagel , tjenestemand ved
 Europa-Parlamentet, med bopæl i Bruxelles, ved advoka
 terne Georges Vandersanden og Laura Levi , Bruxelles, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 1 , rue Glesener, mod Europa-Parlamentet ( befuld
 mægtigede: Manfred Peter og Alex Bonn ), hvori der er DOM AFSAGT AF RETTEN 1 FØRSTE INSTANS
 nedlagt påstand om annullation af Europa-Parlamentets
 afgørelse af 19 . juli 1993 om ikke at udnævne sagsøgeren i den 24 . september 1996
 stillingen som protokolchef og som følge deraf om annul i sag T-485/93 , Société Louis Dreyfus & Cie mod Kommis
 lation af afgørelsen om at udnævne B i stillingen , har Retten sionen for De Europæiske Fællesskaber ( ')
 ( Fjerde Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, K. (Nødhjælp fra Fællesskabet til staterne i det tidligere
 Lenaerts, og dommerne P. Lindh og J. D. Cooke ; justitsse Sovjetunionen — licitation — annullationssøgsmål —
 kretær : fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 19 . september formaliteten — erstatningssøgsmål — formaliteten)
 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 336/53 )
 1 ) Europa-Parlamentet frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2 ) Europa-Parlamentet betaler sagens omkostninger.
 I sag T-485/93 , Société Louis Dreyfus & Cie, Paris, ved
 (') EFT nr . C 146 af 28 . 5 . 1994 . advokat Robert Saint-Esteben, Paris , og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31 , Grand-Rue ,
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 juridisk konsulent Marie-José Jonczy og Nicholas Kahn ,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste , og under retsmødet ved
 Berend Jan Drijber, Kommissionens Juridiske Tjeneste , som
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 befuldmægtigede, angående dels en påstand om annullation
 af Kommissionens beslutning af 1 . april 1993 rettet til
 den 19 . september 1996 Vnesheconombank , dels en påstand om erstatning for det
 i sag T-386/94 , Alain-Pierre Allo mod Kommissionen for tab, som sagsøgeren gør gældende at have lidt, har Retten
 De Europæiske Fællesskaber (') ( Tredje Afdeling ), sammensat af afdelingformanden , C. P.
 (Tjenestemænd — procedure med henblik på forfremmelse Briët, og


text:
dommerne B. Vesterdorf og A. Potocki ; justitsse
 til lønklasse A 3, den såkaldte » anden forfremmelsesrunde « kretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 24 . september
 — annullationssøgsmål — individuel aktmappe — ingen 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 bedømmelsesrapporter — erstatningssøgsmål)
 1 ) Sagen afvises for så vidt angår annullationspåstan
 ( 96/C 336/52 ) den .
 (Processprog: fransk) 2 ) Formalitetsindsigelsen tages ikke til følge for så vidt
 angår påstandene om erstatning for det økonomiske og
 ikke-økonomiske tab, som sagsøgeren gør gældende at
 I sag T-386/94 , Alain-Pierre Allo, tjenestemand ved Kom have lidt.
 missionen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i
 Bruxelles, ved advokat Eric Boigelot, Bruxelles, og med 3 ) Sagen fremmes til realitetsbehandling for så vidt angår
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2 , rue erstatningspåstandene.
 du Fort Rheinsheim, mod Kommissionen for De Europæi
 ske Fællesskaber ( befuldmægtigede : Ana Maria Alves Vieira 4 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 og Denis Waelbroeck ), hvori der er nedlagt påstand dels om
 annullation af Kommissionens afgørelse af 30 . maj 1 994 om
 opstilling af en liste over tjenestemænd , som ville kunne (') EFT nr . C 198 af 22 . 7 . 1993 .
 forfremmes til lønklasse A 3 som led i den såkaldte » anden
 forfremmelsesrunde «, dels om erstatning for det faktiske


text:
C 204/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 17.7.1999
 DOMSTOLENS KENDELSE »Skal artikel 79 i forordning (EØF) nr. 259/86 (1) med senere
 ændringer med bestemmelsen om, at... arbejdsvilkårene for
 lokalt ansatte, især
 af 21. april 1999
 i de forenede sager C-28/98 og C-29/98, Marc Charreire a) de nærmere enkeltheder for deres ansættelse og afskedi-
 (sag C-28/98) or Jean Hirtsmann (sag C-29/98) mod gelse
 Directeur des services fiscaux de la Moselle (anmodninger
 om præjudiciel afgørelse fra Tribunal de grande instance, b) ferie- og orlovsordningerne, og
 Thionville) (1)
 c) deres vederlag
 (»Præjudicielle anmodninger — afvisning«)
 [fastsættes] af hver institution på grundlag af de ordninger og
 (1999/C 204/42) sædvaner der er gældende på det sted, hvor den ansatte gør
 tjeneste, fortolkes således, at den pågældende europæiske
 institution kan fravige national lovgivning, således at det alene
 (Processprog: fransk) er de fællesskabesretlige regler, der finder anvendelse, eller
 således, at national lovgivning skal følges, navnlig når dennes
 bestemmelser har præceptiv karakter?«
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (1) Rådets forordning af 29.2.1968 (EFT 1968 I, s. 30).
 I de forenede sager C-28/98, vedrørende to anmodninger, som
 Tribunal de grande instance, Thionvillle (Frankrig), i medfør af
 EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de
 for nævnte ret verserende sager, Marc Charreire (sag C-28/98)
 og Jean Hirtsmann (sag C-29/98) mod Directeur des services
 fiscaux de la Moselle, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrøren-
 de fortolkningen af EF-traktatens artikel 95, har Domstolen,
 sammensat af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelings-
 formændene P.J.G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, G. Hirsch og
 P. Jann, samt dommerne G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almei- Sag anlagt den 14. april 1999 af Kommissionen for De
 da, C. Gulmann, J.L. Murray, D.A.O. Edward, H. Ragnemalm, Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 L. Sevón og M. Wathelet (refererende dommer); generaladvo-
 kat: N. Fennelly; justitssekretær: R. Grass, den 21. april 1999
 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: (Sag C-127/99)
 De præjudicielle anmodninger indgivet af Tribunal de grande (1999/C 204/44)
 instance, Thionville, ved domme af 21. marts 1997, afvises.
 Ved de Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. april
 (1) EFT C 94 af 28.3.1998. 1999 anlagt sag mod Den Italienske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Paolo Stancanelli,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 30. marts 1999 af Pretura circondariale di — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine
 Torino i sagen Roberto Vitari mod European Training forpligtelser i henhold til fællesskabsretten, idet den ikke
 Foundation har udarbejdet et eller flere handlingsprogrammer med det
 indhold og ud fra de betingelser, der er fastsat i artikel 5 i
 Rådets direktiv 91/676/EØF af 12. december 1991 om
 (Sag C-126/99) beskyttelse af vand mod forurening forårsaget af nitrater,
 der stammer fra landbruget (1), ikke fuldt ud og på korrekt
 (1999/C 204/43) måde har gennemført de kontrolforanstaltninger, der er
 fastsat i direktivets artikel


text:
6, og ikke har udarbejdet og
 forelagt en fuldstændig rapport som omhandlet i direkti-
 Ved kendelse afsagt den 30. marts 1999, indgået til Domstol- vets artikel 10.
 ens Justitskontor den 14. april 1999, har Pretura circondariale
 di Torino i sagen Roberto Vitari mod European Training
 Foundation forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: ninger.


text:
6.8.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/29
 Sag anlagt den 28. januar 2005 af Anke Kröppelin mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-54/05)
 (2005/C 193/48)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. januar 2005 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af Anke Kröppelin, Bruxelles (Belgien), ved avocats Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Etienne Marchal og Jean-Noël Louis, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af Rådets afslag på sagsøgerens anmodning om, at Rådet annullerer sin afgørelse om ikke at tildele hende udlandstillæg og de hermed afledte rettigheder.
 2.
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 De af sagsøgeren påberåbte søgsmålsgrunde er identiske med dem, der er påberåbt af samme sagsøger i sag T-408/04 (1).
 (1) EUT C 300 af 4.12.2004, s. 50


text:
29.6.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 213/10
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 29. april 2015 — Bundesrepublik Deutschland mod Nordzucker AG (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesverwaltungsgericht — Tyskland)
 (Sag C-148/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - miljø - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Unionen - fastlæggelse af omfanget af forpligtelsen til returnering af kvoter - sanktioner - artikel 16, stk. 1 og 3))
 (2015/C 213/14)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesverwaltungsgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bundesrepublik Deutschland
 Sagsøgt: Nordzucker AG
 Konklusion
 Artikel 16, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/101/EF af 27. oktober 2004, skal fortolkes således, at den ikke finder anvendelse på en driftsleder, der returnerer et antal drivhusgasemissionskvoter, som svarer til det foregående års emissioner, og som er rapporteret og verificeret i overensstemmelse med dette direktivs artikel 15, når det efter en supplerende verifikation, der foretages af den kompetente nationale myndighed efter udløbet af fristen for returnering, viser sig, at disse emissioner er blevet underrapporteret, og at der følgelig er blevet returneret et utilstrækkeligt antal kvoter.
 Det tilkommer medlemsstaterne at fastsætte de sanktioner, der kan pålægges i en sådan situation, i overensstemmelse med artikel 16, stk. 1, i direktiv 2003/87, som ændret ved direktiv 2004/101.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. februar 2009 — straffesag mod Karl Schwarz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Landgericht Mannheim — Tyskland)
 (Sag C-321/07) (1)
 (Direktiv 91/439/EØF - besiddelse af kørekort, der er udstedt i forskellige medlemsstater - gyldighed af et kørekort udstedt før en medlemsstats tiltrædelse - inddragelse af et i værtsmedlemsstaten senere udstedt kørekort - anerkendelse af et kørekort udstedt før udstedelsen af det andet kørekort, som efterfølgende er inddraget på grund af indehaverens uegnethed - udløb af den periode med midlertidigt forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, som er knyttet til en inddragelse af et kørekort)
 2009/C 90/04
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Landgericht Mannheim
 Part i hovedsagen
 Karl Schwarz
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Landgericht Mannheim — fortolkning af artikel 7, stk. 5, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort (EFT L 237, s. 1) — indehaver af flere kørekort — gyldigheden af et kørekort, der er udstedt inden den medlemsstat, hvori den pågældende er statsborger, tiltrådte — bopælsmedlemsstatens nægtelse, efter en periode med midlertidigt forbud mod at ansøge om nyt kørekort, af at anerkende et kørekort, der er erhvervet i en anden medlemsstat før dennes tiltrædelse, og inden udløbet af perioden med midlertidigt forbud mod at ansøge om nyt kørekort
 Konklusion
 1)
 Artikel 7, stk. 5, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en statsborger i en medlemsstat er indehaver af to gyldige kørekort samtidig, når det ene er et EF-kørekort og det andet et kørekort udstedt af en anden medlemsstat, når begge kørekort er erhvervet inden sidstnævnte stats tiltrædelse af Den Europæiske Union.
 2)
 Artikel 1 og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, er ikke til hinder for, at en medlemsstat nægter at anerkende retten til at føre motorkøretøj i henhold til et kørekort, der er udstedt af en anden stat forud for dennes tiltrædelse af Den Europæiske Union, hvis kørekortet blev udstedt før udstedelsen af et kørekort i den første medlemsstat, hvori det andet kørekort er blevet inddraget, fordi dets indehaver var uegnet til at føre motorkøretøj. Den omstændighed, at denne nægtelse forekommer efter den periode med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, som er knyttet til nævnte inddragelse, er herved uden relevans.
 (1) EUT C 283 af 24.11.2007.


text:
16.10.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 299/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 Appel iværksat den 11. maj 1999 af ARBED SA til tilsidesat appellantens ret til kontradiktion. Desuden har
 prøvelse af dom afsagt den 11. marts 1999 af De Europæi- Retten ved at give den begrundelse for at TradeARBED’s
 ske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Udvidede adfærd blev tilregnet ARBED, at det var »godtgjort, at
 Afdeling) i sag T-137/94, ARBED SA mod Kommissionen TradeARBED ikke selv bestemmer sin adfærd på EF’s
 for De Europæiske Fællesskaber marked for stålbjælker, men i det væsentlige følger de
 instruktioner, det har fået pålagt af sagsøgeren (ARBED)«,
 tilsidesat sin begrundelsespligt, da Retten har baseret sin
 (Sag C-176/99 P) (*) analyse på et udsagn, som den ikke begrunder nærmere.
 Den har endvidere begået en retlig fejl ved at fortolke
 (1999/C 299/01) rækkevidden af meddelelsen om klagepunkterne på grund-
 lag af andre elementer end de heri indeholdte. I det omfang
 det fremgår, at Retten har anset det for bevist, at selskabet
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. maj ARBED var bekendt med, at det fra begyndelsen af
 1999 iværksat appel af ARBED SA ved advokat Alexandre var blevet tilregnet de anførte overtrædelser, må den
 Vandencasteele, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg omstændighed, at TradeARBED’s svar på begæringerne om
 hos chefen for ARBED’s juridiske afdeling, Paul Ehmann, 19, oplysninger og på meddelelsen om klagepunkter blev
 avenue de la Liberté, til prøvelse af dom afsagt den 11. Marts afgivet af ARBED-koncernens juridiske afdeling eller ved
 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans en skrivelse fra ARBED’s advokat, anses for en åbenbar fejl
 (Anden Udvidede Afdeling) i sag T-137/94, ARBED SA mod fra Rettens side, som må ligestilles med en begrundelses-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers. mangel. Ved at antage, at ARBED havde lejlighed til at gøre
 sine synspunkter gældende vedrørende den af Kommissio-
 Appellanten har nedlagt påstande om, at Rettens dom ophæ- nene påtænkte tilregnelse af ansvaret, da ben besvarede
 ves, og begæringen om oplysninger om selskabets omsætning, har
 Retten begået en åbenbar fejl, da den herved har ligestillet
 — at Kommissionens beslutning annulleres under de i sagen en simpel begæring om oplysninger med en meddelelse
 foreliggende omstændigheder, samt at Kommissionen til- om klagepunkter.
 pligtes at betale omkostningerne ved de to instanser
 eller — Ved at anlægge en modsat opfattelse af rækkevidden af de
 erklæringer, som er indeholdt i Kommissionens møderefe-
 rat, og ved at tillægge et forhold i dette mødereferat større
 — at sagen i modsat fald hjemvises til Retten, og at afgørelse betydning end et andet forhold, hvormed det førhold i
 om sagens omkostninger udsættes. dette mødereferat større betydning end et andet forhold,
 hvormed det førstnævnte forhold er uforeneligt, har Retten
 tilsidesat princippet om retsakters gyldighed og berøvet
 Anbringender og væsentligste argumenter appellanten dennes retmæssige krav på at sikre sig, at den
 anfægtede beslutning blev vedtaget under overholdelse af
 — Retten har med urette afvist at påtale, at den i sagen kollegialitetsprincippet.
 omhandlede beslutning og bøde var rettet til ARBED


text:
SA
 og ikke til TradeARBED. Med sin konklusion om, at
 Kommissionen i beslutningen tilregnede ARBED TradeAR- — Ved at antage, at overholdelsen af væsentlige formforskrif-
 BED’s adfærd — i hvert fald i den forstand, hvori dette ter var sikret, navnlig bestemmelserne i Kommissionens
 begreb anvendes i dommen — har Retten sat sin vurdering forretningsorden om stadfæstelse af de retsakter, som
 i stedet for Kommissionens og derved overskredet grænser- vedtages af kollegiet af kommissionsmedlemmer, har Ret-
 ne for sin kompetence til at annullere beslutninger samt ten tilsidesat fællesskabsretten.
 ---pagebreak--- C 299/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.10.1999
 — Ved selv at træffe afgørelse vedrørende følgerne af den 2. Idet der i det hele henvises til de i første instans nedlagte
 rolle, som GD III spillede i den omhandlede periode — og påstande, annulleres artikel 2 og den del af artikel 3 i
 som blev klarlagt under retsforhandlingerne — i stedet Kommissionens beslutning K (94) 321 af 16. Februar
 for at annullere beslutningen for at give Kommissionen 1994, som vedrører appellanten.
 mulighed for at træffe en ny afgørelse, hvori der tages
 hensyn til disse forhold og til de argumenter, som virksom- 3. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 hederne måtte fremføre på foranledning heraf, har Retten
 tilsidesat kontradiktionsprincippet.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 — Rettens tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 65: Ved at
 anlægge en selvstændig fortolkning af artikel 65 EKFS og — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 65 gennem en
 navnlig af begrebet »den normale konkurrence« uden at fortolkning af udtrykket »vedtagelser inden for virksomhe-
 tage hensyn til denne bestemmelses plads i traktaten og til ders organisationer«, der er udtryk for en forkert retsanven-
 de øvrige formål, som forfølges med bestemmelsen, har delse: Den kartelretlige relevans af organisationsvedtagelser
 Retten ikke blot truffet afgørelse i strid med Domstolens beror på, at også medlemmer, som ikke har givet samtykke,
 praksis, navnlig med dommen af 18. maj 1962 i er bundet heraf. Hvis der, som det antages i den foreliggen-
 sag 13/60 (1), Geitling m.fl. mod Den Høje Myndighed, de sag, består en aftale mellem virksomhederne, er det
 men også i strid med dens egen afgørelse af 24. oktober overflødigt også at søge efter en organisationsvedtagelse.
 1997 i sag T-239/94, EISA mod Kommissionen (2). Det — Organisationsaktiviteter som f.eks. tilrettelæggelse af
 fremgår af den analyse, som Retten selv har foretaget, at informationsudveksling er ensidige handlinger foretaget af
 den af Kommissionen fulgte praksis — som i hvert fald må en institution, som ikke kan indgå en kartelaftale med sig
 siges stiltiende at anspore til en vis handlemåde, selv selv. De organisationsaktiviteter, der er tale om her, er
 om denne kan have åbenbar restriktive virkninger for tjenester, som organisationen yder sine medlemmer. Dette
 konkurrencen, forudsat den er i overensstemmelse med kan ikke betragtes som et kartel. Forbuddet i EKSF-
 den generelle politik, der forfølges af Kommissionen — er traktatens artikel 65, stk. 1, finder derfor ikke anvendelse.
 blevet oprethold i de pågældende år ved den anfægtede
 beslutning. — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 15, stk. 1, gennem
 en begrundelse, som


text:
er udtryk for en urigtig retsanvendelse,
 og som er selvmodsigende og overskrider grænserne for
 (*) Se sag C-199/99 P, EFT C 204 af 17.7.1999, s. 32. Rettens saglige kompetence, med hensyn til konstateringen
 (1) Sml. 1954-1964, s. 317, org. ref.: Rec. s. 165. i artikel 2 i beslutning K (94) 321 af at Eurofer har
 (2) Sml. II, s. 1839. organiseret udvekslingen af fortrolige oplysninger »i forbin-
 delse med« overtrædelser begået af Eurofers medlemmer.
 — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 65, stk. 1, samt
 overskridelse af grænserne for Rettens saglige kompetence
 gennem en fortolkning af betingelsen »... som har til
 formål...«, som er udtryk for en urigtig retsanvendelse, ved
 anvendelsen af betingelsen på følger af Eurofer-
 informationsudvekslingen, som angiveligt er konkurrence-
 Appel iværksat den 17. maj 1999 af EUROFER ASBL til begrænsende.
 prøvelse af dom afsagt den 11. marts 1999 af De Europæi-
 ske Fællesskabers Ret i Første Instans (Anden Udvidede — Tilsidesættelse af EKSF-traktatens artikel 15, stk. 1, og
 Afdeling) i sag T-136/94, EUROFER ASBL mod Kommis- artikel 65, stk. 1, gennem en fortolkning og anvendelse af
 sionen for De Europæiske Fællesskaber betingelsen »at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen«,
 som er udtryk for en forkert retsanvendelse, og gennem en
 selvmodsigende begrundelse ved anvendelsen af betingel-
 (Sag C-179/99 P) (*) sen med henblik på den af Eurofer organiserede informa-
 tionsudveksling:
 (1999/C 299/02)
 Det kendskab, deltagerne i Eurofer-informationsudverks-
 lingen havde til en deltagers øgede salgsvolumen inden
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 17. maj for produktgruppen »stålbjælker«, kunne kun generelt
 1999 iværksat appel af EUROFER ASBL og med valgt adresse forstærke deres anstrengelser for at konkurrere, men kunne
 hos advokat Dr. Norbert Koch, advokaterne Jones, Day, Reavis ikke bevirke en målrettet reaktion herpå. Deltagerne vidste
 & Pogue, avenue Louise 480, B-1050 Bruxelles, til prøvelse af ikke, med hvilket konkret produkt og hos hvilken aftager
 dom afsagt den 11. marts 1999 af De Europæiske Fællesska- dette volumen blev udvidet. Desuden vedrørte oplys-
 bers Ret i Første Instans (Anden Udvidede Afdeling) i sag ningerne gennemførelsen (leveringen) af transaktioner,
 T-136/94, EUROFER ASBL mod Kommissionen for De Euro- som var foretaget mindst tre en halv og for det meste seks
 pæiske Fællesskaber. evt. Syv måneder forinden. Det er for sent til at indhente
 det forspring, en deltager har opnået.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 (*) Se sag C-199/99 P, EFT C 204 af 17.7.1999, s. 32.
 1. Rettens dom af 11. marts 1999 i sag T-136/94 (EUROFER
 ASBL mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber)
 ophæves i det hele.


text:
31.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 249/16
 Appel iværksat den 30. december 2016 af Capella EOOD til prøvelse af dom afsagt af Retten (Ottende Afdeling) den 12. maj 2016 i sag T-750/14 — Ivo-Kermartin GmbH mod EUIPO
 (Sag C-687/16 P)
 (2017/C 249/23)
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: Capella EOOD (ved advokat C. Pfitzer)
 Den anden part i appelsagen: Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret
 Den Europæiske Unions Domstol (Tiende Afdeling) har ved afgørelse af 7. juni 2017 forkastet appellen og bestemt, at appellanten bærer sine egne omkostninger.


text:
9.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/18
 Sag anlagt den 6. april 2007 — BVGD mod Kommissionen
 (Sag T-104/07)
 (2007/C 129/32)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (Antwerpen, Belgien) (ved lawyers G. Vandersanden, L. Levi og C. Ronzi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af beslutningen af 26. januar 2007, hvorved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber afviste klagen indgivet af BVGD under henvisning til, at der ikke er tilstrækkelige grunde til yderligere tiltag (Sag COMP/39.221/B-2-BVGD/De Beers).
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har anfægtet Kommissionens beslutning af 26. januar 2007 i konkurrencesagen COMP/39.221/B-2 — BGVD/De Beers, hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens klage vedrørende krænkelser af artikel 81 og 82 EF, i forbindelse med det Supplier of Choice-system, der anvendes af De Beers Group til distribution af rådiamanter, under henvisning til, at der ikke er tilstrækkelig fællesskabsinteresse til at foretage sig yderligere i anledning af sagsøgerens klage.
 Sagsøgeren gør gældende, at De Beers — en producent af rådiamanter, der ifølge sagsøgeren hovedsageligt var aktiv i de indledende omsætningsled med salg af rådiamanter — gennem sit Supplier of Choice-system forsøger at udvide sin kontrol over markedet med henblik på at dække hele diamantkæden fra mine til forbruger, dvs. også de efterfølgende omsætningsled.
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren for det første gældende, at der er sket en tilsidesættelse af sagsøgerens processuelle rettigheder som klager. Sagsøgeren gør gældende, i) at Kommissionen forhindrede sagsøgeren i at udøve sin ret til aktindsigt i henhold til artikel 8, stk. 1, i Kommissionens forordning nr. 773/2004 (1) i de dokumenter, hvorpå Kommissionen baserede sin foreløbige vurdering, ii) at Kommissionen lagde upassende pres på sagsøgeren ved sin forvaltning af tidsfristerne i sagen, iii) at Kommissionen i sin korrespondance med sagsøgeren skabte usikkerhed om, på hvilket trin proceduren befandt sig, og iv) at Kommissionen ikke gav sagsøgeren lejlighed til at deltage i proceduren.
 For det andet anfører sagsøgeren, at Kommissionen tilsidesatte begrebet fællesskabsinteresse og foretog åbenbare fejlskøn, urigtig retsanvendelse og tilsidesatte begrundelsespligten.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 773/2004 af 7.4.2004 om Kommissionens gennemførelse af procedurer i henhold til EF-traktatens artikel 81 og 82 (EUT 2004 L 123, s. 18).


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/6
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Spanien) den 10. september 2013 — Caixabank SA mod Antonio Galán Rodríguez
 (Sag C-486/13)
 2013/C 352/10
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Caixabank SA
 Sagsøgt: Antonio Galán Rodríguez
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Når en national retsinstans tager stilling til, om der foreligger et urimeligt kontraktvilkår om morarenter på boliglån, skal den da, i overensstemmelse med Rådets direktiv 93/13/EØF (1) af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, og med henblik på at sikre beskyttelsen af forbrugere og brugere i overensstemmelse med ækvivalens- og effektivitetsprincippet, fastslå, at det pågældende kontraktvilkår er ugyldigt og ikke bindende, eller skal den tilpasse vilkåret om renter og pålægge rekvirenten eller långiveren at foretage en fornyet beregning af renterne?
 2)
 Udgør den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 ikke blot en klar begrænsning af forbrugerbeskyttelsen, når retten herved underforstået pålægges en forpligtelse til at tilpasse et urimeligt vilkår om morarenter ved at foretage en genberegning af de fastsatte renter og opretholde gyldigheden af en urimelig bestemmelse i stedet for at erklære dette kontraktvilkår for ugyldigt og ikke bindende for forbrugeren?
 3)
 Er den anden overgangsbestemmelse i lov nr. 1 af 14. maj 2013 i strid med Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, herunder især direktivets artikel 6, stk. 1, idet den er til hinder for anvendelsen af ækvivalens- og effektivitetsprincippet på forbrugerbeskyttelsesområdet og ikke giver mulighed for at anvende den sanktion, hvorved urimelige kontraktvilkår om morarenter, som er fastsat i aftaler om boliglån, der er indgået inden ikrafttrædelsen af lov nr. 1 af 14. maj 2013, erklæres for ugyldige og uden bindende virkning?
 (1) EFT L 95, s. 29.


text:
C 144/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.6.2002
 har oppebåret invalidepension i henhold til en national socialsi- den fra EF-finansiering udelukker udgifter til et beløb på
 kringsordning mod ulykker, uden at der er mulighed for 50 763 827 BEF, som Kongeriget Belgien har afholdt til støtte
 forlængelse af denne periode, når en sådan ydelse er udredet i til salg af smør til nedsat pris og ydelse af støtte til fløde til
 henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat. koncentreret smør til fremstilling af konditorvarer, konsumis
 og andre levnedsmidler, dels delvis annullation af Kommissio-
 nens beslutning 2000/449/EF af 5. juli 2000 om at udelukke
 4) Artikel 9a i forordning nr. 1408/71—som ændret og ajourført visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den
 ved forordning nr. 118/97 —der er uforenelig med EF- Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget
 traktatens artikel 48, stk. 2, og artikel 51, for så vidt som (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering (EFT L 180,
 bestemmelsen udelukker muligheden for —med henblik på s. 49), i det omfang den fra EF-finansiering udelukker udgifter
 forlængelse af referenceperioden efter en medlemsstats lovgiv- på et beløb på henholdsvis 1 602 256,45 EUR og
 ning —at tage hensyn til de perioder, hvori der er udbetalt 31 883,22 EUR, som Kongeriget Belgien ligeledes har afholdt
 rente som følge af en arbejdsulykke i henhold til en anden til støtte til salg af smør til nedsat pris og ydelse af støtte til
 medlemsstats lovgivning, erklæres ugyldig. fløde til koncentreret smør til fremstilling af konditorvarer,
 konsumis og andre levnedsmidler, har Domstolen (Sjette
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, F. Macken, og
 dommerne C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen og
 (1) EFT C 285 af 7.10.2000. J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer); generaladvokat:
 C. Stix-Hackl; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 18. april 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 DOMSTOLENS DOM (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 (Sjette Afdeling)
 af 18. april 2002
 i sag C-332/00, Kongeriget Belgien mod Kommissionen DOMSTOLENS DOM
 for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Fjerde Afdeling)
 (»Annullationssøgsmål — regnskabsafslutning for EUGFL
 — udelukkelse af udgifter — regnskabsårene 1995-1997 «) af 7. maj 2002
 (2002/C 144/11) i sag C-364/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Processprog: fransk)
 (»Traktatbrud — direktiv 97/70/EF — manglende gennem-
 førelse inden for den fastsatte frist«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2002/C 144/12)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag C-332/00, Kongeriget Belgien (befuldmægtiget:
 A. Snoecx) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 ber (befuldmægtigede: A. Bordes og M. Niejahr), angående en gjort i Samling af Afgørelser)
 påstand om dels annullation af Kommissionens beslutning
 2000/448/EF af 5. juli 2000 om ændring af beslutning 1999/
 187/EF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over
 de udgifter for regnskabsåret 1995, der finansieres af Den I sag C-364/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget ber (befuldmægtiget: T. van Rijn) mod Kongeriget Nederlande-
 (EUGFL), Garantisektionen (EFT 180, s. 46),