text:
det ikke tilkommer hende at bevise, at hendes assistent har udført arbejde, men at det tværtimod tilkommer de kompetente myndigheder at bevise det modsatte.
 7.
 Syvende anbringende er, at proportionalitetsprincippet er tilsidesat, for så vidt som det beløb, der kræves af sagsøgeren, ikke er begrundet, hverken i detaljer eller hvad angår beregningsmetoden, og at det forudsættes, at den parlamentariske assistent aldrig har arbejdet for sagsøgeren.
 8.
 Ottende anbringende er, at der foreligger magtfordrejning, for så vidt som de anfægtede retsakter er blevet vedtaget med det formål at fratage sagsøgeren, som er medlem af Europa-Parlamentet, midlerne til at udøve sit mandat.
 9.
 Niende anbringende er, at der foreligger procedurefordrejning. Sagsøgeren har gjort gældende, at generalsekretæren med det formål at undgå at være tvunget til at fremsende OLAF’s rapport, som han er i besiddelse af, til sagsøgeren, ulovligt har fremsendt anmodningen om fremsendelse af denne rapport til OLAF, som ikke har fremsendt denne.
 10.
 Tiende anbringende vedrører forskelsbehandling og fumus persecutionis, for så vidt som situationen omkring denne tvist udelukkende omhandler sagsøgeren og hendes parti.
 11.
 Ellevte anbringende vedrører den omstændighed, at der er sket indgreb i et parlamentsmedlems uafhængighed, og konsekvenserne af, at der ikke foreligger et bundet mandat. De anfægtede retsakter har utvivlsomt til formål at forhindre sagsøgeren i frit at udøve sit mandat som medlem af Europa-Parlamentet ved at fratage hende de økonomiske midler, der er nødvendige for at udføre hendes arbejde. Sagsøgeren kan som parlamentsmedlem desuden ikke modtage instrukser fra generalsekretæren om den måde, hvorpå hun skal udøve sit mandat, under trusler om økonomiske sanktioner.
 12.
 Tolvte anbringende vedrører OLAF’s manglende uafhængighed, for så vidt som dette organ ikke giver nogen garanti for uafhængighed og ærlighed og er afhængigt af Europa-Kommissionen.


text:
2.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 156/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Kúria (Ungarn) den 18. januar 2016 — Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM) mod Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
 (Sag C-28/16)
 (2016/C 156/30)
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Kúria
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Magyar Villamos Művek Zrt. (MVM)
 Sagsøgt: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebviteli Igazgatósága
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal et holdingselskab, som spiller en aktiv rolle i forbindelse med driften af bestemte områder hos sine datterselskaber eller i hele koncernen, men som hverken fakturerer datterselskaberne for ydelser, der leveres i forbindelse med den aktive holdingvirksomhed, eller momsen i denne henseende, betragtes som et momspligtigt selskab for så vidt angår disse ydelser?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan det aktive holdingselskab da udøve retten til at fradrage momsen af de ydelser, som det anvender, og som har en direkte tilknytning til visse datterselskabers afgiftspligtige økonomiske virksomhed, og i så fald hvordan?
 3)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan det aktive holdingselskab da udøve retten til at fradrage momsen af de ydelser, som det anvender, og som er i hele koncernens interesse, og i så fald hvordan?
 4)
 Berøres svarene på de foregående spørgsmål af, at det aktive holdingselskab fakturerer datterselskaberne disse anvendte ydelser som formidlingstjenesteydelser, og i så fald hvordan?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/16
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 12. juli 2005
 i sag T-157/04, Joël de Bry mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2001/2002)
 (2005/C 229/32)
 Processprog: fransk
 I sag T-157/04, Joël de Bry, tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Woluwé-Saint-Lambert (Belgien), ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: L. Lozano Palacios og H. Kraemer, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af afgørelsen af 26. maj 2003 om udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002, har Retten (enedommer: Pirrung); justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 12. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Afgørelsen af 26. maj 2003 om udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 annulleres.
 2)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 168 af 26.6.2004


text:
Nr. C 199/ 18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 28 . 6 . 97
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Slettelse af sag C-282/94 (*)
 ( 97IC 199/35 )
 Den præceptive karakter af EF-traktatens artikel 189,
 stk. 3 , og artikel 5 , stk . 1 , indebærer en pligt for medlems
 staterne til at vedtage de nødvendige foranstaltninger for Ved kendelse af 17. april 1997 har præsidenten for De
 at gennemføre de direktiver, der er rettet til dem, i deres Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 nationale retsorden, inden udløbet af den herfor fastsatte C-282/94, Den Franske Republik mod Kommissionen for
 frist og til omgående at underrette Kommissionen herom . De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registret.
 Denne frist, der er fastsat i direktivets artikel 21 , er udlø
 bet, uden at Den Portugisiske Republik har vedtaget de (') EFTnr. C 351 af 10 . 12 . 1994 .
 nødvendige bestemmelser.
 (') EFT nr. L 20 af 26 . 1 . 1980 , s . 43 .
 Slettelse af sag C-174/95 (')
 ( 97/C 199/36 )
 Sag anlagt den 16. maj 1997 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ( Sag C-190/97) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 C-174/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 ( 97/C 199/34
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Siro Mattei, skal slettes af registret.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16 . maj 1997 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af Kom O EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz zur
 Hausen, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Lu
 xembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har ned
 lagt følgende påstande : Slettelse af sag C-175/95 (')
 ( 97/C 199/37 )
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til direktiv 67/548/EØF af
 27. juni 1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassi Ved kendelse af 7. marts 1997 har præsidenten for De
 ficering, emballering og etikettering af farlige stof Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 fer ('), idet det ikke har udstedt eller ikke har givet C-175/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 meddelelse om de administrativt eller ved lov fastsatte circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme fesag mod Bruno Belli , skal slettes af registret.
 Kommissionens direktiv 93/72/EØF (2 ) af 1 . september
 1993 og Kommissionens direktiv 93/101 /EØF ( 3 ) om (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 henholdsvis nittende og tyvende tilpasning til den
 tekniske udvikling af direktiv 67/548/EØF.
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkost
 ninger.
 Slettelse af sag C-l 76/95 (')
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( 97/C 199/38 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i sag Ved kendelse af 7. marts 1997 har


text:
præsidenten for De
 C-l 86/97. De fastsatte frister udløb henholdsvis den 1 . juli Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 1994 og den 1 . januar 1995 . C-176/95 ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Pretura
 circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli ), straf
 fesag mod Armando Scrocca , skal slettes af registret.
 (') EFT 1967, s . 211 .
 ( J ) EFT nr. L 258 af 16 . 10 . 1993 , s . 29 .
 C ) EFTnr. L 13 af 15 . 1 . 1994 , s . 1 . (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .


text:
31.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/53
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 12. maj 2010 — Peláez Jimeno mod Parlamentet
 (Sag F-13/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forudgående klage - klagefrist - for sent indgivet - bevis - tidligere midlertidigt ansat - udnævnelse til tjenestemand - artikel 5, stk. 4, i bilag XIII til vedtægten - ligebehandling)
 2010/C 209/81
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Peláez Jimeno (Relegem-Asse, Belgien) (ved avocat M. Casado García-Hirschfeld)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (først ved C. Burgos og K. Zejdová, dernæst ved K. Zejdová og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om at indplacere sagsøgeren som tjenestemand på prøve i en lønklasse og på et løntrin, der er lavere end det, hvori hun var indplaceret som midlertidigt ansat.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Peláez Jimeno betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 90 af 18.4.2009, s. 40.


text:
20.11.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 317/35
 Sag anlagt den 15. september 2010 — Emme mod Kommissionen
 (Sag T-422/10)
 ()
 2010/C 317/64
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Emme Holding SpA (Pescara, Italien) (ved advokat G. Visconti, E. Vassallo di Castiglione, M. Siragusa, M. Beretta og P. Ferrari)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den bøde, som Kommissionen har pålagt Emme Holding ved beslutning af 30. juni 2010 (sag COMP/38.344 — forspændingsstål), annulleres eller nedsættes.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den anfægtede beslutning i denne sag, er den samme som i sag T-385/10, ArcellorMittal Wire France m.fl. mod Kommissionen.
 Sagsøgeren har navnlig gjort gældende:
 —
 Sagsøgeren er uberettiget blevet tilskrevet en sammenhængende og vedvarende overtrædelse, der er foretaget af samtlige europæiske karteller (Europa-klubben) og nationale/regionale karteller (Italien-klubben, Spanien-klubben og Syd-klubben). Sagsøger har aldrig deltaget (aktivt eller passivt) i den påstående overtrædelse på europæisk plan. Trame havde heller ikke kendskab til eventuelle regionale eller nationale karteller i andre lande end Italien.
 —
 Beslutningen vedrører såvel snoet stålwire (7 tråde) som flettet stålwire (2-3 tråde). Sagsøgeren har påpeget, at flettet tovværk aldrig har været genstand for et kartel i Italien-klubben. Omsætningen ved salget af dette produkt bør derfor ikke medregnes ved fastsættelsen af bøden.
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at bøden bør nedsættes, henset til sagsøgerens marginale deltagelse i den påståede overtrædelse, og henset til sagsøgers manglende betalingsevne.


text:
8.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 192/21
 Sag anlagt den 3. maj 2000 af Procter & Gamble Company det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C.
 mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek,
 Haag, Nederlandene.
 (Sag T-117/00)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (2000/C 192/38)
 — Afgørelse R516/1999-1 af 3. marts 2000 fra Første
 Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 (Processprog: engelsk) så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning
 nr. 40/94.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C. ninger.
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek,
 Haag, Nederlandene.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 — Afgørelse R509/1999-1 af 8. marts 2000 fra Første mærke: form af tabletter — Ansøgning
 Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for nr. 954404
 så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange-
 nr. 40/94. mentet (navnlig vaske- og blege-
 midler til vask og rensning af tøj;
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost- opvaskemidler, sæbe)
 ninger.
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 anfægtede afgørelse: ring
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 litra b), i forordning nr. 40/94.
 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 mærke: form af tabletter — Ansøgning
 nr. 954099
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange-
 mentet (navnlig vaske- og blege-
 midler til vask og rensning af tøj;
 opvaskemidler, sæbe) Sag anlagt den 3. maj 2000 af Procter & Gamble Company
 mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 anfægtede afgørelse: ring (Sag T-119/00)
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, (2000/C 192/40)
 litra b), i forordning nr. 40/94.
 (Processprog: engelsk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for
 det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C.
 Sag anlagt den 3. maj 2000 af Procter & Gamble Company van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek,
 mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked Haag, Nederlandene.
 (Sag T-118/00) Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse R519/1999-1 af 29. februar 2000 fra Første
 (2000/C 192/39) Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning
 (Processprog: engelsk) nr. 40/94.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 den 3. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for ninger.
 ---pagebreak--- C 192/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.7.2000
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 anfægtede afgørelse: ring
 Det omhandlede


text:
vare- Tredimensionalt varemærke i
 mærke: form af tabletter — Ansøgning Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 nr. 954453 litra b), i forordning nr. 40/94.
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange-
 mentet (navnlig vaske- og blege-
 midler til vask og rensning af tøj;
 opvaskemidler, sæbe)
 Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 anfægtede afgørelse: ring
 Sag anlagt den 3. maj 2000 af Procter & Gamble Company
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked
 litra b), i forordning nr. 40/94.
 (Sag T-121/00)
 (2000/C 192/42)
 (Processprog: engelsk)
 Sag anlagt den 3. maj 2000 af Procter & Gamble Company
 mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 3. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for
 (Sag T-120/00) det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C.
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek,
 Haag, Nederlandene.
 (2000/C 192/41)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: engelsk)
 — Afgørelse R529/1999-1 af 29. februar 2000 fra Første
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for
 den 3. maj 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 det Indre Marked af Procter & Gamble Company ved C.J.J.C. opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning
 van Nispen og G. Kuipers, De Brauw Blackstone Westbroek, nr. 40/94.
 Haag, Nederlandene.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Afgørelse R520/1999-1 af 29. februar 2000 fra Første
 Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, for Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 så vidt som det i afgørelsen antages, at varemærket ikke
 opfylder betingelserne i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i
 nr. 40/94. mærke: form af tabletter — Ansøgning
 nr. 960427
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange-
 mentet (navnlig vaske- og blege-
 midler til vask og rensning af tøj;
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter opvaskemidler, sæbe)
 Det omhandlede vare- Tredimensionalt varemærke i Den for appelkammeret Undersøgerens afslag på registre-
 mærke: form af tabletter — Ansøgning nr. anfægtede afgørelse: ring
 954479
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1,
 Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 3 i Nice-arrange- litra b), i forordning nr. 40/94.
 mentet (navnlig vaske- og blege-
 midler til vask og rensning af tøj;
 opvaskemidler, sæbe)


text:
27.9.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 247/26
 Sag anlagt den 25. juli 2008 — De Smedt m.fl. mod Parlamentet
 (Sag F-66/08)
 (2008/C 247/53)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Emile De Smedt (Bruxelles, Belgien) m.fl. (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af ansættelsesmyndighedens individuelle afgørelser om ikke at tildele sagsøgerne de tillæg for turnustjeneste, der er fastsat i vedtægtens artikel 56a i overensstemmelse med Rådets forordning nr. 1873/2006 af 11. december 2006, om ændring af forordning nr. 300/76 om fastsættelse af de berettigede kategorier og af betingelserne for ydelse af tillæg samt satserne herfor, til tjenestemænd, som skal udføre deres arbejde i skifteholdstjeneste, og de tillæg, der er fastsat i vedtægtens artikel 56b i overensstemmelse med Rådets forordning nr. 1945/2006 af 11. december 2006 om ændring af forordning nr. 495/77 om fastlæggelse af de kategorier af tjenestemænd, der kan modtage tillæg for regelmæssigt at måtte stå til rådighed uden for arbejdstiden, betingelserne for tillæggets ydelse samt satserne herfor.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens individuelle afgørelser om ikke at tildele sagsøgerne tillæg for skifteholds- eller turnustjeneste, som fastsat i vedtægtens artikel 56a, i overensstemmelse med Rådets forordning nr. 1873/2006 af 11. december 2006, om ændring af forordning nr. 300/76 om fastsættelse af de berettigede kategorier og af betingelserne for ydelse af tillæg samt satserne herfor, til tjenestemænd, som skal udføre deres arbejde i skifteholdstjeneste.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens individuelle afgørelser om ikke at tildele sagsøgerne tillæg, som fastsat i vedtægtens artikel 56b i overensstemmelse med Rådets forordning nr. 1945/2006 af 11. december 2006 om ændring af forordning nr. 495/77 om fastlæggelse af de kategorier af tjenestemænd, der kan modtage tillæg for regelmæssigt at måtte stå til rådighed uden for arbejdstiden, betingelserne for tillæggets ydelse samt satserne herfor.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
Avis juridique important
 |
 E1994P0002
 Sag anlagt den 28. april 1994 af Scottish Salmon Growers Association Limited (SSGA) mod EFTA-Tilsynsmyndigheden (Sag E-2/94)
 EF-Tidende nr. C 199 af 21/07/1994 s. 0009 - 0009
 Sag anlagt den 28. april 1994 af Scottish Salmon Growers Association Limited (SSGA) mod EFTA-Tilsynsmyndigheden (Sag E-2/94) (94/C 199/09)Den 28. april 1994 anlagde Scottish Salmon Growers Association Limited (SSGA) med hjemsted i Perth, Scotland, ved barrister Alastair Sutton og solicitor Alasdair R. M. Bell og med valgt adresse hos Edmond Tavernier, Rue Töpffer 11, CH-1206 Geneve, sag mod EFTA-Tilsynsmyndigheden ved EFTA-Domstolen.Sagsøger nedlægger påstand om, at EFTA-Domstolen skal:- omstøde EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse af 24. marts 1994- pålægge sagsøgte at betale sagsomkostningerne.Påstand og hovedargumenter, der fremføres til støtte herfor:Sagsøger, et selskab der er oprettet med det formål at fremme de skotske lakseproducenters interesser, anfægter EFTA-Tilsynsmyndighedens afgørelse af 24. marts 1994 om at afslutte sagen om den klage, som sagsøger havde indgivet vedrørende Kongeriget Norges påståede overtrædelser af EØS-aftalens statsstøttebestemmelser ved tildelingen af statsstøtte til den norske lakseindustri. Den anfægtede afgørelse blev begrundet med EFTA-Tilsynsmyndighedens manglende kompetence med hensyn til de pågældende bestemmelser i EØS-aftalen.Sagsøger fremfører for det første, at den anfægtede afgørelse ikke er i overensstemmelse med EØS-aftalens artikel 62, stk. 1, litra b), og artikel 5, stk. 1, i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, idet EFTA-Tilsynsmyndigheden er den eneste myndighed, der er kompetent til at behandle klagen, og at dens afvisning af at gøre dette er ensbetydende med helt at nægte sagsøgeren adgang til at få sin sag behandlet.For det andet gør sagsøger gældende, at artikel 16 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol er overtrådt, og der dermed er tale om væsentlige formelle mangler, jf. aftalens artikel 36, idet myndigheden ikke har fremsat nogen grund eller nogen tilfredsstillende grund for sin afgørelse.


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/40
 Sag anlagt den 11. april 2005 af Internationalen Hilfsfonds e.V. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-141/05)
 (2005/C 143/75)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 11. april 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Internationalen Hilfsfonds e.V., Rosbach v.d.H. (Tyskland), ved Rechtsanwalt H. Kaltenecker, som befuldmægtiget.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 14. februar 2005 om afslag på sagsøgerens begæring om fuld aktindsigt i Kommissionens dokumenter vedrørende LIEN 97-2011-aftalen, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgerens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved den anfægtede beslutning har Kommissionen under henvisning til artikel 4, stk. 1, litra b), og artikel 4, stk. 3, andet afsnit, i forordningen om aktindsigt (1) samt forordningen om beskyttelse af personoplysninger (2) givet afslag på aktindsigt i Kommissionens dokumenter vedrørende LIEN 97-2011-aftalen.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede beslutning er i strid med artikel 4, stk. 3, i forordningen om aktindsigt. Efter sagsøgerens opfattelse foreligger ingen af de grunde, som Kommissionen har anført til støtte for afslaget på fuld aktindsigt i dokumenterne vedrørende LIEN 97-2011-aftalen, navnlig at fuld aktindsigt ville være til skade for beslutningsprocessen. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at der er en offentlig interesse i udbredelse af de pågældende dokumenter. Desuden betvivler sagsøgeren, at artikel 4, stk. 1, litra b), i forordningen om aktindsigt finder anvendelse.
 Derudover har sagsøgeren anfægtet Kommissionens afslag på fuld aktindsigt under henvisning til forordningen om beskyttelse af personoplysninger.
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionens beslutning er vilkårlig.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18.12.2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (EFT L 8, s. 1).


text:
12.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 12. oktober 2016 — Christine Nigl m.fl. mod Finanzamt Waldviertel (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzgericht — Østrig)
 (Sag C-340/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - sjette direktiv 77/388/EØF - artikel 4, stk. 1 og 4 - direktiv 2006/112/EF - artikel 9 og 11 - begrebet »afgiftspligtig person« - civilretlige selskaber, der markedsfører deres produkter under et fælles mærke og via et kapitalselskab - begrebet »selvstændige virksomheder« - afvisning af status som afgiftspligtig person - tilbagevirkende kraft - sjette direktiv 77/388 - artikel 25 - direktiv 2006/112 - artikel 272 og 296 - standardsatsordning for landbrugere - udelukkelse fra standardsatsordningen - tilbagevirkende kraft))
 (2016/C 462/11)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Christine Nigl, Gisela Nigl sen., Gisela Nigl jun., Josef Nigl og Martin Nigl
 Sagsøgt: Finanzamt Waldviertel
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 1, og artikel 4, stk. 4, første afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2004/66/EF af 26. april 2004, samt artikel 9, stk. 1, første afsnit, og artikel 10 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at flere civilretlige selskaber som de i hovedsagen omhandlede, der udadtil optræder selvstændigt som sådanne over for deres leverandører, de offentlige myndigheder og i et vist omfang deres kunder, og som hver især varetager deres egen produktion ved i det væsentlige at gøre brug af egne produktionsmidler, men som markedsfører en stor del af deres produkter under et fælles mærke gennem et kapitalselskab, hvis andele ejes af selskabsdeltagerne i de civilretlige selskaber og af andre medlemmer af den pågældende familie, skal anses for selvstændige merværdiafgiftspligtige virksomheder.
 2)
 Artikel 25 i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2004/66, og artikel 296 i direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at det kan afvises at anvende den fælles standardsatsordning for landbrugere, der er fastsat ved disse artikler, på flere civilretlige selskaber som de i hovedsagen omhandlede, der anses for selvstændige merværdiafgiftspligtige virksomheder, og som samarbejder med hinanden, med den begrundelse, at et kapitalselskab, en sammenslutning af personer bestående af selskabsdeltagere i disse civilretlige selskaber eller en sammenslutning af personer bestående af dette kapitalselskab og selskabsdeltagere i de nævnte civilretlige selskaber ikke kan være omfattet af denne ordning på grund af bedriftens størrelse eller dens retsform, selv om disse civilretlige selskaber ikke er en del af en kategori af landbrugere, som er udelukket fra denne standardsatsordning, for så vidt som disse selskaber, på grund af deres forbindelser med dette selskab eller en af disse sammenslutninger, faktisk er i stand til at bære den administrative byrde, som er forbundet med de opgaver, der følger af anvendelsen af den almindelige merværdiafgiftsordning eller den forenklede merværdiafgiftsordning, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 3)
 For det tilfælde, at den fælles standardsatsordning


text:
for landbrugere principielt er udelukket for civilretlige selskaber som de i hovedsagen omhandlede, da gælder denne udelukkelse for en periode forud for den dato, hvor den vurdering, som ligger til grund herfor, er foretaget, under forbehold af, at den nævnte vurdering sker inden for forældelsesfristen for skattemyndighedernes handlemuligheder, og at virkningerne heraf ikke tillægges tilbagevirkende kraft fra et tidspunkt forud for det tidspunkt, hvor de retlige eller faktiske omstændigheder, som ligger til grund herfor, har fundet sted.
 (1) EUT C 328 af 5.10.2015.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/48
 Sag anlagt den 3. august 2011 — Europäisch-Iranische Handelsbank mod Rådet
 (Sag T-434/11)
 2011/C 282/88
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburg, Tyskland) (ved solicitors S. Gadhia og S. Ashley, advokat H. Hohmann, D. Wyatt, Queen’s Counsel, og barrister R. Blakeley)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afsnit B, stk. 1, i bilag I til Rådets afgørelse 2011/299/FUSP (1) annulleres, for så vidt som det vedrører sagsøgeren.
 —
 Afsnit B, stk. 1, i bilag I til Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 503/2011 (2) annulleres, for så vidt som det vedrører sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at artikel 20, stk. 1, litra b), i Rådets afgørelse 2010/413/FUSP (3) ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Det fastslås, at artikel 16, stk. 2, i Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 (4) ikke finder anvendelse på sagsøgeren.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren gjort fem anbringender gældende.
 1)
 Med det første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet har tilsidesat formforskrifter, idet:
 —
 Det ikke har givet en fyldestgørende, præcis og tilstrækkelig begrundelse, og
 —
 Det ikke har overholdt retten til forsvar og retten til effektiv domstolsbeskyttelse.
 2)
 Med det andet anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet har foretaget et åbenbart urigtigt skøn ved fastlæggelsen af, om kriterierne for at lade sagsøgeren være omfattet af de omtvistede foranstaltninger, var opfyldte, idet de transaktioner, som angiveligt har medført sagsøgerens optagelse på listen, enten var tilladt i henhold til eller var i overensstemmelse med den kompetente nationale myndigheds (den tyske centralbank) afgørelser og retningslinjer.
 3)
 Med det tredje anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at Rådet har tilsidesat sagsøgerens berettigede forventning om ikke at blive underlagt sanktioner, idet Rådet har pålagt restriktive foranstaltninger som følge af adfærd, der var tilladt af den kompetente nationale myndighed. Subsidiært indebar det forhold, at sagsøgeren under sådanne omstændigheder blev underlagt sanktioner, en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet og sagsøgerens ret til at forvente ordentlig administration.
 4)
 Med det fjerde anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at optagelsen af sagsøgeren på listen udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens ejendomsret og/eller sagsøgerens ret til at udøve sin virksomhed, og optagelsen er en åbenbar tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
 5)
 Med det femte anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at såfremt den bemyndigelse, som Rådet angiveligt har handlet i henhold til, er bindende, er den ulovlig, idet den er i strid med proportionalitetsprincippet.
 (1) Rådets afgørelse 2011/299/FUSP af 23.5.2011 om ændring af afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 136, s. 65).
 (2) Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 503/2011 af 23.5.2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 961/2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran (EUT L 136, s.26).
 (3) Rådets afgørelse 2010/413/FUSP af 26.7.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af fælles holdning 2007/140/FUSP (EUT L 195, s. 39).
 (4) Rådets forordning (EU) nr. 961/2010 af 25.10.2010 om restriktive foranstaltninger over for Iran og om ophævelse af forordning (EF) nr. 423/2007


text:
C 271 /4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6 . 9 . 97
 DOMSTOLENS DOM Sag anlagt den 30. juni 1997 af Irland mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sjette Afdeling)
 ( Sag C-239/97)
 af 17. juli 1997
 97/C 271 /06 )
 i sag C- 190/95 , ARO Lease BV mod Inspecteur der Belas
 tingdienst Grote Ondernemingen, Amsterdam ( anmodning
 om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof, Amsterdam) H Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 (Sjette momsdirektiv — personbilleasingselskab — hjem 30 . juni 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De Euro
 sted for en tjenesteyders økonomiske virksomhed — fast pæiske Fællesskaber af Irland ved Chief State Solicitor
 forretningssted) Michael A. Buckley, som befuldmægtiget, bistået af Paul
 Gallagher, SC, og Niamh Hyland, BL, begge Bar of Ire
 ( 97/C 271 /05 ) land, og med valgt adresse i Luxembourg på Den Irske
 Ambassade, 28 , route d'Arlon .
 (Processprog: nederlandsk)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive — Annullation af Kommissionens beslutning K(97) 693
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) af 16 . april 1997 om nedsættelse af støtten fra Den
 Europæiske Fond for Regionaludvikling til Det Opera
 tionelle Program for Turisme i Irland 1989-1993 i hen
 hold til fællesskabsstøtterammen for strukturinterven
 I sag C-l 90/95 , angående en anmodning, som Gerechts
 hof, Amsterdam, i medfør af EF-traktatens artikel 177 har tioner vedrørende mål nr. 1 for Irland for perioden
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende 1989-1993 og om ændring af beslutning K(89 ) 2258/7
 af 21 . december 1989, som senest ændret ved beslut
 sag ARO Lease BV mod Inspecteur der Belastingdienst
 ning K(93 ) 3769 af 17. december 1993 .
 Grote Ondernemingen, Amsterdam, at opnå en præjudiciel
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 9, stk . 1 , i
 Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsæt
 ningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem : ensartet
 beregningsgrundlag ( EFT L 145 af 13 . 6 . 1977, s. 1 ), har Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Domstolen ( Sjette Afdeling ), sammensat af afdelingsfor
 manden, G. F. Mancini, og dommerne J. L. Murray, C. N.
 Kakouris ( refererende dommer ), P. J. G. Kapteyn og G. Gældende retsforskrifter
 Hirsch; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretær: ek
 speditionssekretær H. A. Riihl , den 17. juli 1997 afsagt
 dom, hvis konklusion lyder således : Den beslutning, i henhold til hvilken beløbene til projek
 terne i Burren National Park og Wicklow National Park
 blev bevilget, var beslutning K(89 ) 2258/7 af 21 . december
 Artikel 9, stk. 1 , i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 1989 , som senest ændret ved beslutning K(93 ) 3769 af
 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lov 17. december 1993 . Irland har nedlagt påstand om annul
 givning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiaf lation af Kommissionens beslutning af 16 . april 1997,
 giftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes hvorved sidstnævnte beslutning søges ændret. Ifølge Irland
 således, at


text:
et leasingselskab, som er etableret i en med er det åbenbart, at de retsforskrifter, der skal lægges til
 lemsstat, ikke leverer sine tjenesteydelser fra et fast forret grund for nærværende annullationssøgsmål, er forordning
 ningssted i en anden medlemsstat, når selskabet i henhold ( EØF ) nr. 4253/88 (').
 til leasingkontrakter udlejer personbiler i denne medlems
 stat til kunder, som er bosat dér, når kunderne tager kon
 takt med selskabet gennem selvstændige mellemmænd Realiteten
 etableret i samme stat, når de selv udsøger biler efter deres
 ønske hos forhandlere etableret i denne stat, når selskabet
 køber bilerne i denne stat, hvor de indregistreres, og udle i) Ingen væsentlige ændringer
 jer dem til sine kunder i henhold til leasingkontrakter, der
 udfærdiges og underskrives på selskabets hjemsted, når
 kunderne afholder udgifterne til vedligeholdelse og betaler Irland har anført, at i betragtning af at den godken
 vejskat i denne stat, men selskabet i denne stat hverken delse, som underudvalget for delprogrammerne 1 og 2
 råder over et kontor eller et oplagringsareal til biler. af Det Operationelle Program for Turisme havde givet,
 var generelt formuleret og omhandlede » oprettelse af
 en nationalpark «, og at det arbejde, der er udført i
 H EFT C 208 af 12 . 8 . 1995 . Burren National Park, er et led i oprettelsen af en natio
 nalpark, er der ingen væsentlige ændringer for så vidt
 angår arten af og de nærmere betingelser for gennem
 førelse af godkendelsen. Kommissionens beslutning om


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/11
 DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 af 8. september 2005
 i sag C-57/05, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/46/EF - indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2005/C 271/21)
 Processprog: fransk
 I sag C-57/05, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 9. februar 2005, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: J.-P. Keppenne) mod Den Franske Republik (befuldmægtigede: G. de Bergues, E. Belliard og R. Loosli-Surrans), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. Borg Barthet, og dommerne S. von Bahr og A. Ó Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 8. september 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/46/EF af 10. juni 2002 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om kosttilskud, idet den ikke har vedtaget alle de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv.
 2)
 Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 82 af 2.4.2005.


text:
23.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 344/66
 Sag anlagt den 10. oktober 2013 — Verein Natura Havel og Vierhaus mod Kommissionen
 (Sag T-538/13)
 2013/C 344/122
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Verein Natura Havel eV (Berlin, Tyskland) og H.-P. Vierhaus (Berlin) (ved advokat O. Austilat)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Afgørelsen, der blev truffet den 24. juni 2013 af Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Miljø, og afgørelsen, blev truffet den 3. september 2013 af Europa-Kommissionen, Generalsekretariatet, hvormed der blev givet afslag på aktindsigt i Kommissionens åbningsskrivelse vedrørende indledningen af traktatbrudsprocedure nr. 2013/4000 mod Forbundsrepublikken Tyskland af 30. maj 2013, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sine egne og sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført fire anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af sagsøgernes ret til information
 Sagsøgerne gør i første række gældende, at den anfægtede afgørelse fra Kommissionen tilsidesætter deres ret til information i henhold til artikel 15, stk. 3, TEUF, artikel 42 i chartret om grundlæggende rettigheder, artikel 10, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, samt artikel 2, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 (1). Sagsøgerne gør gældende, at de nævnte bestemmelser tilsigter, at der tilvejebringes størst mulig gennemsigtighed, og at der skal anlægges en snæver fortolkning af undtagelserne. I henhold til retspraksis skal der endvidere stilles høje krav til beviset for den alvorlige skade på undersøgelsen. Den anfægtede afgørelse opfylder ikke disse krav.
 2)
 Andet anbringende om en retlig fejlagtig efterprøvelse af, om der kunne gives delvis aktindsigt
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at efterprøvelsen, hvormed Kommissionen har afvist, at der kunne gives blot delvis aktindsigt, er retlig fejlagtig. De betragtninger, der er anført herom i afgørelsen, er urigtige og tilsidesætter kravet om forholdsmæssighed.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten
 Derudover opfylder den anfægtede afgørelse ikke de krav, der skal stilles til begrundelsespligten.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, andet punktum, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder
 Sagsøgerne har herudover gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af deres ret til at modtage oplysninger uden indblanding fra offentlig myndighed, som følger af artikel 10, stk. 1, andet punktum, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/10
 Sag anlagt den 24. november 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland
 (Sag C-480/06)
 (2007/C 20/14)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved X. Lewis og B. Schima, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Forbundsrepublikken Tyskland
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 8, jf. afsnit III-VI, i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (1), idet Landkreis Rotenburg (Wümme), Harburg, Soltau-Fallingbostel og Stade har indgået en kontrakt direkte med Stadtreinigung Hamburg om bortskaffelse af affald og ikke har iværksat en procedure for offentligt eller begrænset udbud inden for hele Fællesskabet inden indgåelsen af denne tjenesteydelsesaftale.
 —
 Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fire Landkreise i Niedersachsen indgik den 18. december 1995 en kontrakt med Stadtreinigung Hamburg, som er en offentligretlig institution, om bortskaffelse af affald. Kontrakten blev indgået, uden at der blev afholdt en udbudsprocedure inden for hele Fællesskabet.
 Landkreise i Tyskland er ordregivende myndigheder i direktiv 92/50/EØF's forstand og den foreliggende kontrakt er en skriftlig tjenesteydelsesaftale mod vederlag, hvis værdi overskrider tærsklen for direktivets anvendelse og dermed er omfattet heraf.
 Den omstændighed, at Stadtreinigung Hamburg i sin egenskab af offentligretlig institution selv er ordregivende myndighed i direktivets forstand, ændrer intet ved, at den foreliggende kontrakt er omfattet af direktivets anvendelsesområde. Som Domstolen udtrykkeligt har fastslået, finder direktiverne om offentlige aftaler også anvendelse, når en ordregivende myndighed har til hensigt at indgå en skriftlig kontrakt mod vederlag med et organ, som formelt er forskelligt fra den ordregivende myndighed selv og i forhold til denne har beføjelse til at træffe selvstændig beslutning.
 Ifølge Kommissionen foreligger der ingen omstændigheder, som kan begrunde en tildeling af den foreliggende kontrakt underhånden i form af et udbud efter forhandling uden forudgående bekendtgørelse af udbuddet.
 Kommissionen kan heller ikke tilslutte sig forbundsregeringens opfattelse om, at kommunale sammenslutninger som følge af retten til kommunalt selvstyre, uanset hvilken retsform der er valgt, kan unddrage sig bestemmelserne om offentligt udbud. Retten til kommunalt selvstyre indebærer nemlig ikke, at det er tilladt for lokale myndigheder at tilsidesættelse bestemmelserne om indgåelse af offentlige aftaler. Hvis sådanne lokale myndigheder indgår aftale om præstation af tjenesteydelser med andre organer, selv om også disse selv er ordregivende myndigheder, er de undergivet bestemmelserne om offentligt udbud. Desuden har den tyske regering ikke kunnet godtgøre, at det af tekniske grunde kun var muligt at tildele en bestemt tjenesteyder den foreliggende tjenesteydelsesaftale.
 Af disse grunde er Kommissionen af den opfattelse, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat direktiv 92/50/EØF på grund af den direkte indgåelse af kontrakten, uden at der først er gennemført en udbudsprocedure inden for hele Fællesskabet.
 (1) EFT L 209, s. 1.


text:
16.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 381/4
 Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 1. oktober 2015 — OKG AB mod Skatteverket (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Kammarrätten i Sundsvall — Sverige)
 (Sag C-606/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 2003/96/EF - artikel 4 og artikel 21 - direktiv 2008/118/EF - direktiv 92/12/EØF - artikel 3, stk. 1 - anvendelsesområde - en medlemsstats lovgivning - opkrævning af afgift på termisk effekt i atomreaktorer))
 (2015/C 381/03)
 Processprog: svensk
 Den forelæggende ret
 Kammarrätten i Sundsvall
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: OKG AB
 Sagsøgt: Skatteverket
 Konklusion
 1)
 Artikel 4, stk. 2, og artikel 21, stk. 5, i Rådets direktiv 2003/96/EF af 27. oktober 2003 om omstrukturering af EF-bestemmelserne for beskatning af energiprodukter og elektricitet skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, i medfør af hvilken der opkræves en afgift på termisk effekt i atomreaktorer, for så vidt som en sådan afgift ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde.
 2)
 Rådets direktiv 92/12/EØF om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed skal fortolkes således, at en afgift, der pålægges termisk effekt i en atomreaktor, ikke udgør en punktafgift som omhandlet i dette direktiv.
 (1) EUT C 39 af 8.2.2014.


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/6
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 14. april 2011 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-343/10) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 91/271/EØF - forurening og gener - rensning af byspildevand - artikel 3 og 4)
 2011/C 179/08
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved Pardo Quintillán, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved F. Díez Moreno, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135, s. 40)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, da det
 —
 ikke har sikret kloaknet til opsamling af byspildevand i byområder med over 15 000 personækvivalenter for så vidt angår Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Valle de la Orotava, Arenys de Mar, Alcossebre og Cariño i henhold til direktivets artikel 3, og
 —
 ikke har sikret rensning af byspildevand fra byområder med mere end 15 000 personækvivalenter, for så vidt angår Arroyo de la Miel, Arroyo de la Víbora, Estepota (San Pedro de Alcántara), Alhaurín el Grande, Coín, Barbate, Chipiona, Isla Cristina, Matalascañas, Nerja, Tarifa, Torrox Costa, Vejer de la Frontera, Gijón-Este, Llanes, Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Los Llanos de Aridane, Arenys de Mar, Pineda de Mar, Ceuta, Alcossebre, Benicarló, Elx (Arenales), Peñíscola, Teulada Moraira (Rada Moraira), Vinaròs, A Coruña, Cariño, Tui, Vigo, Aguiño Carreira-Ribeira, Baiona, Noia, Santiago, Viveiro og Irán (Hondarribia) i henhold til direktivets artikel 4, stk. 1, 3, og, efter omstændighederne, 4.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 234 af 28.8.2010.


text:
13.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 238/34
 Sag anlagt den 15. juni 2011 — MasterCard m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-330/11)
 2011/C 238/59
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: MasterCard, Inc. (Wilmington, De Forenede Stater) (MasterCard International, Inc. (Wilmington, De Forenede Stater) og MasterCard Europe SPRL (Waterloo, Belgien) (ved lawyers B. Amory, V. Brophy og S. McInnes)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling
 —
 Kommissionens negative afgørelse støttet på undtagelsen i artikel 4, stk. 3, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30. maj 2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT 2001 L 145, s. 43) annulleres.
 —
 Kommissionens fortolkning af artikel 8 i forordning nr. 1049/2001 kendes retligt ugrundet.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder sagsøgernes omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1)
 Første anbringende vedrører Kommissionens tilsidesættelse af artikel 4, stk. 3, og artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001, idet følgende påberåbes:
 —
 Kommissionen ikke har godtgjort, at betingelserne i artikel 4, stk. 3, og artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1049/2001 er opfyldt.
 —
 De forhold, som Kommissionen har lagt til grund, er faktuelt upræcise.
 —
 Der foreligger en tungtvejende offentlig interesse i udbredelsen af de dokumenter, der blev stillet til rådighed af EIM Business and Policy Research ved undersøgelsen af »Omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder« (COMP/2009/D1/020).
 2)
 Det andet anbringende vedrører en af Kommissionen begået retlig fejl, idet den tilsidesatte artikel 8, stk. 1 og 2, i forordning (EF) i forordning nr. 1049/2001, samt artikel 2 i bilaget til Kommissionens afgørelse om ændring af dens forretningsorden (EUT 2010 L 55, s. 60), da
 —
 Kommissionen retsstridigt ændrede tidsfristerne for undersøgelsesproceduren og
 —
 Kommissionen retsstridigt udvidede tidsfristerne for undersøgelsesproceduren med 15 arbejdsdage.


text:
16.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/9
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 19. december 2012 — Europa-Kommissionen mod Irland
 (Sag C-374/11) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 75/442/EØF - husspildevand bortskaffet ved hjælp af septiktanke i landmiljø - Domstolens dom, der fastslår traktatbrud - artikel 260, stk. 2, TEUF - foranstaltninger med henblik på opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen - økonomiske sanktioner - tvangsbøde - fast beløb)
 2013/C 46/15
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved E. White, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Irland (ved D. O’Hagen og E. Creedon, som befuldmægtigede, A. Collins, SC, og M. Gray, BL)
 Sagens genstand
 Traktatbrudssøgsmål — manglende opfyldelse af Domstolens dom af 29. oktober 2009 i sag C-188/08, Kommissionen mod Irland, vedrørende tilsidesættelse af artikel 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 og 14 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald (EFT L 194, s. 39), som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991 (EFT L 78, s. 32), for så vidt angår husspildevand, som bortskaffes ved hjælp af septiktanke — affald, der ikke er omfattet af anden lovgivning — påstand om idømmelse af en tvangsbøde og et fast beløb
 Konklusion
 1)
 Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 260, stk. 1, TEUF, idet det ikke har truffet alle de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af dom af 29. oktober 2009, sag C-188/08, Kommissionen mod Irland, hvori det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 4 og 8 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991.
 2)
 Irland betaler Europa-Kommissionen til kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter« en tvangsbøde på 12 000 EUR for hver dag gennemførelsen af de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme ovennævnte dom i sagen Kommissionen mod Irland forsinkes, at regne fra datoen for nærværende doms afsigelse indtil fuldstændig opfyldelse af førnævnte dom i sagen Kommissionen mod Irland.
 3)
 Irland betaler Europa-Kommissionen et fast beløb på 2 000 000 EUR til kontoen »Den Europæiske Unions egne indtægter«.
 4)
 Irland betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 282 af 24.9.2011.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Anotato Dikastirio Kyprou (Grækenland) den 22. december 2008 — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias mod Anatheoritiki Archi Prosforon
 (Sag C-570/08)
 (2009/C 55/20)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Symvoulio Apochetefseon Lefkosias
 Sagsøgt: Anatheoritiki Archi Prosforon
 Præjudicielt spørgsmål
 Giver artikel 2, stk. 8, i direktiv 89/665/EF ordregivende myndigheder ret til at rejse sag til prøvelse af afgørelse om ophævelse fra de organer, der er ansvarlige for klageprocedurerne, når disse organer ikke er retsinstanser?


text:
22.12.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/29
 Sag anlagt den 3. november 2014 — Alpha Calcit mod KHIM — Materis Paints Italia (CALCILITE)
 (Sag T-742/14)
 (2014/C 462/42)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Köln, Tyskland) (ved advokat F. Hauck)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Italien)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Materis Paints Italia SpA
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærket »Calcilite« — EF-varemærke nr. 5 0 74 745
 Sagen for Harmoniseringskontoret: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 4. september 2014 af Fjerde Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 753/2013-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt angår følgende varer: Maling, fernis, lak, rustbeskyttelsesmidler og træimprægneringsmidler, farvestoffer, bejdsemidler, naturlig harpiks i rå tilstand (klasse 2) og puds (klasse 19).
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, litra a), og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugal) den 3. juli 2013 — Ascendi Beiras Litoral e Alta og Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA mod Autoridade Tributária e Aduaneira
 (Sag C-377/13)
 2013/C 274/13
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ascendi Beiras Litoral e Alta og Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA
 Sagsøgt: Autoridade Tributária e Aduaneira
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 4, stk. 1, litra c), og stk. 2, litra a), artikel 7, stk. 1, og artikel 10, litra a), i Rådets direktiv 69/335/EØF (1) af 17. juli 1969 (som ændret ved Rådets direktiv 85/303/EØF (2) af 1. juni 1985) til hinder for en national lovgivning, så som lovdekret nr. 322-B/2001 af 14. december 2001, hvorefter kapitalselskabers kapitalforhøjelser gennem konvertering til selskabskapital af aktionærers fordringer som følge af accessoriske ydelser leveret tidligere til selskabet, selv hvis disse accessoriske ydelser var blevet leveret i kontanter, blev pålagt stempelafgift, når der henses til, at fra den 1. juli 1984 var kapitalforhøjelser, som var foretaget på denne måde, i henhold til national lovgivning pålagt stempelafgift med en sats på 2 %, og at kapitalforhøjelser foretaget i kontanter fra samme dato var fritaget fra stempelafgift?
 (1) Rådets direktiv 69/335/EØF af 17.7.1969 om kapitaltilførselsafgifter (EFT 1969 II, s. 405).
 (2) Rådets direktiv 85/303/EØF af 10.6.1985 om ændring af direktiv 69/335/EØF om kapitaltilførselsafgifter (EFT L 156, s. 23).


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/5
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 29. juni 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-487/04) (1)
 (Traktatbrudssøgsmål - Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 og Kommissionens forordning (EF) nr. 2799/1999 - mælk og mejeriprodukter - skummetmælkspulver - ordning for sporing af skummetmælkspulver)
 (2006/C 212/08)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved A. Bordes og C. Cattabriga, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik (ved I. Braguglia, som befuldmægtiget, og avvocato D. Del Gaizo)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter og Kommissionens forordning (EF) nr. 2799/1999 af 17. december 1999 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1255/1999 for så vidt angår ydelse til støtte til skummetmælk og skummetmælkspulver bestemt til foderbrug og salg af sådant skummetmælkspulver (EFT L 340, s. 3) — indførelse af en ordning for sporing af mælkepulver, som ikke har hjemmel i fællesskabsbestemmelser
 Konklusion
 1)
 Ved ensidigt at indføre en ordning for sporing af skummetmælkspulver bestemt til visse former for brug, som ikke har hjemmel i de harmoniserede fællesskabsbestemmelser, der gælder i denne sektor, har Den Italienske Republik tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1255/1999 af 17. maj 1999 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter og Kommissionens forordning (EF) nr. 2799/1999 af 17. december 1999 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EF) nr. 1255/1999 for så vidt angår ydelse til støtte til skummetmælk og skummetmælkspulver bestemt til foderbrug og salg af sådant skummetmælkspulver.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 31 af 5.2.2005.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 13. november 2008 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-224/04) (1)
 (EUGFL - Garantisektionen - udgifter udelukket fra EF-finansiering - støtte til forarbejdning af tomater og til produktion af olivenolie)
 (2009/C 6/38)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato dello Stato M. Fiorilli)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L.Visaggio og C. Cattabriga, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 2003/536/EF af 22. juli 2003 om at udelukke visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt for Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, fra EF-finansiering (EUT L 184, s. 42), for så vidt den udelukker visse udgifter afholdt af Den Italienske Republik i finansårene 1999-2002.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 304 af 13.12.2003 (tidligere sag C-430/03).


text:
20.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 127/29
 Sag anlagt den 16. september 2014 — Monster Energy mod KHIM (GREEN BEANS)
 (Sag T-666/14)
 (2015/C 127/40)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger Monster Energy Company (Corona, Amerikas Forenede Stater) (ved solicitor P. Brownlow)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »GREEN BEANS« — registreringsansøgning nr. 11 410 801
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 2. december 2013 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 1530/2013-1)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning nr. 207/2009.


text:
7.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 139/16
 Rettens dom af 22. marts 2011 — Access Info Europe mod Rådet
 (Sag T-233/09) (1)
 (Ret til aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en igangværende lovgivningsproces - delvist afslag på aktindsigt - annullationssøgsmål - søgsmålsfrist - formaliteten - udbredelse foretaget af tredjemand - retlig interesse ikke ophørt - identifikation af de forslagsstillende medlemsstater - undtagelse om beskyttelse af beslutningsprocessen)
 2011/C 139/31
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Access Info Europe (Madrid, Spanien) (ved advokaterne O. W. Brouwer og J. Blockx)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved C. Fekete og M. Bauer, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Hellenske Republik (ved E.-M. Mamouna og K. Boskovits, som befuldmægtigede), og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved E. Jenkinson og S. Ossowski, som befuldmægtigede, bistået af barrister L. J. Stratford)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets beslutning af 26. februar 2009 om afslag på aktindsigt i visse oplysninger i et notat af 26. november 2008 vedrørende et forslag til forordning om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Unions beslutning af 26. februar 2009 om afslag på aktindsigt i visse oplysninger i et notat af 26. november 2008 vedrørende et forslag til forordning om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter annulleres.
 2)
 Rådet bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af Access Info Europe.
 3)
 Den Hellenske Republik og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 205 af 29.8.2009.


text:
4.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/27
 Sag anlagt den 15. november 2011 — Atlas Transport mod KHIM — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
 (Sag T-584/11)
 2012/C 32/57
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern og B. Weichhaus)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Alfred Hartmann (Leer, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. september 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 2262/2010-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: ordmærket »ATLAS TRANSPORT« for tjenesteydelser i klasse 39
 Indehaver af EF-varemærket: Atlas Transport GmbH
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Alfred Hartmann
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på begæringen om, at varemærket erklæres fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af regel 40, stk. 5, sammenholdt med regel 22 i gennemførelsesforordning nr. 2868/95 som følge af en fejlagtig bevisbedømmelse, tilsidesættelse af artikel 15 i forordning nr. 207/2009, idet sagsøgte alene på baggrund af en ordlydsfortolkning forholdt sig til spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en reel brug af de relevante tjenesteydelser, tilsidesættelse af artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009, idet sagsøgte ved fortolkningen af begrebet »transport« kun henviste til en kilde, og dermed undlod at udvise behørig omhu, tilsidesættelse af artikel 75, stk. 1, i forordning nr. 207/2009, idet sagsøgte ikke klart har begrundet sin retsopfattelse, tilsidesættelse af artikel 75, stk. 2, og artikel 76, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 som følge af en tilsidesættelse af retten til at blive hørt.


text:
C 303/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.10.2001
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Richard Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Lyal som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 — Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: henhold til EF-traktatens artikel 28, idet det har nægtet
 produkter, der betegnes »limpiador con lejı́a« (klorvand-
 1) Rådets direktiv 2001/44/EF af 15. juni 2001 (1) om holdige rengøringsmidler eller lignende), hvor indholdet
 ændring af direktiv 76/308/EØF om gensidig bistand ved af aktivt klor er mindre end 35 g/l, og som lovligt er
 inddrivelse af fordringer i forbindelse med foranstalt- fremstillet og markedsført i andre medlemsstater, adgang
 ninger, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- til det spanske marked.
 og Garantifond for Landbruget, samt af landbrugsafgifter
 og told og i forbindelse med merværdiafgift og visse
 punktafgifter annulleres. — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger.
 2) Direktivets virkninger opretholdes indtil et direktiv, der
 er udstedt med rette hjemmel, træder i kraft.
 3) Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at afholde
 sagens omkostninger. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 De gældende bestemmelser i Spanien, således som de fortolkes
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter og anvendes af de spanske myndigheder, indeholder restriktio-
 ner med hensyn til betegnelsen og mærkningen af de i sagen
 omhandlede varer (klorvandholdige rengøringsmidler), der
 Rådet vedtog direktiv 2001/44/EF med hjemmel i artikel 93
 uden forskel finder anvendelse på indenlandske og indførte
 og 94 EF i stedet for med hjemmel i artikel 95 EF, som foreslået
 varer. Selv om hensynet til beskyttelsen af forbrugerne kan
 af Kommissionen, idet Rådet anså bestemmelsen for at vedrøre
 begrunde nationale bestemmelser, der hindrer samhandelen
 fiskale bestemmelser.
 mellem medlemsstaterne, skal disse bestemmelser være nød-
 vendige og stå i et rimeligt forhold til dette hensyn.
 Kommissionen anser formålet med den pågældende lovgivning
 for at være gennemførelsen af det indre marked og anser den
 ikke for at udgøre et sæt foranstaltninger til harmonisering af Kommissionen har afvist de spanske myndigheders argument,
 fiskale bestemmelser. Den rette hjemmel er således artikel 95 hvorefter den koncentration af aktivt klor, der er fastsat til
 EF. 35 g/l, er nødvendig for at beskytte de spanske forbrugere,
 idet de anser betegnelsen »klorvandholdig«, som værende
 ensbetydende med et produkt, der har den desinfektionsevne,
 Kommissionen gør derfor gældende, at direktivet er vedtaget
 som er forbundet med ovennævnte koncentration af aktivt
 med forkert hjemmel og skal annulleres.
 klor. Det er for det første ikke muligt og derfor ikke rimeligt at
 kræve, at et færdigt produkt (klorvandholdige rengøringsmid-
 (1) EFT L 175 af 28.6.2001, s. 17. ler), der består af forskellige ingredienser (herunder klorvand),
 skal have samme kendetegn med hensyn til desinfektionsevne
 som en af de pågældende ingredienser (klorvand). Kommissio-
 nen er for det andet af den opfattelse, at hensynet til
 forbrugerne kan tilgodeses på andre måder end ved at kun at
 tillade visse mærkevarer, f.eks. ved en passende mærkning.
 Endelig har Kommissionen gjort opmærksom på Rådets
 direktiv 88/379/EØF af 7. juni 1988 om indbyrdes tilnærmelse
 Sag anlagt den 19. september 2001 af Kommissionen for af


text:
medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien klassificering, emballering og etikettering af farlige præpara-
 ter (1) og Kommissionens henstilling 89/542/EØF om mær-
 kning af vaske- og rengøringsmidler (2). Disse bestemmelser
 (Sag C-358/01) giver forbrugerne mulighed for at modtage oplysninger om
 sammensætningen af de produkter, som de køber.
 (2001/C 303/23)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. sep- (1) EFT L 187 af 16.7.1988, s. 14.
 tember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis- (2) EFT L 291 af 10.10.1989, s. 55.
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero
 Jordana, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægti-
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar
 Guerrero, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret.


text:
6.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/8
 Domstolens kendelse (Femte Afdeling) af 4. juli 2012 — straffesag mod Ahmed Ettaghi (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Giudice di Pace di Revere — Italien)
 (Sag C-73/12) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - manglende beskrivelse af tvisten i hovedsagen - åbenbart afvisningsgrundlag)
 2012/C 303/15
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Giudice di Pace di Revere
 Tiltalt i straffesagen
 Ahmed Ettaghi
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Giudice di Pace di Revere — fortolkning af artikel 2, 4, 6, 7, 8, 15 og 16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 348, s. 98) samt artikel 4, stk. 3, TEU — national lovgivning, hvorefter en udlænding, som er indrejst ulovligt på nationalt område eller har opholdt sig ulovligt dér, pålægges en bøde — lovligheden af at betragte ulovligt ophold som en strafbar handling — mulighed for som forvandlingsstraf for bøden at foretage umiddelbar udvisning for en periode på mindst fem år eller pålægge en frihedsindskrænkning (»permanenza domiciliare«) — medlemsstaternes forpligtelser, mens fristen for gennemførelsen af et direktiv løber
 Konklusion
 Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af Giudice di Pace di Revere (Italien) ved afgørelse af 26. januar 2012 afvises.
 (1) EUT C 118 af 21.4.2012.


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/47
 Sag anlagt den 15. april 2017 — Mémora Servicios Funerarios mod EUIPO — Chatenoud (MEMORAME)
 (Sag T-221/17)
 (2017/C 239/59)
 Stævningen er affattet på spansk
 Parter
 Sagsøger: Mémora Servicios Funerarios SLU (Zaragoza, Spanien) (ved advokaterne C. Marí Aguilar og J. Gallego Jiménez)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Georges Chatenoud (Thiviers, Frankrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Georges Chatenoud
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »MEMORAME« — registreringsansøgning nr.12 929 071
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 10. februar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1308/2016-4)
 Påstande
 —
 Der afsiges dom om annullation af afgørelse truffet den 10. februar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1308/2016-4), for så vidt som den delvist imødekommer EU-varemærkeansøgning nr. 12929071 »MEMORAME« og følgelig meddeles fuldstændigt afslag på registrering af EU-varemærke nr. 12929071 »MEMORAME«.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til forordningens artikel 87, stk. 2 og 3.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Sagsøgeren understreger, at appelkammeret ved EUIPO ikke på passende måde har taget i betragtning, at det anfægtede varemærke »MEMORAME« er særligt velkendt på Den Europæiske Unions område.


text:
19.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/5
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. marts 2014 — Alpina River Cruises GmbH og Nicko Tours GmbH mod Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato — Italien)
 (Sag C-17/13) (1)
 ((Søtransport - forordning (EØF) nr. 3577/92 - begrebet »cabotagesejlads« - tjenesteydelser i form af krydstogter - krydstogt gennem den venetianske lagune og italiensk søterritorium samt ad Po-floden - afgang og ankomst i samme havn))
 2014/C 151/06
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Alpina River Cruises GmbH og Nicko Tours GmbH
 Sagsøgt: Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (EFT L 364, s. 7) — anvendelsesområde — begrebet cabotagesejlads — krydstogt — passagerers afgang og ankomst i samme havn efter anløb i andre havne
 Konklusion
 En tjenesteydelse inden for søtransport i form af et krydstogt, der begynder og afsluttes med de samme passagerer i den samme havn i den medlemsstat, hvor det gennemføres, er omfattet af begrebet »cabotagesejlads« som omhandlet i Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads).
 (1) EUT C 86 af 23.3.2013.


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/57
 Sag anlagt den 28. april 2009 — Vidieffe mod KHIM — Ellis International Group Holdings (GOTHA)
 (Sag T-169/09)
 2009/C 141/115
 Stævningen er affattet på: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Vidieffe Srl (Bologna, Italien) (ved avvocati M. Lamandini, D. De Pasquale og M. Pappalardo)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Perry Ellis International Group Holdings Ltd
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen truffet den 12. februar 2009 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret annulleres, idet den tilsidesættter artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 2. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s.1) (erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26. februar 2009 om EF-varemærker, EUT L 78, s. 1) og/eller er udtryk for magtfordrejning, for så vidt som den tager klagen delvist til følge og annullerer afgørelsen truffet af Indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret, for så vidt som den afslår indsigelsen vedrørende »læder og læderimitationer (ikke indeholdt i andre klasser) kufferter og rejsetasker, paraplyer, parasoller og spadserestokke« i klasse 18 og samtlige varer i klasse 25. Afgørelsen truffet af Indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret (sag nr. 909 350 af 22. februar 2008) skal følgelig stadfæstes i dens helhed.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige til opfyldelse af Rettens afgørelse.
 —
 Harmoniseringskontoret og Perry Ellis tilpligtes at betale sagens samlede omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Vidieffe Srl
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »GOTHA« (registreringsansøgning nr. 3 665 957) for varer i klasse 18 og 25
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Perry Ellis International Group Holdings, Limited
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-figurmærket »gotcha« (nr. 2 896 199) for varer i klasse 3, 18 og 25
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på indsigelsen i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget delvis til følge
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (erstattet af forordning nr. 207/2009) og således magtfordrejning ved at have anset tegn, der ikke kan forveksles, for forvekslelige.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/10
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 24. februar 2015 — C.G. Sopora mod Staatssecretaris van Financiën (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-512/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - arbejdskraftens frie bevægelighed - artikel 45 TEUF - ligebehandling mellem ikke-hjemmehørende arbejdstagere - skattefordel i form af skattefritagelse for godtgørelser ydet af arbejdsgiveren - fast tildelt fordel - arbejdstagere fra en anden medlemsstat end dér, hvor arbejdspladsen er beliggende - krav om bopæl inden for en vis afstand fra grænsen til den medlemsstat, hvor arbejdsstedet er beliggende))
 (2015/C 138/12)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: C.G. Sopora
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Konklusion
 Artikel 45 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omtvistede, hvorefter en medlemsstat til fordel for arbejdstagere, der før tiltrædelsen af et arbejde på dens område havde bopæl i en anden medlemsstat, foreskriver indrømmelse af en skattefordel bestående i en fast skattefritagelse for en godtgørelse for ekstraterritoriale omkostninger på op til 30 % af beskatningsgrundlaget på betingelse af, at disse arbejdstagere har været bosiddende i en afstand på mere end 150 km fra medlemsstatens grænse, medmindre disse grænser er blevet fastsat således, at denne skattefritagelse automatisk giver anledning til en nettooverkompensation for de faktisk afholdte ekstraterritoriale omkostninger, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 (1) EUT C 347 af 14.12.2013.


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/11
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. november 2010 — Dita Danosa mod LKB Līzings SIA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Augstākās tiesas Senāts — Republikken Letland)
 (Sag C-232/09) (1)
 (Socialpolitik - direktiv 92/85/EØF - foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer - artikel 2, litra a), og artikel 10 - begrebet »gravid arbejdstager« - forbud mod afskedigelse af en gravid arbejdstager i perioden fra graviditetens indtræden til udløbet af barselsorloven - direktiv 76/207/EØF - ligebehandling af mænd og kvinder - medlem af et kapitalselskabs styrelseskomité - national lovgivning, som tillader afskedigelse af et sådant medlem uden nogen begrænsninger)
 2011/C 13/17
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāts
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Dita Danosa
 Sagsøgt: LKB Līzings SIA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Augstākās tiesas Senāts — fortolkning af artikel 10 i Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 348, s. 1) — begrebet arbejdstager — spørgsmålet om, hvorvidt en national lov, som tillader at afskedige et medlem af et kapitalselskabs styrelseskomité uden nogen begrænsninger, navnlig uden hensyn til det pågældende medlems graviditet, er forenelig med direktivet
 Konklusion
 1)
 Et medlem af et kapitalselskabs styrelseskomité, som udfører ydelser for selskabet og indgår som en integrerende del heraf, skal anses for at have egenskab af arbejdstager i henhold til Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), såfremt medlemmets virksomhed udføres inden for en vis periode, efter anvisninger fra eller under tilsyn af et andet organ i selskabet, og såfremt medlemmet for denne virksomhed modtager et vederlag. Det tilkommer den forelæggende ret at foretage den nødvendige efterprøvelse af de faktiske omstændigheder med henblik på at vurdere, om dette er tilfældet i den tvist, som er blevet indbragt for den.
 2)
 Artikel 10 i direktiv 92/85 skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som tillader at afskedige et medlem af et kapitalselskabs styrelseskomité uden begrænsninger, når den pågældende person har egenskab af »gravid arbejdstager« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dette direktiv, og når beslutningen om afskedigelse af vedkommende hovedsageligt er begrundet i dennes graviditet. Selv hvis det antages, at det omhandlede medlem af en styrelseskomité ikke har denne egenskab, kan en afskedigelse af et medlem af en styrelseskomité, som udfører funktioner som de i hovedsagen beskrevne, der er sket som følge af graviditet eller af en grund, der hovedsageligt har forbindelse hermed, ikke desto mindre kun berøre kvinder og er følgelig udtryk


text:
for direkte forskelsbehandling på grundlag af køn i strid med artikel 2, stk. 1 og 7, og artikel 3, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/73/EF af 23. september 2002.
 (1) EUT C 220 af 12.9.2009.


text:
14.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/37
 Sag anlagt den 28. marts 2011 — MIP Metro mod KHIM — Jacinto (My Little Bear)
 (Sag T-183/11)
 2011/C 145/62
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne J.-C. Plate og R. Kaase)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Manuel Jacinto, Lda (S. Paio de Oleiros, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen udsættes indtil der foreligger en endelig afgørelse fra den portugisiske varemærkemyndighed vedrørende den begæring om fortabelse, som sagsøgeren den 23. marts 2011 har indgivet vedrørende den ældre portugisiske varemærkeregistrering nr. 384674.
 —
 Hvis påstanden om at sagen udsættes ikke tages til følge, fortsættes sagen og
 —
 Afgørelse truffet den 20. januar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 494/2010-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod under sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »My Little Bear« i brun, sort, hvid og rød for varer i klasse 12, 18, 20, 24, 25 og 28 — EF-varemærkeansøgning nr. W00962622
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Manuel Jacinto, Lda
 Det påberåbte varemærke eller tegn: Den portugisiske varemærkeregistrering nr. 384674 af figurmærket »Little Bear« for varer i klasse 18
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Afslag på ansøgningen med hensyn til alle de omtvistede varer
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 207/2009, idet appelkammeret urigtigt antog, at der var risiko for forveksling mellem det ansøgte varemærke og det varemærke, indsigelsen var støttet på, fordi ordbestanddelene var de dominerende bestanddele i de sammensatte varemærker.


text:
C 278/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 5.9.98
 Sag anlagt den 25. juni 1998 af Kommissionen for De ùkonomiministeren forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Europñiske Fñllesskaber mod Irland Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 (Sag C-227/98) gende spùrgsmål:
 (98/C 278/25)
 a) Er den beregningsmetode, der er fastsat i lov 1477/
 1989, bl.a. i artikel 1, stk. 2, artikel 2, stk. 3, artikel 3,
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den stk. 3, og artikel 4, stk. 3, og artikel 16 i lov nr. 1642/
 25. juni 1998 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for 1986 med henblik på fastsñttelse af beskatningsvñr-
 De Europñiske Fñllesskaber ved juridisk konsulent Frank dien ved opkrñvningen af de i nñvnte lovbestemmelser
 Benyon som befuldmñgtiget og med valgt adresse i angivne afgifter i strid med bestemmelser, som gñlder
 Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissio- for Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab, bl.a.
 nens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg. Rom-traktatens artikel 30 og 95?
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 b) Er Rådets forordning (EéF) nr. 1224/80 (1) direkte
 anvendelig, såfremt en i en medlemsstat lovgivning
 Ð Det fastslås, at Irland ikke har overholdt sine forplig- fastsat afgift også finder anvendelse på en vare impor-
 telser i henhold til Rådets direktiv 91/328/EéF af teret fra en anden medlemsstat?
 21. juni 1991 om ñndring af direktiv 77/143/EéF om
 indbyrdes tilnñrmelse af medlemsstaternes lovgivning
 om teknisk kontrol med motordrevne kùretùjer og c) Såfremt spùrgsmål 2 besvares bekrñftende, er
 påhñngskùretùjer dertil (1), idet det ikke har vedtaget artikel 11 i nñvnte forordning i strid med Rom-trakta-
 de love og administrative bestemmelser, der er nùdven- tens bestemmelser, bl.a. dennes artikel 30?
 dige for at efterkomme dette direktiv som ophñvet ved
 Rådets direktiv 96/96/EF af 20. december 1996 (2),
 hvilket sidstnñvnte direktiv opretholdt medlemsstater-
 nes forpligtelser med hensyn til den i direktiv 91/328/ d) Såfremt spùrgsmål 2 besvares benñgtende, er henvis-
 EéF fastsatte frist for gennemfùrelsen, og/eller idet det ningen i bestemmelserne i nñvnte love 1477/1984 og
 ikke har underrettet Kommissionen herom. 1642/1986 til forordning (EéF) nr. 1224/80 i strid
 med Rom-traktatens bestemmelser og navnlig dennes
 artikel 30?
 Ð Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 e) Såfremt spùrgsmål 2 besvares benñgtende, er artikel 16
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 i lov om toldtariffen (kodificeret dekret af 25./30. juni
 1920) som ñndret ved artikel 1 i lov nr. 428/1943 i
 Traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn til strid med Rom-traktatens bestemmelser og navnlig
 det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, dennes artikel 30?
 indebñrer en forpligtelse for medlemsstaterne til at over-
 holde den frist for gennemfùrelsen, der er fastsat i direkti-
 vet. Denne frist udlùb den 1. juli 1993, uden at Irland f) Er proceduren til lùsning af tvister ved administrativ
 havde fastsat de bestemmelser, der er nùdvendige for at klage som indeholdt i artikel 10 i nñvnte lov om told-
 efterkomme det direktiv, der er nñvnt i Kommissionens tariffen og i artikel 136 i prñsidentdekret nr. 636/1977
 påstande. i strid med Rom-traktatens bestemmelser, bl.a. dennes
 artikel 30, når det drejer


text:
sig om en intern afgift, der
 (1) EFT L 178 af 6.7.1991, s. 29. pålñgges en vare indfùrt fra en anden medlemsstat?
 (2) EFT L 46 af 17.2.1997, s. 1.
 g) Er bestemmelserne i artikel 50 i prñsidentdekret 341/
 1978, sammenholdt med artikel 152 i Kodikos Forolo-
 gikis Dikonomias (lov om skatteproceduren) og
 artikel 4 i lov nr. 1406/1983 i strid med Rom-trakta-
 tens bestemmelser og navnlig dennes artikel 30, når
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom proceduren ved den administrative ret har til formål at
 afsagt den 6. april 1998 af Simvoulio tis Epikratias i sagen fastslå statens ansvar med henblik på godtgùrelse for
 Charalampos Dounias mod ùkonomiministeren et tab, der udspringer af en tilsidesñttelse af bestem-
 (Sag C-228/98) melser, der gñlder for Det Europñiske ékonomiske
 Fñllesskab?
 (98/C 278/26)
 (1) EFT L 134 af 31.5.1980, s. 1.
 Ved dom afsagt den 6. april 1998, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 26. juni 1998, har Simvoulio tis Epikra-
 tias (Fùrste Afdeling) i sagen Charalampos Dounias mod


text:
18.9.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 265/7
 4) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende den subsidiære DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 påstand om annullation.
 5) Kommissionen betaler sine egne samt sagsøgerens omkostninger, den 17. juni 1999
 bortset fra de omkostninger, der er forvoldt sagsøgeren ved Den
 Franske Republiks intervention.
 i sag T-82/96, Associação dos Refinadores de Açúcar
 6) Den Franske Republik betaler sine egne omkostninger samt de Portugueses (ARAP) m.fl. mod Kommissionen for De
 omkostninger, den har forvoldt sagsøgeren på grund af sin Europæiske Fællesskaber (1)
 intervention.
 (Statsstøtte — klager fra konkurrerende virksomheder —
 (1) EFT C 95 af 30.3.1996. retslig beskyttelse af klagerne — sukker — støtte ydet til
 gennemførelse af en generel statslig støtteordning godkendt
 af Kommissionen — statsstøtte til faglig uddannelse —
 statsstøtte inden for rammerne af medfinansiering efter
 ordningen for strukturfonde)
 (1999/C 265/12)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Processprog: engelsk)
 den 19. maj 1999
 i de forenede sager T-34/96 og T-163/96, Bernard Connol- I sag T-82/96, Associação dos Refinadores de Açúcar Portu-
 ly mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) gueses (ARAP), Lissabon, Alcântara Refinarias — Açúcares SA,
 Santa Iria de Azóia (Portugal) og RAR Refinarias de Açúcar
 Reunidas SA, Porto (Portugal), ved advokat Gerard van der
 (Tjenestemænd — disciplinærsag — fjernelse fra tjenesten Wal, advokat med møderet for Nederlandenes Hoge Raad, og
 — vedtægtens artikel 11, 12 og 17 — ytringsfrihed — pligt med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31,
 til at udvise loyalitet og værdighed i tjenesten) Grand-Rue, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: Nicholas Khan, Anders Christian Jessen
 (1999/C 265/11) og James Flett), støttet af Den Portugisiske Republik (befuld-
 mægtigede: Susana Brasil de Brito og Luı́s Inez Fernandes) og
 DAI — Sociedade de Desenvolvimento Agro-industrial SA,
 Monte da Barca (Portugal), ved advokaterne Luı́s Sáragga Leal,
 (Processprog: fransk) Dulce Franco og Ricardo Oliveira, Lissabon, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, Grand-Rue,
 I de forenede sager T-34/96 og T-163/96, Bernard Connolly, angående en påstand om annullation af Kommissionens
 tidligere tjenestemand ved Kommissionen for de Europæiske beslutning af 11. januar 1996 om ikke at rejse indvendinger
 Fællesskaber, Everberg (Belgien), ved advokaterne Jacques mod statsstøtte N11/95 til fordel for DAI — Sociedade de
 Sambon og Pierre-Paul van Gehucten, Bruxelles, og med valgt Desenvolvimento Agro-industrial SA, samt af Kommissionens
 adresse i Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du skrivelse af 19. marts 1996, som er rettet til sagsøgerne, har
 Fort Rheinsheim, mod Kommissionen for de Europæiske Retten (Fjerde Udvidede Afdeling), sammensat af afdelingsfor-
 Fællesskaber (befuldmægtigede: Gianluigi Valsesia og Julian manden, R.M. Moura Ramos, og dommerne R. Garcı́a-
 Currall), angående dels en påstand om annullation af Disciplin- Valdecasas, V. Tiili, P. Lindh og P. Mengozzi; justitssekretær:
 ærrådets udtalelse af 7. december 1995 og af Kommissionens fuldmægtig A. Mair, den 17. juni 1999 afsagt dom, hvis
 afgørelse af 16. januar 1996 om fjernelse af sagsøgeren fra konklusion lyder således:
 tjenesten, og dels et krav om erstatning, har Retten (Første
 Afdeling), sammensat af præsidenten,


text:
B. Vesterdorf, og dom-
 1. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 merne J. Pirrung og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den
 19. maj 1999 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 2. Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger samt de omkostnin-
 1) Sag T-34/96 slettes af Rettens register. ger, der er afholdt af sagsøgte og af intervenienten DAI —
 Sociedade de Desenvolvimento Agro-industrial SA.
 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes i sag
 T-163/96. 3. Den Portugisiske Republik bærer sine egne omkostninger.
 3) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 233 af 10.8.1996.
 (1) EFT C 133 af 4.5.1996 og EFT C 370 af 7.12.1996.


text:
23.2.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/18
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 18. december 2007 — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) mod Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation, Frankrig)
 (Sag C-314/06) (1)
 (Direktiv 92/12/EØF - punktafgifter - mineralolier - tab - afgiftsfritagelse - force majeure)
 (2008/C 51/29)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)
 Sagsøgte: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 14, stk. 1, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed (EFT L 76, s. 1) — fritagelse for punktafgifter i henhold til en suspensionsordning for tab, der skyldes hændelige begivenheder eller force majeure eller produkternes art, under deres fremstilling, forarbejdning, oplagring og transport — spørgsmålet, om denne fritagelse kan anvendes ved tab af olie, der skyldes udslip fra og dernæst eksplosion af en olieledning, der drives af en godkendt oplagshaver
 Konklusion
 1)
 Begrebet »force majeure« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, første punktum, i Rådets direktiv 92/12/EØF af 25. februar 1992 om den generelle ordning for punktafgiftspligtige varer, om oplægning og omsætning heraf samt om kontrol hermed, som ændret ved Rådets direktiv 94/74/EF af 22. december 1994, omfatter usædvanlige og uforudseelige omstændigheder, som den godkendte oplagshaver ikke har nogen indflydelse på, og hvis følger han ikke har kunnet undgå, også selv om han har udvist den fornødne påpasselighed. Betingelsen om, at den godkendte oplagshaver ikke har nogen indflydelse på omstændighederne, er ikke begrænset til omstændigheder, som er udefra kommende i forhold til den godkendte oplagshaver i materiel eller fysisk forstand, men omfatter også omstændigheder, som objektivt set unddrager sig hans kontrol, eller som ligger uden for hans ansvarssfære.
 2)
 Et tab, som vedrører en del af nogle varer, der er lækket fra en olieledning, og skyldes varernes flydende beskaffenhed og egenskaberne ved den jord, som de er løbet ud på, som har været til hinder for, at de kunne opsamles, kan ikke betragtes som »tab, der [sker] som følge af varernes art« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 14, stk. 1, andet punktum, i direktiv 92/12, som ændret ved direktiv 94/74.
 (1) EUT C 224 af 16.9.2006.


text:
26.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 159/26
 Rettens kendelse af 19. marts 2014 — Club Hotel Loutraki m.fl.mod Kommissionen
 (Sag T-57/13) (1)
 ((Annullationssøgsmål - statsstøtte - drift af videolotteriterminaler - Den Hellenske Republiks tildeling af en eksklusiv tilladelse - afgørelse, hvori det fastslås, at der ikke foreligger statsstøtte - skrivelse adresseret til klagerne - akt, der ikke kan gøres til genstand for søgsmål - afvisning))
 2014/C 159/36
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Club Hotel Loutraki AE (Loutraki, Grækenland), Vivere Entertainment AE (Athen, Grækenland), Theros International Gaming, Inc. (Patras, Grækenland), Elliniko Casino Kerkyras (Athen), Casino Rodos (Rhodos, Grækenland) og Porto Carras AE (Alimos, Grækenland) (ved advokat S. Pappas)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Afonso og P.-J. Loewenthal, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Den Hellenske Republik (ved E.-M. Mamouna, som befuldmægtiget) og Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Athen) (først ved solicitor K. Fountoukakos-Kyriakakos, advokaterne L. Van den Hende og M. Sánchez Rydelski, derefter ved advokaterne M. Petite og A. Tomtsis)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen indeholdt i Kommissionens skrivelse af 29. november 2012 om sagsøgernes klage vedrørende en angiveligt ulovlig statsstøtte, som de græske myndigheder har tildelt OPAP.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos og Porto Carras AE bærer deres egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen og Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) afholdte omkostninger.
 3)
 Den Hellenske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 114 af 24.4.2013.


text:
30.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 24/79
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 30. november 2009 — Lebedef mod Kommissionen
 (Sag F-54/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - årlig ferie - midlertidig tjeneste på halv tid med henblik på faglig repræsentation - ubeføjet udeblivelse - nedsættelse af de årlige ferierettigheder - vedtægtens artikel 60 - åbenbart ugrundet)
 2010/C 24/150
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembourg) (ved avocat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af flere afgørelser vedrørende nedsættelse af sagsøgerens ferierettigheder for 2008 med 39 dage
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes, idet søgsmålet er åbenbart retligt ugrundet.
 2)
 Giorgio Lebedef bærer alle sagens omkostninger.
 (1) EUT C 167 af 18.7.2009, s. 28.


text:
28.9.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 233/21
 Slettelse af sag C-76/02 (1) Slettelse af sag C-121/02 (1)
 (2002/C 233/38) (2002/C 233/39)
 Ved kendelse af 2. juli 2002 har præsidenten for De Europæiske
 Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-76/02, Kommissio- Ved kendelse af 10. juli 2002 har præsidenten for De
 nen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-121/
 skal slettes af registeret. 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 109 af 4.5.2002.
 (1) EFT C 131 af 1.6.2002.


text:
18.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 121/29
 Rettens kendelse af 14. februar 2017 — Helbrecht mod EUIPO — Lenci Calzature (SportEyes)
 (Sag T-333/14) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - annullation af ældre figurmærke, der ligger til grund for den anfægtede afgørelse - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2017/C 121/42)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Andreas Helbrecht (Hilden, Tyskland) (ved advokat C. König)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Rajh, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Lenci Calzature SpA (Turchetto-Montecarlo, Italien) (ved advokaterne F. Celluprica et F. Fischetti)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 27. februar 2014 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 830/2013-5) vedrørende en indsigelsessag mellem Lenci Calzature og M. Helbrecht
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Lenci Calzature SpA bærer sine egne omkostninger og betaler de af Andreas Helbrecht afholdte omkostninger. Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 21.7.2014.