text:
6.2.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 33/5
 2) Såfremt fùrste del af fùrste spùrgsmål besvares bekrñf- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 tende spùrges det, om en medlemsstat principielt er afsagt den 28. oktober 1998 af Supremo Tribunal Admini-
 forpligtet til at tilbagebetale erhvervsdrivende en afgift strativo, Anden Afdeling, i sagen Fazenda PuÂblica mod
 på vñrdien af eksporterede varer, når det om denne CaÃmara Municipal do Porto
 afgift må antages, at den er opkrñvet i strid med fñl-
 (Sag C-446/98)
 lesskabsretten, når det er godtgjort, at den, der har
 betalt afgiften, rent faktisk har overvñltet den på (1999/C 33/08)
 andre, nemlig kùberen af varerne, og når det hverken
 fremgår og heller ikke gùres gñldende af den erhvervs-
 drivende, at afgiften har forvoldt en forùget pris på
 produktet og en nedgang i omsñtningen med disse Ved dom afsagt den 28. oktober 1998, indgået til Domsto-
 produkter, og at der derved er påfùrt ham et yderligere lens Justitskontor den 7. december 1998, har Supremo Tri-
 tab? bunal Administrativo, Anden Afdeling, i sagen Fazenda
 PuÂblica mod CaÃmara Municipal do Porto forelagt De
 Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om
 prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 a) Omfatter udtrykket »virksomheder eller transaktioner,
 som de udùver eller foretager i deres egenskab af
 offentlig myndighed«, der er anvendt i artikel 4, stk. 5,
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse fùrste afsnit, i det sjette momsdirektiv (1), udlejning af
 afsagt den 6. november 1998 af Pretura circondariale di pladser til parkering af kùretùjer (såvel pladser på
 Milano i sagen Unilever Italia SpA mod Central Food SpA gader som på parkeringspladser), som offentlige myn-
 digheder (en kommune) foretager?
 (Sag C-443/98)
 (1999/C 33/07) b) Kan »konkurrencefordrejning af en vis betydning«,
 som omhandlet i artikel 4, stk. 5, andet afsnit, i det
 sjette momsdirektiv, nñrmere fastlñgges af en med-
 lemsstats finansminister i hvert enkelt tilfñlde?
 Ved kendelse afsagt den 6. november 1998, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 7. december 1998, har Pre-
 c) Hvis den nationale bestemmelse, der tillñgger finans-
 tura circondariale di Milano i sagen Unilever Italia SpA
 ministeren kompetence til i hvert enkelt tilfñlde nñr-
 mod Central Food SpA forelagt De Europñiske Fñllesska-
 mere at fastlñgge konkurrencefordrejning af en vis
 bers Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af
 betydning, er forfatningsstridig, idet den tilsidesñtter
 fùlgende spùrgsmål:
 legalitetsprincippet, men er i overensstemmelse med
 fñllesskabsretten (det sjette direktiv), skal den natio-
 nale domstol da fùlge landets egen forfatning, eller
 skal den frem for alt fùlge fñllesskabsretten i medfùr
 Kan den nationale lov, der er bekendtgjort og trådt i kraft af princippet om fñllesskabsrettens forrang frem for
 i medlemsstaten (lov nr. 313 af 3. august 1998), tilsidesñt- forfatningerne?
 tes af den nationale ret, som skal udstede et betalings-
 pålñg vedrùrende levering af ekstra jomfruolie, der er
 mñrket i strid med forskrifterne i den ovennñvnte natio- d) Skal offentlige myndigheder altid anses for momspligti-
 nale lov, når der henses til, at Europa-Kommissionen Ð ge, når den virksomhed, de udùver, ikke er ubetydelig,
 efter meddelelse og herpå fùlgende undersùgelse af et eller


text:
er de kun momspligtige med hensyn til de i
 udkast til national lov om mñrkning vedrùrende oprindel- bilag D opregnede former for virksomhed eller trans-
 sen af ekstra jomfruolie, jomfruolie og olivenolie Ð på aktioner, hvortil der henvises i artikel 4, stk. 5, tredje
 grundlag af artikel 9, stk. 3, i Rådets direktiv afsnit, i det sjette momsdirektiv?
 83/189/EéF (1) (om en informationsprocedure med hensyn
 til tekniske standarder og forskrifter) har fremsat en for-
 mel opfordring til den meddelende stat om, at den ikke e) Kan en national lov give finansministeren hjemmel til i
 lovgiver (med fastsñttelse af en frist indtil den hvert enkelt tilfñlde nñrmere at fastlñgge, hvilke for-
 14. september 1999) vedrùrende markedsfùring af oliven- mer for virksomhed der udùves i ubetydeligt omfang?
 olie, i afventning af, at der vedtages EF-forskrifter på det
 pågñldende område?
 f) Kan en medlemsstat i henhold til bestemmelsen i
 artikel 4, stk. 5, sidste afsnit, anse den virksomhed,
 (1) EFT L 109 af 26.4.1983, s. 8. der består i udlejning af pladser til parkering af kùre-
 tùjer, og som udfùres af en kommune, for virksomhed
 udùvet i dennes egenskab af offentlig myndighed, når
 der henses til bestemmelsen i artikel 13, punkt B),
 litra b), nr. 2, i det sjette direktiv?
 ---pagebreak--- C 33/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 6.2.1999
 g) Når parterne i hovedsagen ikke har rejst spùrgsmål om lelse af 26. januar 1994, som suppleret den 7. august
 fortolkning eller anvendelse af det sjette momsdirektiv, 1996, i forbindelse med varespecifikationen i punkt 5 c)
 kan den nationale domstol da af egen drift fortolke og som det omfattede geografiske område også nñvnes Land-
 anvende direktivets bestemmelser, når den trñffer den kreis Gera, Zeitz, Geithain, Grimma, Wurzen, Borna og
 endelige afgùrelse? Stadt Gera samt efter nye inddelinger og navneñndringer i
 de berùrte delstater Thüringen, Sachsen og Sachsen-Anhalt
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmo- også Landkreis Greiz og Muldentalkreis, dele af Kreis
 nisering af medlemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter Leipziger Land og Burgenlandkreis og Stadt Gera.
 Ð Det fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrund-
 lag (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1).
 Anbringender og vñsentligste argumenter:
 Overtrñdelse af fñllesskabsretten, EF-traktatens arti-
 kel 173, stk. 4. I den anfñgtede kendelse afvises det med
 urette, at sagsùgerne er individuelt berùrt. Kendelsen tager
 ikke hensyn til, at den anfñgtede forordning i den kon-
 Appel ivñrksat den 7. december 1998 af Molkerei Groû- krete situation har virkning som en beslutning, at sag-
 braunshain GmbH og Bene Nahrungsmittel GmbH til sùgerne som fùlge af forordningen ikke stilles bedre, men
 prùvelse af kendelse afsagt den 15. september 1998 af dårligere, at der som fùlge af det forkerte valg af den for-
 De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans (Anden enklede registreringsprocedure er gjort indgreb i tilsikrede
 Afdeling) i sag T-109/97, Molkerei Groûbraunshain partsrettigheder, som ellers ville have givet sùgsmålsbefù-
 GmbH og Bene Nahrungsmittel GmbH, stùttet af Freistaat jelse, at sagsùgerne ikke har passende beskyttelse ved
 Thüringen, mod Kommissionen for De Europñiske Fñlles- anlñggelse af en national retssag, og at

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
der under alle
 skaber, stùttet af Molkerei und Weichkäserei K.-H. Zim- omstñndigheder ikke kunne trñffes afgùrelse om sagens
 mermann GmbH antagelse til realitetsbehandling uden undersùgelser ved-
 (Sag C-447/98 P) rùrende realiteten.
 (1999/C 33/09)
 (1) EFT C 378 af 5.12.1998, s. 17.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol er der den
 7. december 1998 ivñrksat appel af Molkerei Groûbrauns-
 hain GmbH og Bene Nahrungsmittel GmbH ved advoka-
 terne Michael Loschelder og Dr. Thilo Klingbeil, advokat-
 firmaet Gaedertz, Köln, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg hos advokat Marc Loesch, 11, rue Goethe, Boite Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved dom
 postale 1107, L-1011 Luxembourg, til prùvelse af kendelse afsagt den 24. november 1998 af Tribunal de police de
 afsagt den 15. september 1998 af De Europñiske Fñlles- Belley i sagen anklagemyndigheden mod Jean-Pierre
 skabers Ret i Fùrste Instans (Anden Afdeling) i sag Guimont
 T-109/97 (1), Molkerei Groûbraunshain GmbH og Bene (Sag C-448/98)
 Nahrungsmittel GmbH, stùttet af Freistaat Thüringen,
 mod Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber, stùt- (1999/C 33/10)
 tet af Molkerei und Weichkäserei K.-H. Zimmermann
 GmbH.
 Ved dom afsagt den 24. november 1998, indgået til Dom-
 stolens Justitskontor den 9. december 1998, har Tribunal
 Appellanterne har nedlagt fùlgende påstande: de police de Belley i sagen anklagemyndigheden mod Jean-
 Pierre Guimont forelagt De Europñiske Fñllesskabers
 Den af Retten i Fùrste Instans afsagte kendelse ophñves i Domstol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùl-
 det hele, og idet der fuldt ud gives medhold i de i fùrste gende spùrgsmål:
 instans nedlagte påstande, bestemmes:
 Skal artikel 3 A og artikel 30 og fùlgende i traktaten om
 Kommissionens forordning (EF) nr. 123/97 af 23. januar oprettelse af Det Europñiske Fñllesskab fortolkes således,
 1997 om ñndring af bilaget til forordning (EF) nr. 1107/96 at den franske regulering, der fremgår af bekendtgùrelse
 om registrering af geografiske betegnelser og oprindelses- nr. 88-1206 af 30. december 1988, som forbyder fremstil-
 betegnelser efter proceduren i artikel 17 i forordning ling og markedsfùring i Frankrig af ost uden skorpe under
 (EéF) nr. 2081/92 annulleres, for så vidt som der for det i betegnelsen »Emmentaler«, er en kvantitativ restriktion
 bilaget under punkt A nñvnte produkt »Altenburger Zie- eller en foranstaltning med tilsvarende virkning for sam-
 genkäse (BOB)« i Forbundsrepublikken Tysklands medde- handelen i Fñllesskabet?


text:
10 . 8 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 233/23
 serne med hensyn til omkostningerne ved at sørge for blevet overholdt i dette tilfælde . Desuden er sagsøgeren taget
 alment tjenesteudbud . ud af denne ordning, idet han nu er endeligt omplaceret.
 (') EFT nr . L 74 af 13 . 3 . 1996 , s . 13 . For det andet er det hans opfattelse, at afgørelsen af 26 . juli
 1988 er blevet tilsidesat, dels fordi den anfægtede afgørelse
 er truffet uden varsel , dels fordi den procedure , som har ført
 til denne afgørelse, ikke har været gennemskuelig, og der har
 ikke været nogen dialog med sagsøgeren, som er blevet stillet
 over for et fait accompli .
 Sag anlagt den 21 . juni 1996 af Mario Costacurta mod For det trejde opfylder den anfægtede beslutning ikke kravet
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om en begrundelse.
 ( Sag T-98/96 )
 Sagsøgeren gør endelig gældende, at Kommissionen i
 ( 96/C 233/39 ) forhold til ham har tilsidesat princippet om beskyttelse af
 den berettigede forventning og retssikkerheden, har kræn
 (Processprog: fransk) ket hans retmæssige, ideelle og økonomiske interesser og har
 begået magtfordrejning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 dens 21 . juni 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Mario Costacurta , Kinshasa
 ( Republikken Zaire ), ved advokat Nicolas Decker, Luxem
 bourg og med valgt adresse i Luxembourg på dennes kontor, Sag anlagt den 27. juni 1996 af Maria Elisabeth Wolf mod
 16 , avenue Marie-Thérèse .
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T- 1 0 1/96 )
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( 96/C 233/40 )
 — Afgørelsen, truffet af styrelsesudvalget for Kommissio
 nens delegationer og bekræftet af ansættelsesmyndighe (Processprog: fransk)
 den, der er indeholdt i meddelelserne nr. 17493 af
 14 . december 1995 , nr . 8908 af 30 . april 1996 , Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 nr . 14215 af 31 . maj 1 996 og ansættelsesbrev af 31 . maj den 27 . juni 1996 anlagt sag mod Kommissionen for De
 1996 om placering af sagsøgeren ved Kontoret for De Europæiske Fællesskaber af Maria Elisabeth Wolf, Mamer
 Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer i ( Storhertugdømmet Luxembourg ), ved advokaterne Jean
 Luxembourg, annulleres . Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tornel , Bruxelles,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilplig Sårl, 1 , rue Glesener.
 tes at betale sagens omkostninger, herunder i forbindelse
 med begæringen om foreløbige forholdsregler . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: — Afgørelsen om ikke at give sagsøgeren adgang til
 udvælgelsesprøven KOM/A/955 annulleres .
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Kommissionen, og som
 i de sidste tre år har været placeret ved Kommissionens — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en sym
 delegation i Zaire, anfægter ansættelsesmyndighedens afgø bolsk godtgørelse for ikke-økonomisk skade på én
 relse om at omplacere ham til Kontoret for


text:
De Europæiske ecu .
 Fællesskabers Officielle Publikationer ( Publikationskonto
 ret ) i Luxembourg. — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 Han påberåber sig for det første , at der foreligger en Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 overtrædelse af turnusordningen, således som den er gen
 nemført ved Kommissionens afgørelse af 26 . juli 1988 om Sagsøgeren gør gældende, at hun i modsætning til, hvad der
 retningslinjerne for den nye turnusordning. Denne afgørelse er blevet anført i begrundelsen til den anfægtede afgørelse,
 er truffet på grundlag af artikel 2 og 3 i bilag X til vedtægten , som henviser til en manglende opfyldelse af det i meddelel
 som foreskriver, at tjenestemænd , der gør tjeneste i tredje sen om udvælgelsesprøven fastsatte krav vedrørende faglig
 land, kan forflyttes mellem delegation og hjemsted . Disse erfaring ( mindst 12 år ), har en faglig erfaring på mere end 12
 bestemmelser overtrædes på det tidspunkt, hvor styrel år på akademikerniveau, som stammer fra en periode efter
 sesudvalget og ansættelsesmyndigheden inddrager Publika den kandidateksamen, der er relevant for spørgsmålet om
 tionskontoret, der ikke indgår i turnusordningen, og som adgang til udvælgelsesprøven . Det kan ikke seriøst bestri
 heller ikke kan betegnes som hjemsted . I øvrigt har des , at sagsøgeren som led i sin forskning med henblik på sin
 sagsøgeren endnu ikke gjort tjeneste i otte år i en delegation , doktorafhandling arbejdede inden for statistik, således som
 hvilket medfører, at den periodevise forflyttelse mellem dette begreb er omtalt i meddelelsen om udvælgelsesprø
 delegation og hjemsted, der for tiden er på otte år, ikke er ven .


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/8
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. oktober 2010 — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias mod Anatheoritiki Archi Prosforon (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Anotato Dikastirio Kyprou — Republikken Cypern)
 (Sag C-570/08) (1)
 (Offentlige kontrakter - direktiv 89/665/EØF - artikel 2, stk. 8 - den instans, der er ansvarlig for klageprocedurerne, er ikke en retsinstans - annullation af den ordregivende myndigheds beslutning om at vælge et givet tilbud - den ordregivende myndigheds mulighed for at indbringe beslutningen for en domstol)
 2010/C 346/12
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Symvoulio Apochetefseon Lefkosias
 Sagsøgt: Anatheoritiki Archi Prosforon
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Anotato Dikastirio Kyprou — fortolkning af artikel 2, stk. 8, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter (EFT L 395, s. 33) — den ordregivende myndigheds beføjelser til at anlægge sag til prøvelse af beslutninger truffet af en instans, som i henhold til denne bestemmelse er ansvarlig, og som ikke er en retsinstans
 Konklusion
 Artikel 2, stk. 8, i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke indebærer en forpligtelse for medlemsstaterne til at fastsætte en adgang til domstolsprøvelse, der ligeledes er til fordel for de ordregivende myndigheder, af beslutninger, der er truffet af myndigheder i første instans, der er ansvarlige for klageprocedurerne, og som ikke er retsinstanser, i forbindelse med indgåelse af offentlige kontrakter. Denne bestemmelse hindrer imidlertid ikke medlemsstaterne i givet fald at fastsætte en sådan adgang til domstolsprøvelse i deres respektive nationale retsordener til fordel for de ordregivende myndigheder.
 (1) EUT C 55 af 7.3.2009.


text:
14.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 223/43
 Sag anlagt den 2. maj 2014 — Klemme mod Kommissionen
 (Sag T-294/14)
 2014/C 223/46
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Klemme AG (Lutherstadt Eisleben, Tyskland) (ved advokaterne T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme og T. Wielsch)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 18. december 2013 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF over for Forbundsrepublikken Tyskland vedrørende støtte til el fra vedvarende energikilder og reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere, Statsstøtte SA.33.995 (2013/C) (ex 2013/NN) annulleres, for så vidt som den omfatter reduceret EEG-afgift for energiintensive forbrugere.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat to anbringender.
 1.
 Første anbringende: ingen begunstigelse som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har gjort gældende, at den i loven om forrang for vedvarende energi (herefter»EEG«) fastsatte reducerede EEG-afgift for energiintensive forbrugere ikke udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF. Sagsøgeren har herved anført, at el-intensive forbrugere ikke begunstiges med ordningen. Den særlige godtgørelsesordning udgør derimod en godtgørelse for ekstraordinære omkostninger, som sagsøgeren og sammenlignelige forbrugere er særligt berørt af i forbindelse med støtten til el fra vedvarende energi, og har til formål at genoprette konkurrenceevnen for energiintensive forbrugere, der indledningsvis blev negativt påvirket i betydelig grad af EEG-afgiften.
 2.
 Andet anbringende: ingen statsmidler som omhandlet i artikel 107, stk. 1, TEUF
 —
 Sagsøgeren har videre anført, at den særlige godtgørelsesordning ikke udgør »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler«. Sagsøgeren har herved anført, at EEG-afgiften i sig selv ikke udgør statsmidler, og at et afkald på disse midler via den særlige godtgørelsesordning derfor heller ikke kan udgøre støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler.
 —
 EEG-afgiften opkræves, forvaltes eller fordeles ikke af staten eller af en offentlig eller privat institution, der er udpeget eller oprettet af staten. Derimod kan EEG-afgiften opkræves direkte af transmissionssystemoperatørerne på grundlag af et tilsvarende civilretligt krav. EEG-afgiften kommer ikke statsbudgettet til gode, og følgelig nedsætter den særlige godtgørelsesordning hverken direkte eller indirekte statens indtægter.
 —
 EEG-midlerne står heller ikke til rådighed for de statslige myndigheder. Der er endvidere ingen offentlig kontrol med EEG-midlerne som f.eks. den kontrol, som foretages af Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (BAFA) (forbundsøkonomi- og eksportkontrolstyrelsen) eller Bundesnetzagentur (forbundsnetagenturet).


text:
28.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/21
 Sag anlagt den 9. november 2005 — Investire Partecipazioni mod Kommissionen
 (Sag T-418/05)
 (2006/C 22/39)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Investire Partecipazioni S.p.A (Italien) (ved Avv.Gian Michele Roberti og Avv. Alessandra Franchi)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning af 11. august 2005, nr. 08405, og den supplerende beslutning af 23. august 2005, nr. 08720, annulleres.
 —
 Subsidiært, det fastslås i henhold til artikel 241 EF, at punkt B, nr. 12, og punkt C, nr. 2 i faktablad nr. 19 i bilaget til Kommissionens beslutning af 23. april 1997 (97/322/EF) er retsstridige og ikke kan finde anvendelse.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Denne sag drejer sig om tilskud fra en venturekapitalfond til en virksomhed (Sys S.p.A.), for at denne kunne foretage en investering i et område, der er støtteberettiget i henhold til mål nr. 2. Under dette søgsmål har selskabet Investire Partecipazioni nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 11. august, nr. 08405 om Kommissionens endelig stillingtagen til finansiel korrektion i henhold til artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 (1) om foranstaltning 1.5 i det samlede programmeringsdokument for regionen Piemonte, mål nr. 2 (1997-1999) — venturekapitalfond til investering i selskabet Sys S.p.A. — og tillægsbeslutningen af 23. august 2005, nr. 08720. Det fremgår ifølge sagsøgeren af disse to beslutninger, at det ikke berettigede fællesskabstilskud viste sig at være lig med 542 277,60 EUR, svarende til fællesskabsandelen af tilskuddet fra venturekapitalfonden til virksomheden Sys.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort følgende søgsmålsgrunde gældende:
 —
 for det første har Investire Partecipazioni anført, at Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede beslutning har gjort sig skyldig i en åbenbar faktisk og retlig vildfarelse. Kommissionen har nemlig bedømt de faktiske omstændigheder i forbindelse med investeringen i selskabet Sys S.p.A. fejlagtigt og har anvendt de relevante bestemmelser fejlagtigt, navnlig faktablad nr. 19 om de støtteberettigede udgifter under strukturfondene, »Finansieringsteknik: Venturekapitalfonde« i bilaget til Kommissionens beslutning af 23. april 1997 (2), og artikel 24 i forordning nr. 4253/88
 —
 for det andet har sagsøgeren anført, at Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede beslutning har tilsidesat princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning, som er fastslået i artikel 274 EF og i artikel 24 i forordning nr. 4253/88
 —
 subsidiært, for det tilfælde at Kommissionens fortolkning af de relevante bestemmelser skulle blive anset for korrekt, har Investire Partecipazioni anført, at den beslutning, der er genstand for denne sag, under alle omstændigheder indebærer en tilsidesættelse af almindelige principper om retssikkerhed og om beskyttelse af den berettigede forventning samt af proportionalitetsprincippet i forbindelse med den adfærd og den stillingtagen, som er udvist under forvaltningen af fonden for Piemonte, enten af Regionen Piemonte eller af fællesskabsinstitutionen, med hensyn til fortolkningen af de omtvistede bestemmelser.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske


text:
5.7.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/16
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Spanien) den 15. april 2008 — Real Sociedad de Fútbol S.A.D. og Nihat Kahveci mod Consejo Superior de Deportes og Real Federación Española de Fútbol
 (Sag C-152/08)
 (2008/C 171/28)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Superior de Justicia de Madrid
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Real Sociedad de Fútbol S.A.D. og Nihat Kahveci
 Sagsøgte: Consejo Superior de Deportes og Real Federación Española de Fútbol
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 37 i [tillægsprotokollen af 23. november 1970 (1) til associeringsaftalen EØF-Tyrkiet (2), vedtaget af EØF-Rådet den 23. december 1963 ved afgørelse 64/732/EØF] til hinder for, at et sportsforbund på en professionel sportsudøver af tyrkisk nationalitet, der har indgået en lovlig kontrakt med en spansk fodboldklub, anvender en regel, hvorefter klubberne i kampe på nationalt plan kun kan anvende et begrænset antal spillere fra tredjelande, som ikke er omfattet af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde?
 (1) Tillægsprotokol undertegnet den 23.11.1970 i Bruxelles og indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets forordning (EØF) nr. 2760/72 af 19.12.1972 (Samling af Aftaler indgået af De Europæiske Fællesskaber, bind 3, s. 581).
 (2) Aftale om oprettelse af en associering mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Tyrkiet undertegnet den 12.9.1963 i Ankara og indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets afgørelse 64/732/EØF af 23.12.1963 (Samling af Aftaler indgået af De Europæiske Fællesskaber, bind 3, s. 541).


text:
11.1.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/35
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 18. november 2015 — FH mod Parlamentet
 (Sag F-26/15) (1)
 ((Personalesag - tjenestemænd - løn - bosættelsespenge - artikel 5, stk. 2, i bilag VII til vedtægten - flytning til et nyt tjenestested - artikel 5, stk. 4, sidste punktum, i bilag VII til vedtægten - ingen bosættelsespenge i det tilfælde, hvor den tjenestemand, som har ret til husstandstillæg, flytter til det sted, hvor hans familie er bosat - nødvendigheden af, at tjenestemanden tager bopæl med sin familie på tjenestestedet - faktisk separerede ægtefæller - følger - ingen anvendelse af artikel 5, stk. 4, sidste punktum, i bilag VII til vedtægten))
 (2016/C 007/46)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: FH (ved advokat M. Casado García-Hirschfeld)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved O. Caisou-Rousseau og N. Chemaï, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens ansøgning om udbetaling af bosættelsespenge efter hans flytning fra Yemen til Bruxelles, hvor hans fraseparerede hustru er bosat, samt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale ham disse bosættelsespenge med tillæg af renter
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen af 15. april 2014, hvorved Europa-Parlamentet afslog den af FH indgivne ansøgning om bosættelsespenge, annulleres.
 2)
 Europa-Parlamentet pålægges at betale FH de bosættelsespenge, som han har ret til, på et beløb svarende til en måneds grundløn; dette beløb tillægges morarenter beregnet på grundlag af den af Den Europæiske Centralbank fastsatte rentesats for primære refinansieringstransaktioner i den pågældende periode, forhøjet med 2 procentpoint, fra den 11. februar 2014 og indtil datoen for den faktiske betaling.
 3)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler de af FH afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 127 af 20.4.2015, s. 44.


text:
3.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 388/4
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona (Spanien) den 12. august 2014 — Youssouf Drame Ba mod Catalunya Caixa S.A.
 (Sag C-385/14)
 2014/C 388/05
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Youssouf Drame Ba
 Sagsøgt: Catalunya Caixa S.A.
 Præjudicielle spørgsmål
 Eftersom det spanske retssystem i artikel 43 i LEC (1) fastsætter denne udsættende eller præjudicielle virkning over for et individuelt, af forbrugeren anlagt parallelt søgsmål, indtil der foreligger en endelig dom i den kollektive sag, idet forbrugeren er bundet af det, som besluttes i denne sag, uden at have haft mulighed for behørigt at forsvare sine rettigheder eller for at fremlægge beviser ved brug af samtlige tilgængelige midler:
 1)
 Kan det da antages [at det spanske retssystem fastsætter] et effektivt middel eller en effektiv mekanisme i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, i direktiv 93/13 (2)?
 2)
 I hvilket omfang udgør denne udsættende virkning en hindring for forbrugeren, og dermed en overtrædelse af nævnte direktivs artikel 7, stk. 1, når forbrugeren vil påberåbe sig, at sådanne urimelige vilkår i dennes kontrakt er ugyldige?
 3)
 Udgør den omstændighed, at forbrugeren ikke kan frigøre sig fra det kollektive søgsmål, en overtrædelse af artikel 7, stk. 3, i direktiv 93/13?
 4)
 Eller er den udsættende virkning, som følger af artikel 43 i LEC, tværtimod i overensstemmelse med artikel 7 i direktiv 93/13, eftersom forbrugerens rettigheder fuldt ud beskyttes i kraft af dette kollektive søgsmål, idet det spanske retssystem fastsætter andre processuelle mekanismer, der kan beskytte dennes rettigheder ligeså effektivt, og i kraft af retssikkerhedsprincippet?
 (1) Den spanske retsplejelov.
 (2) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29).


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/44
 Sag anlagt den 22. maj 2016 — ZZ mod eu-LISA og Kommissionen
 (Sag F-26/16)
 (2016/C 296/55)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat M. Greinoman)
 Sagsøgte:
 Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed (eu-LISA)
 og
 Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Afgørelsen, hvorved sagsøgeren fik afslag på forhåndstilladelse til lægebehandling af sin mand i henhold til EU’s fælles sygeforsikringsordning, annulleres
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen om afslag på forhåndstilladelse til lægebehandling af sagsøgerens mand dækket af den fælles sygeforsikringsordning annulleres.
 —
 Det fastslås, at hepatitis C, som sagsøgerens mand lider af, er en alvorlig sygdom som omhandlet i vedtægtens artikel 72, stk. 1.
 —
 Det Europæiske Agentur for den Operationelle Forvaltning af Store IT-systemer inden for Området med Frihed, Sikkerhed og Retfærdighed og Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
11.2.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 36/24
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørelse afsagt den 29. november 2005 af Hof van Beroep te Antwerpen i sagen Lucien De Graaf og Gudula Daniels mod Belgische Staat
 (Sag C-436/05)
 (2006/C 36/49)
 Processprog: nederlandsk
 Ved afgørelse afsagt den 29. november 2005, indgået til Domstolens Justitskontor den 5. december 2005, har Hof van Beroep te Antwerpen i sagen Lucien De Graaf mod Belgische Staat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1)
 Finder forordning nr. 1408/71 (1) anvendelse på en af den nationale lovgiver pålagt krisetillægsafgift, som sigter mod alternativ finansiering af social sikring?
 2)
 Er det efter artikel 39 EF tilladt at pålægge en fysisk person, der bor i Belgien, men (næsten) udelukkende har erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat, en krisetillægsafgift til finansiering af social sikring, når den pågældende ikke er bidragspligtig med hensyn til social sikring i Belgien, men i beskæftigelsesstaten, hvorimod alle andre, der er bosiddende i bopælsstaten, og som pålægges krisetillægsafgiften, er bidragspligtige med hensyn til social sikring i Belgien?
 3)
 Er det efter artikel 39 EF tilladt, at en medlemsstat beskatter personer, der har bopæl i grænseområdet, og som arbejder i en anden medlemsstat, væsentligt hårdere end andre personer, der ikke har bopæl i grænseområdet, men ligeledes arbejder i en anden medlemsstat?
 4)
 Kan personer, der har bopæl i en medlemsstat, og som næsten udelukkende har erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat (A), påberåbe sig princippet om mestbegunstigelsesbehandling, når medlemsstaten har fastsat en skattemæssigt gunstigere behandling af andre personer, som også næsten udelukkende har erhvervsmæssig beskæftigelse i en tredje medlemsstat (B)?
 5)
 Er artikel 39 EF eller en anden bestemmelse til hinder for, at bopælsstaten nægter skattefradrag for sygeforsikringsbidrag, der betales af en person, som næsten udelukkende har erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat, når et sådant skattefradrag indrømmes såvel bosiddende i bopælsstaten som bosiddende i beskæftigelsesstaten, der ikke gør brug af retten til fri bevægelighed for arbejdstagere?
 6)
 Er artikel 39 EF eller en anden bestemmelse til hinder for, at en bopælsstat bl.a. gør skattefradrag for sygeforsikringsbidrag betinget af, at sygeforsikringen er tegnet hos et af bopælsstaten godkendt gensidigt forsikringsselskab, selv om personer i bopælsstaten, som gør brug af retten til fri bevægelighed for arbejdstagere, ifølge bopælsstatens regler ikke kan tegne en supplerende sygeforsikring hos et sådant gensidigt forsikringsselskab?
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14.6.1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, EFT L 149 s. 2.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/2
 Domstolens dom (Anden Afdeling Afdeling) af 8. juni 2006 — Finanzamt Eisleben mod Feuerbestattungsverein Halle eV (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)
 (Sag C-430/04) (1)
 (Sjette momsdirektiv - spørgsmålet om, hvorvidt artikel 4, stk. 5, andet afsnit, kan påberåbes - virksomhed, som udøves af en privat afgiftspligtig i konkurrence med en offentlig myndighed - offentligretligt organ - fritagelse for afgiftspligten for så vidt angår virksomhed udøvet i egenskab af offentlig myndighed)
 (2006/C 178/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Finanzamt Eisleben
 Sagsøgt: Feuerbestattungsverein Halle eV
 Procesdeltager: Lutherstadt Eisleben
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 4, stk. 5, andet afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem — ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1) — afgiftspligt for offentligretlige organer med hensyn til virksomheder eller transaktioner, som de udøver eller foretager i deres egenskab af offentlig myndighed, såfremt deres fritagelse for afgiftspligten ville føre til konkurrencefordrejning af en vis betydning — muligheden for en afgiftspligtig almennyttig ligbrændingsforening, der driver et krematorium og som konkurrerer med en kommune, der driver en lignende afgiftsfritaget eller lempeligere afgiftsbelagt virksomhed, kan påberåbe sig denne bestemmelse
 Konklusion
 En privat afgiftspligtig, der konkurrerer med et offentligretligt organ, og som påberåber sig, at dette organ for så vidt angår virksomhed, som organet udøver i sin egenskab af offentlig myndighed, ikke pålægges merværdiafgift eller pålægges en for lav afgift, kan påberåbe sig artikel 4, stk. 5, andet afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, for en national ret i forbindelse med en tvist som den i hovedsagen omhandlede mellem en privatperson og de nationale skattemyndigheder.
 (1) EUT C 300 af 4.12.2004.


text:
22 . 2 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/3
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse DOMSTOLENS DOM
 rende sag Ministero delle Finanze mod Foods Import Sri (Femte Afdeling)
 at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen
 af Rådets forordning ( EØF) nr. 3796/81 af 29 . december af 12 . december 1996
 1981 om den fælles markedsordning for fiskerivarer ( EFT
 nr. L 379 af 31 . 12. 1981 , s . 1 ), og artikel 5, stk. 2, i Rå i de forenede sager C-47/95 , C-48/95 , C-49/95 , C-50/95 ,
 dets forordning ( EØF) nr. 1697/79 af 24 . juli 1979 om op C-60/95 , C-81/95 , C-92/95 og C-148/95 , Olasagasti &
 C. Sri m.fl. mod Amministrazione delle Finanze dello Stato
 krævning af import- eller eksportafgifter, der ikke er op
 krævet hos debitor for varer, der er angivet til en ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di
 toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale Genova) ( ! )
 sådanne afgifter (EFT nr. L 197 af 3 . 8 . 1979, s. 1 ), har (Forordning (EØF) nr. 3835/90 — forordning (EØF)
 Domstolen ( Første Afdeling ), sammensat af afdelingsfor nr. 3587/91 — forordning (EØF) nr. 3416/91 — tiltrædel
 manden, L. Sevón ( refererende dommer ), og dommerne R sesakten for Spanien og Portugal — artikel 5, stk. 1 og 2,
 Jann og M. Wathelet; generaladvokat: N. Fennelly; justits i forordning (EØF) nr. 1697/79 — forordning (EØF)
 sekretær: ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau, den nr. 1715/90 — forordning (EØF) nr. 2164/91 — told —
 12 . december 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle toldpræferencer — landbrugsprodukter — efterfølgende
 des :
 opkrævning — bindende oplysninger — tunfisk i oliven
 olie)
 ( 97/C 54/05 )
 1 ) Toldpositionerne 03.02 A I b) og 03.02 A II a) i (Processprog: italiensk)
 artikel 20 i Rådets forordning (EØF) nr. 3796/81 af
 29. december 1981 om den fcelles markedsordning for
 fiskerivarer skal fortolkes således, at opregningen af de (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 arter, der under deres videnskabelige navn er nævnt i offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 parentes, er udtømmende og ikke omfatter lange, hvis
 videnskabelige navn er » Molva molva «, således at
 denne fisk ikke kan indføres med toldfritagelse. I de forenede sager C-47/95 , C-48/95 , C-49/95 , C-50/95 ,
 C-60/95 , C-81 /95 , C-92/95 og C-148/95 , angående en an
 modning, som Tribunale di Genova i medfør af EØF-trak
 tatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i de for
 nævnte ret verserende sager Olasagasti & C. Sri ( sag C
 47/95 ), Comarcon SNC ( sag C-48/95 ), Ghezzi Alimentari
 2 ) Afgørelsen af, om en af de kompetente myndigheder Sri ( sag C-49/95 ), Fredo Sri ( sag C-50/95 ), Cateringros Sri
 har begået fejl »som debitor ikke med rimelighed ( sag C-60/95 ), Intercod Sri ( sag C-81/95 ), Nuova Castelli
 kunne forventes at have opdaget« jf. ordene i artikel 5, SpA (


text:
sag C-92/95 ), Igino Mazzola SpA ( sag C-148/95 )
 stk . 2, i forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 mod Amministrazione delle Finanze dello Stato at opnå en
 om opkrævning af import- og eksportafgifter, der ikke præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1 ,
 er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en stk . 1 , i Kommissionens forordning ( EØF ) nr. 3416/91 af
 toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at be 25 . november 1991 om visse resttoldsatser, der anvendes i
 tale sådanne afgifter, skal navnlig træffes på grundlag 1991 som led i gradvise nedsættelser i henhold til akten
 af en vurdering af fejlens art, den pågældende er vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse ( EFT nr.
 hvervsdrivendes erfaring og den agtpågivenhed, han L 324 af 26 . 11 . 1991 , s . 11 ) og artikel 5 i Rådets forord
 har udvist. De forhold, der får betydning ved vurderin ning ( EØF ) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkræv
 gen af fejlens karakter, er den forvirring, som den an ning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkrævet
 vendte terminologi kan give anledning til, den omstæn hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure,
 dighed, at en ændring af en forordningsbestemmelse som medfører en forpligtelse til at betale sådanne afgifter
 har været lidet iøjnefaldende, og den tid, der hengik, ( EFT nr. L 197 af 3 . 8 . 1979 , s. 1 ), har Domstolen ( Femte
 før de kompetente myndigheder selv blev klar over Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moitin
 denne ændring. Det tilkommer den nationale ret på ho de Almeida, og dommerne L. Sevón, D. A. O. Edward
 grundlag af denne fortolkning af afgøre, om den fejl, ( refererende dommer ), R Jann og M. Wathelet; generalad
 der medførte, at tolden ikke blev opkrævet, kunne op vokat: N. Fennelly; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett,
 dages af debitor eller ej. den 12 . december 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :
 ( 5 ) EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 . 1 ) Den suspension af resttoldsatserne i henhold til tiltræ
 delsesaktens artikel 75, nr. 1 , for indførsel fra Spanien
 til De Ti, som blev indført ved artikel 1 , stk . 1 , i Kom
 missionens forordning (EØF) nr. 3416/91 af 25. no
 vember 1991 om visse resttoldsatser, der anvendes i
 1991 som led i gradvise nedsættelser i henhold til ak
 ten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, af
 ---pagebreak--- Nr. C 54/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22 . 2 . 97
 de landbrugsprodukter, der er anført i bilaget til Rå vet til Domstolen for i de for nævnte ret verserende straf
 dets forordning (EØF) nr. 3835/90 af 20. december fesager mod X at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 1990 om ændring af forordning (EØF) nr. 3831 /90, fortolkningen af Rådets direktiv 90/270/EØF af 29 maj
 (EØF) nr. 3832/90 og (EØF) nr. 3833/90 for så vidt 1990 om


text:
minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i
 angår den generelle toldpræferenceordning for visse forbindelse med arbejde ved skærmterminaler ( femte sær
 varer med oprindelse i Bolivia, Colombia, Ecuador og direktiv i henhold til artikel 16, stk . 1 , i direktiv 89/391 /
 Peru, omfatter ikke indførsel af konserves af tunfisk i EØF ) ( EFT nr. L 156 af 21 . 6 . 1990, s . 14 ), har Domsto
 olivenolie hidrørende fra Spanien. len ( Femte Adfdeling ), sammensat af afdelingsformanden,
 J. C. Moitinho de Almeida ( refererende dommer), og dom
 merne L. Sevon, D. A. O. Edward, P. Jann og M. Wathe
 2 ) Det tilkommer den nationale ret af afgøre, om betin
 let; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justititsse
 gelserne i artikel 5, stk . 2 , i Rådets forordning (EØF)
 kretær: R. Grass, den 12 . december 1996 afsagt dom , hvis
 nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkrævning af
 konklusion lyder således:
 import- eller eksportafgifter, der ikke er opkrævet hos
 debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure,
 som medfører en forpligtelse til at betale sådanne af 1 ) Artikel 9, stk. 1 , i Rådets direktiv 90/270/EØF af
 gifter, er opfyldt. For at kunne afgøre, om debitor med 29. maj 1990 om minimumsforskrifter for sikkerhed
 rimelighed kunne forventes at have opdaget den fejl, og sundhed i forbindelse med arbejde ved skærmtermi
 som myndighederne har begået, må der navnlig tages naler (femte særdirektiv i henhold til artikel 16, stk . 1 ,
 hensyn til fejlens karakter, den pågældende erhvervs i direktiv 89/391 /EØF) skal fortolkes således, at den i
 drivendes erfaring og den agtpågivenhed, han har ud bestemmelsen omhandlede regelmæssige undersøgelse
 vist. Blandt de relevante forhold indgår endvidere, om af øjne og syn gælder for alle de af direktivets anven
 lovgivningen er kompliceret, den måde, hvorpå de på delsesområde omfattede arbejdstagere, og at direkti
 gældende bestemmelsers formål er udtrykt, spørgsmå vets artikel 9, stk . 2, skal fortolkes således, at arbejds
 let om, hvorvidt den begående fejl er gentaget i andre tagerne har ret til en øjenundersøgelse hos en
 af den pågældende medlemsstats oplysninger, samt speciallæge i alle tilfælde, hvor den i henhold til stk . 1
 uoverensstemmelser i opfattelsen hos medlemsstaterne gennemførte undersøgelse viser, at dette er nødvendigt.
 vedrørende den fortolkning, der bør anlægges af de på
 gældende bestemmelser.
 2 ) Artikel 4 og 5 i direktiv 90/270/EØF skal fortolkes så
 ledes, at de deri omhandlede forpligtelser gælder for
 (') EFT nr. C 119 af 13 . 5 . 1995 , samtlige arbejdsstationer efter definitionen heraf i di
 EFT nr. C 137 af 3 . 6 . 1995 og
 EFT nr. C 189 af 22 . 7 . 1995 .
 rektivets artikel 2 , litra b), selv om de ikke er beman
 det med arbejdstagere i direktivets artikel 2, litra c)'s
 forstand, og at arbejdsstationerne skal være tilpasset i
 overensstemmelse med samtlige minimumsforskrifter i
 bilaget.
 (') EFT nr. C 208 af 12 . 8 . 1995 .
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 af 12


text:
. december 1996
 i De forenede sager C-74/95 og C-129/95 , straffesager
 mod X ( anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Procura DOMSTOLENS DOM
 della Repubblica presso la Pretura circondariale di Torino
 og Pretura circondariale di Torino ) H ( Sjette Afdeling)
 (Direktiv 90/270/EØF om minimumsforskrifter for sikker af 12 . december 1996
 hed og sundhed i forbindelse med arbejde ved skærmter i sag C-142/95 P, Associazione agricoltori della provincia
 minaler — begrebet arbejdstager — øjenundersøgelse og di Rovigo m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske
 synsprøve — begrebet »arbejdsstation « i artikel 4 og 5 — Fællesskaber m.fl. (')
 omfanget af de i artikel 4 og 5 fastlagte forpligtelser)
 (Appel — fysiske eller juridiske personer — retsakt der
 ( 97/C 54/06 berører dem umiddelbart og individuelt)
 ( 97/C 54/07)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: italiensk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 I de forenede sager C-74/95 og C-129/95 , angående an
 modninger, som Procura della Repubblica presso la Pretu
 ra circondariale di Torino ( Italien ) og Pretura circondariale I sag C-142/95 P, Associazione agricoltori della provincia
 di Torino i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgi di Rovigo, Associazione polesana coltivatori diretti di


text:
28.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 227/20
 Rettens kendelse af 12. juni 2012 — Vesteda Groep mod Kommissionen
 (Sag T-206/10) (1)
 (Statsstøtte - Nederlandenes støtteordning til fordel for boligselskaber - eksisterende støtte - beslutning, der accepterer tilsagn fra medlemsstaten - annullationssøgsmål - søgsmålskompetence - afvisning)
 2012/C 227/31
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Vesteda Groep BV (Maastricht, Nederlandene) (ved advokaterne G. van der Wal og T. Boesman)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved H. van Vliet, S. Noë og S. Thomas, som befuldmægtigede, bistået af advokat H. Gilliams)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2010) 9963 endelig af 15. december 2009 om statsstøtte E 2/2005 og N 642/2009 — Nederlandene — eksisterende støtte og særlig støtte til et projekt med henblik på boligselskaber
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Vesteda Groep BV bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 179 af 3.7.2010.


text:
15.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/7
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 18. november 2010 — straffesag mod V.W. Lahousse, Lavichy BVBA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde, Belgien)
 (Sag C-142/09) (1)
 (Direktiv 92/61/EØF og 2002/24/EF - standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer - køretøjer til brug ved konkurrencer på vej eller uden for vej (off road) - national bestemmelse, der forbyder fremstilling, salg og ibrugtagning af udstyr, der har til formål at forøge knallerters motorkraft og/eller hastighed)
 2011/C 13/10
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde
 Part i hovedsagen
 V.W. Lahousse, Lavichy BVBA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde — fortolkning af artikel 1, stk. 1, artikel 12 og artikel 15, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/24/EF af 18. marts 2002 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer og om ophævelse af Rådets direktiv 92/61/EØF (EFT L 124, s. 1) — undtagelse for så vidt angår køretøjer til brug ved konkurrence på vej eller uden for vej — nationale retsforskrifter der udelukker denne undtagelse
 Konklusion
 Rådets direktiv 92/61/EØF af 30. juni 1992 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/24/EF af 18. marts 2002 om standardtypegodkendelse af to- og trehjulede motordrevne køretøjer og om ophævelse af Rådets direktiv 92/61/EØF skal fortolkes således, at når et køretøj eller en komponent eller en teknisk enhed til dette ikke er omfattet af den standardtypegodkendelsesprocedure, som de indfører, bl.a. med den begrundelse, at de ikke henhører under anvendelsesområdet for disse direktiver, er disses bestemmelser ikke til hinder for, at en medlemsstat inden for rammerne af sin nationale ret for nævnte køretøj, komponent eller separate tekniske enhed indfører en analog ordning for anerkendelse af kontrol, der er foretaget af andre medlemsstater. Under alle omstændigheder skal en sådan ordning respektere EU-retten, navnlig artikel 34 TEUF og 36 TEUF.
 (1) EUT C 153 af 4.7.2009.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Tyskland) den 14. august 2009 — Mensch und Natur AG mod Freistaat Bayern
 (Sag C-327/09)
 2009/C 282/38
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mensch und Natur AG
 Sagsøgt: Freistaat Bayern
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 249, stk. 4, EF, til hinder for, at en kommissionsbeslutning, der efter sin ordlyd udelukkende er rettet til en bestemt berørt virksomhed, udlægges således, at den også har bindende virkninger for andre virksomheder, der efter beslutningens mening og formål skal behandles på samme måde?
 2)
 Er Kommissionens beslutning 2000/196/EF af 22. februar 2000 om forbud mod markedsføring af »Stevia rebaudiana Bertoni: planter og tørrede blade« som nyt levnedsmiddel eller ny levnedsmiddelingrediens (1), efter hvis artikel 1 der udstedes forbud mod at markedsføre »Stevia rebaudiana Bertoni: planter og tørrede blade« som nyt levnedsmiddel eller ny levnedsmiddelingrediens i Fællesskabet, også bindende for sagsøgeren, der aktuelt markedsfører »Stevia rebaudiana Bertoni: planter og tørrede blade« i Fællesskabet?
 (1) Kommissionens beslutning af 22.2.2000 om forbud mod markedsføring af »Stevia rebaudiana Bertoni: planter og tørrede blade« som nyt levnedsmiddel eller ny levnedsmiddelingrediens i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 (meddelt under nummer K(2000) 77), EFT L 61, s. 14.


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/25
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvoulio tis Epikrateias (Grækenland) den 11. marts 2010 — Naftiliaki Etaireia Thasou A.E. mod Ypourgos Emborikis Naftilias
 (Sag C-128/10)
 2010/C 134/38
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Symvoulio tis Epikrateias
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Naftiliaki Etaireia Thasou Α.Ε.
 Sagsøgt: Ypourgos Emborikis Naftilias
 Præjudicielt spørgsmål
 Tillader bestemmelserne i artikel 1, 2 og 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 3577/92 af 7. december 1992 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport i medlemsstaterne (cabotagesejlads) (EFT L 364, s. 7), når de fortolkes i overensstemmelse med princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, at der fastsættes nationale regler om, at skibsredere kun efter forudgående administrativ godkendelse må levere tjenesteydelser inden for cabotagesejlads, når: a) godkendelsesordningen har til formål at kontrollere, om de sejlplaner, en reder har anmeldt, kan gennemføres, idet forholdene i en konkret havn tages i betragtning, med sikkerhed for skibet og under overholdelse af god orden i havnen, samt at kontrollere, om det skib, der skal indsættes på ruten, kan anløbe den pågældende havn uden problemer på det tidspunkt, rederen har angivet som det foretrukne tidspunkt på en konkret rute, uden at det på forhånd fastlægges ved en retsforskrift, hvilke kriterier forvaltningen skal anvende for at afgøre disse spørgsmål, især i tilfælde af, at flere redere er interesseret i at anløbe samme havn på samme tidspunkt; b) denne godkendelsesordning samtidig udgør et middel til at pålægge forpligtelser til offentlig tjeneste, idet ordningen på dette punkt udviser følgende karakteristika: i) den gælder uden undtagelse for samtlige sejlruter, der betjener øerne, ii) de dertil kompetente myndigheder råder ved meddelelsen af godkendelsen over et meget vidt skøn hvad angår pålæggelse af forpligtelser til offentlig tjeneste, uden at det ved en retsforskrift på forhånd fastlægges, hvilke kriterier der skal anvendes ved udøvelsen af denne skønsbeføjelse, og uden at det på forhånd fastlægges, hvad indholdet er af de forpligtelser til offentlig tjeneste, der kan pålægges?


text:
29.3.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 79/2
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 31. januar 2008 — Centro Europa 7 Srl mod Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni og Direzione Generale Autorizzazioni e Concessioni Ministero delle Comunicazioni (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio di Stato, Italien)
 (Sag C-380/05) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - elektronisk kommunikation - radio-/tv-spredningsvirksomhed - nye fælles rammebestemmelser - tildeling af radiofrekvenser)
 (2008/C 79/02)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Centro Europa 7 Srl
 Sagsøgte: Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Direzione Generale Autorizzazioni og Concessioni Ministero delle Comunicazioni
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Consiglio di Stato — fortolkning af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (EFT L 108, s. 21) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (EFT L 108, s. 33) — fortolkning af artikel 10 i den europæiske menneskerettighedskonvention — medlemsstaternes pligt til at sikre adgang til netværker og opretholdelse af en mangfoldighed af operatører på markedet på området for radio- og tv-spredningsvirksomhed — nationale bestemmelser, der gør det muligt at tildele individuelle rettigheder til virksomheder, der ikke er udpeget i den nationale plan, som opregner hvilke virksomheder, der har fået tildelt koncessioner på tv-transmission, og som ikke gør det muligt for en virksomhed, der har fået tildelt en koncession inden for rammerne af den nationale plan, at udøve sin virksomhed
 Konklusion
 Artikel 49 EF og — fra deres ikrafttræden — artikel 9, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet), artikel 5, stk. 1, artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og artikel 7, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) samt artikel 4 i Kommissionens direktiv 2002/77/EF af 16. september 2002 om konkurrence på markederne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester skal fortolkes således, at de på området for radio-/tv-spredning er til hinder for en national lovgivning, som indebærer, at en udbyder, der er indehaver af en koncession, er ude af stand til at udøve sin sendevirksomhed, da han ikke har fået tildelt radiofrekvenser på grundlag af objektive, gennemsigtige, ikke-diskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
 (1) EUT C 10 af 14.1.2006.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/24
 Rettens dom af 18. juni 2014 — Cantina Broglie 1 mod KHIM — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
 (Sag T-595/10) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om RIPASSA som EF-ordmærke - det ældre nationale ordmærke VINO DI RIPASSO - relativ registreringshindring - artikel 75 i forordning (EF) nr. 207/2009 - begrundelsespligt))
 2014/C 253/33
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger(e): Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Italien) (ved advokat A. Rizzoli, @@ A. Zenato)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Bullock, som befuldmægtigede)
 De andre parter i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Camera di Commercio, Industria og Artigianato e Agricoltura di Verona (Vérona, Italien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 30. september 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 63/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Camera di Commercio, Industria og Artigianato e Agricoltura di Verona og M. Alberto Zenato
 Konklusion
 1)
 Afgørelsen, der blev truffet den 30. september 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 63/2010-1), annulleres.
 2)
 Harmoniseringskontoret betaler sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er afholdt i sagen for appelkammeret.
 (1) EUT C 72 af 5.3.2011.


text:
7.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 32/50
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 11. december 2008 — Reali mod Kommissionen
 (Sag F-136/06) (1)
 (Personalesag - kontraktansatte - ansættelse - indplacering i lønklasse - faglig erfaring - eksamensbevis - ækvivalens)
 (2009/C 32/98)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Enzo Reali (Firenze, Italien) (ved avocat S.A. Pappas)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og M. Velardo, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Personalesag — annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 30. august 2006 om afslag på den klage, sagsøgeren, som er kontraktansat, havde indgivet med henblik på at blive omplaceret fra lønklasse 14 til lønklasse 16 i ansættelsesgruppe IV som følge af den værdi, der skal tillægges hans eksamensbevis »Laurea in Scienze agrarie« ved beregningen af hans erhvervserfaring.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 20 af 27.1.2007, s. 38.


text:
30.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 186/3
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og verserende sag, Vincent Offermanns og Esther Offermanns, at
 dommerne M. Wathelet, D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af
 (refererende dommer); generaladvokat: J. Mischo; justitssekre- artikel 3 og artikel 4, stk. 1, litra h), i Rådets forordning (EØF)
 tær: ekspeditionssekretær H.A. Rühl, den 15. marts 2001 nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdri-
 vende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for
 1) Kriterierne for afgørelsen af, om en arbejdstager, der er Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning
 grænsearbejder, skal betragtes som delvis arbejdsløs eller helt (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28, s. 1),
 arbejdsløs i den forstand, hvori udtrykkene er anvendt i samt af EF-traktatens artikel 6 og 52 (efter ændring nu
 artikel 71, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF) artikel 12 EF og 43 EF), har Domstolen (Femte Afdeling),
 nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommer-
 sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdriven- ne M. Wathelet, D.A.O. Edward (refererende dommer), P. Jann
 de og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og L. Sevón; generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: ekspedi-
 som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) tionssekretær H.A. Rühl, den 15. marts 2001 afsagt dom, hvis
 nr. 2001/83 af 2. juni 1983, skal være ensartede og gælde på konklusion lyder således:
 fællesskabsplan. Afgørelsen kan ikke træffes på grundlag af
 kriterier i national ret. En ydelse som det forskud på underholdsbidrag, der er fastsat ved
 2) Hvis en arbejdstager, i en anden medlemsstat end den, på hvis österreichisches Bundesgesetz über die Gewährung von Vorschüssen
 område han er bosat, fortsat er beskæftiget i samme virksomhed, auf den Unterhalt von Kindern (Unterhaltsvorschußgesetz) (den
 men på deltid, og fortsat søger arbejde på fuld tid, er han delvis østrigske forbundslov om udbetaling af forskud til børns underhold),
 arbejdsløs, og ydelserne skal udbetales af den kompetente er en familieydelse i henhold til artikel 4, stk. 1, litra h), i Rådets
 institution i den pågældende medlemsstat. Hvis en grænsearbej- forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af
 der derimod ikke længere har nogen tilknytning til denne stat de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervs-
 og er helt arbejdsløs, udbetales ydelserne af bopælsstedets drivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesska-
 institution og for dennes regning. Det tilkommer den nationale bet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97
 ret, i den sag den skal påkende, og efter disse kriterier, at afgøre, af 2. december 1996. Følgelig har personer, der er bosat på en
 hvilken kategori arbejdstageren hører under. medlemsstats område, og som er omfattet af denne forordning, ret til
 en sådan ydelse i henhold til denne medlemsstats nationale lovgivning
 på samme betingelser som medlemsstatens egne statsborgere i
 (1) EFT C 48 af 20.2.1999.


text:
henhold til forordningens artikel 3.
 (1) EFT C 174 af 19.6.1999.
 DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af 15. marts 2001
 (Tredje Afdeling)
 i sag C-85/99, Vincent Offermanns og Esther Offermanns
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberster Ge-
 richtshof) (1) af 16. november 2000
 (»Forordning (EØF) nr. 1408/71 — begrebet familieydelse i sag C-289/99 P, Schiocchet SARL mod Kommissionen
 — national lovgivning om udbetaling af forskud på et for De Europæiske Fællesskaber (1)
 underholdsbidrag, som en arbejdstager eller selvstændig
 erhvervsdrivende skal betale til sit mindreårige barn — (»Appel — international transport af rejsende med rutebil
 betingelse om barnets nationalitet«) og bus — appel må åbenbart afvises«)
 (2001/C 186/05) (2001/C 186/06)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-85/99, angående en anmodning, som Oberster Gerichts-
 hof (Østrig) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu arti- I sag C-289/99 P, Schiocchet SARL, Beuvillers (Frankrig), ved
 kel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret advokat P. Barbier, Thionville, og med valgt adresse i


text:
6.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/22
 Kendelse afsagt af Rettens præsident den 6. april 2017 — Le Pen mod Parlamentet
 (Sag T-86/17 R)
 ((Særlige rettergangsformer - medlem af Europa-Parlamentet - tilbagesøgning ved modregning af godtgørelser udbetalt i form af refusion af udgifter til parlamentarisk assistance - begæring om udsættelse af gennemførelse - ingen uopsættelighed))
 (2017/C 178/31)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint Cloud, Frankrig) (ved advokaterne M. Ceccaldi og J.-P. Le Moigne)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved G. Corstens og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring i henhold til artikel 278 TEUF og artikel 279 TEUF om udsættelse af gennemførelsen af Europa-Parlamentets generalsekretærs afgørelse af 5. december 2016, hvori det konstateres, at et beløb på 298 497,87 EUR fejlagtigt var blevet udbetalt til sagsøgeren og skulle tilbagesøges hos denne, samt af debetnota 2016-1560 af 6. december 2016, som følger af denne afgørelse.
 Konklusion
 1)
 Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/34
 Sag anlagt den 9. april 2011 — Honnefelder mod Kommissionen
 (Sag F-42/11)
 2011/C 186/64
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Stephanie Honnefelder (Bruxelles, Belgien) (ved advokat C. Bode)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på reservelisten i forbindelse med udvælgelsesprøve EPSO/AD/26/05
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 11. februar 2011 annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 I givet fald afsiges en udeblivelsesdom.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/43
 Sag anlagt den 18. juni 2009 — Fedecom mod Kommissionen
 (Sag T-243/09)
 2009/C 205/78
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Fédération de l’Organisation Economique Fruits et Légumes (Fedecom) (Paris, Frankrig) (ved avocat C. Galvez)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den anfægtede beslutning i henhold til artikel 230, stk. 4, i EF-traktaten.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale samtlige omkostninger for Retten.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 203 endelig udg. af 28. januar 2009 (1), hvorved statsstøtte ydet af Den Franske Republik til producenterne af frugt og grøntsager i forbindelse med »salgsfremmeplanerne« med henblik på at lette markedsføringen af landbrugsprodukter dyrket i Frankrig blev kendt uforenelig med fællesmarkedet.
 Sagsøgeren har gjort tre anbringender gældende til støtte for søgsmålet:
 —
 Tilsidesættelse af begrebet statsstøtte i henhold til artikel 87, stk. 1, EF, for så vidt som Kommissionen har fundet, at de frivillige bidrag, som producenterne indbetalte inden for rammerne af salgsfremmeplanerne (erhvervsandele), udgjorde statsmidler.
 —
 Tilsidesættelse af bestemmelserne i artikel 87, stk. 3, EF for så vidt som Kommissionen har fundet, at de iværksatte foranstaltninger inden for rammerne af salgsfremmeplanerne ikke var forenelige med fællesmarkedet, uden at foretage en omhyggelig analyse af hver enkel salgsfremmeplan.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, for så vidt som Kommissionen forholdt sig passiv i ti år, skønt den nødvendigvis måtte være vidende om, at salgsfremmeplanerne fandtes, hvilket gav anledning til en berettiget forventning hos producenterne om, at salgsfremmeplanerne var lovlige.
 (1) EUT L 127, s. 11.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/15
 Domstolens dom (Sjette Afdeling) af 21. juni 2007 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-392/06) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2002/15/EF - tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist)
 (2007/C 183/25)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved N. Yerrell og R. Vidal Puig, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien (ved A. Sampol Pucurull, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende vedtagelse inden for den fastsatte frist af de bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter (EFT L 80, s. 35)
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/15/EF af 11. marts 2002 om tilrettelæggelse af arbejdstid for personer, der udfører mobile vejtransportaktiviteter, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 294 af 2.12.2006.


text:
C 47/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.2.2000
 Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om forurening, der Bremen, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende for-
 er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets tolkningen af artikel 49, 204 og 239 i Rådets forordning
 vandmiljø (EFT L 129, s. 23), har fastlagt programmer, som (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en
 indeholder kvalitetsmålsætninger, med henblik på at for- EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1) og af artikel 212a i forordning
 mindske forureningen med de stoffer, som er opført på nr. 2913/92, som ændret ved Europa-Parlamentet og Rådets
 liste II i bilaget til direktivet, har Domstolen (Sjette Afdeling), Forordning (EF) nr. 82/97 af 19. december 1996 (EFT 1997
 sammensat af formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen L 17, s. 1), samt om gyldigheden og fortolkningen af arti-
 (refererende dommer), som fungerende formand for Sjette kel 859 og fortolkningen af artikel 900 og 905 i Kommissio-
 Afdeling, og dommerne G. Hirsch og H. Ragnemalm; gene- nens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse
 raladvokat: J. Mischo; justitssekretær: ekspeditionssekretær gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 (EFT
 D. Louterman-Hubeau, den 11. november 1999 afsagt dom, L 253, s. 1), som ændret ved artikel 1, nr. 29, i Kommissionens
 hvis konklusion lyder således: forordning (EF) nr. 3254/94 af 19. december 1994 (EFT
 L 346, s. 1), har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af
 1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser formanden for Anden Afdeling, R. Schintgen (refererende
 efter Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om forure- dommer), som fungerende formand for Sjette Afdeling, og
 ning, der er forårsaget af udledning af visse farlige stoffer i dommerne P.J.G. Kapteyn og H. Ragnemalm; generaladvokat:
 Fællesskabets vandmiljø, idet den ikke i overensstemmelse med F.G. Jacobs; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 direktivets artikel 7 har fastlagt programmer, som indeholder Holstein, den 11. november 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 kvalitetsmålsætninger, med henblik på at formindske forurenin- lyder således:
 gen med de 99 stoffer, som er opført på liste I i bilaget til
 direktivet, men som ifølge liste II, første led, skal behandles på
 samme måde som de stoffer, som er opført på sidstnævnte liste.
 1) Ved artikel 859 i Kommissionens forordning (EØF)
 2) Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger. nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestem-
 melser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse
 af en EF-toldkodeks er der gyldigt blevet indført en ordning, der
 (1) EFT C 212 af 12.7.1997. udtømmende regulerer de misligholdelser, der omhandles i
 artikel 204, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EØF)
 nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-
 toldkodeks, som »ikke har haft reelle følger for det korrekte
 forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågældende
 toldprocedure«.
 DOMSTOLENS DOM
 2) a) De udtryk, der er benyttet i den tyske version af artikel 212a
 (Sjette Afdeling) i forordning nr. 2913/92, som ændret ved Europa-
 Parlamentet og Rådets forordning (EF) nr. 82/97 af 19. de-
 af 11. november 1999 cember 1996,


text:
artikel 239 i forordning nr. 2913/92 og
 artikel 859 i forordning nr. 2454/93 for at kvalificere
 i sag C-48/98, Firma Söhl & Söhlke mod Hauptzollamt forsømmeligheden, har den samme betydning. I den tyske
 Bremen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanz- version skal disse udtryk forstås som »offensichtliche Fahrläs-
 gericht Bremen) (1) sigkeit« (åbenbar forsømmelighed).
 (EF-toldkodeksen og gennemførelsesforordningen — over-
 skridelse af fristerne for fortoldning af ikke-fællesskabsvarer
 b) Det kan ikke antages, at der ikke foreligger åbenbar
 under midlertidig opbevaring — misligholdelser uden reelle
 forsømmelighed i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 følger for det korrekte forløb af midlertidig opbevaring eller
 artikel 239, stk. 1, andet led, i forordning nr. 2913/92,
 toldprocedurer — forlængelse af fristen — begrebet åbenbar
 når toldskylden er opstået efter artikel 204, stk. 1, litra a), i
 forsømmelse)
 forordning nr. 2913/92 som følge af en adfærd, der anses
 for en åbenbar forsømmelighed i henhold til artikel 859,
 (2000/C 47/03) andet led, i forordning nr. 2454/93.
 (Processprog: tysk)
 c) Ved bedømmelsen af, om der foreligger »åbenbar forsømme-
 lighed« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i toldkodek-
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- sens artikel 239, stk. 1, andet led, skal der især tages hensyn
 gjort i Samling af Afgørelser) til, hvor komplicerede de bestemmelser er, hvis manglende
 overholdelse har medført, at der er opstået toldskyld, samt
 I sag C-48/98, angående en anmodning, som Finanzgericht til den erhvervsdrivendes erfaring og agtpågivenhed. Det
 Bremen (Tyskland) i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu tilkommer den nationale ret på grundlag af disse kriterier at
 artikel 234 EF) har indgivet til Domstolen for i den for nævnte bedømme, om den erhvervsdrivende har gjort sig skyldig i
 ret verserende sag, Firma Söhl & Söhlke mod Hauptzollamt åbenbar forsømmelighed.
 ---pagebreak--- 19.2.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 47/3
 3) Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at en national ret i artikel 900, stk. 1, litra o), i forordning nr. 2454/93, som
 selvstændigt efterprøver, om betingelsen i artikel 859, nr. 1, i ændret ved artikel 1, nr. 29, i forordning nr. 3254/94.
 forordning nr. 2454/93 — nemlig at fristen ville være blevet
 forlænget — er opfyldt, når en ansøgning om forlængelse, der er
 (1) EFT C 137 af 2.5.1998.
 blevet indgivet i tide, er blevet afvist af toldmyndighederne ved en
 afgørelse, der ikke længere kan påklages.
 4) a) Alene omstændigheder, der kan bringe ansøgeren i en
 usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der
 udøver samme virksomhed, kan berettige en forlængelse af DOMSTOLENS DOM
 fristen i artikel 49, stk. 1, i forordning nr. 2913/92.
 Sådanne omstændigheder kan være usædvanlige omstændig- (Femte Afdeling)
 heder, der selv om de ikke er udefra kommende i forhold til
 den erhvervsdrivende, ikke hører til de hændelser, som enhver af 11. november 1999
 erhvervsdrivende normalt bliver konfronteret med under
 udøvelsen af sit erhverv. Det tilkommer toldmyndighederne
 og de nationale domstole i hvert enkelt tilfælde at bedømme, i sag C-315/98, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 om sådanne omstændigheder foreligger. skaber mod Den Italienske Republik (1)
 (»Traktatbrud — direktiv 95/21/EF«)


text:
b) Fællesskabsretten ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende
 indgiver en enkelt ansøgning om forlængelse af den fastsatte (2000/C 47/04)
 frist for angivelse af varernes toldmæssige bestemmelse, når
 disse har været genstand for flere summariske angivelser. (Processprog: italiensk)
 Dog kan der også i tilfælde, hvor der er indgivet én
 ansøgning, kun indrømmes en fristforlængelse for de varer,
 for hvilke fristen for at modtage en toldmæssig bestemmelse (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 endnu ikke er overskredet. gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-315/98, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 5) Artikel 900, stk. 1, litra o), i forordning nr. 2454/93, som ber (befuldmægtigede: B. Mongin og L. Pignataro) mod Den
 ændret ved artikel 1, nr. 29, i Kommissionens forordning (EF) Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af
 nr. 3254/94 af 19. december 1994, finder anvendelse i tilfælde, D. Del Gaizo), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 hvor varerne havde kunnet indrømmes fællesskabsbehandling Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter Rådets
 eller præferencetoldbehandling, men ikke i tilfælde, hvor varerne direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 — om håndhævelse over
 havde kunnet nyde godt af en anden gunstig behandling. for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande
 under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standar-
 der for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for
 6) Når toldmyndigheden eller den nationale ret, der har fået forelagt leve- og arbejdsvilkår ombord (havnestatskontrol) — samt
 en ansøgning om godtgørelse i henhold til artikel 900, stk. 1, efter EF-traktaten, da den ikke har vedtaget de love og
 litra o), i forordning nr. 2454/93, som ændret ved artikel 1, administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efter-
 nr. 29, i forordning nr. 3254/94, ikke er i stand til at indrømme komme direktivet (EFT L 157, s. 1), har Domstolen (Femte
 godtgørelsen, der er ansøgt om, i henhold til denne bestemmelse, Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward,
 skal den ex officio undersøge, om ansøgningen er berettiget i og dommerne J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón (refererende
 henhold til de andre bestemmelser i artikel 900 og i henhold til dommer), C. Gulmann og J.-P. Puissochet; generaladvokat:
 artikel 901-905 i forordning nr. 2454/93. Såfremt toldmyn- F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den 11. november 1999
 digheden ikke er i stand til under hensyn til de påberåbte grunde afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 at træffe afgørelse om godtgørelse af eller fritagelse for afgifter
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter
 med hjemmel i artikel 899 i forordning nr. 2454/93, skal den
 Rådets direktiv 95/21/EF af 19. juni 1995 — om håndhævelse
 ex officio undersøge, om der foreligger forhold, der »kan udgøre
 over for skibe, der anløber Fællesskabets havne og sejler i farvande
 en særlig situation [i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 under medlemsstaternes jurisdiktion, af internationale standarder
 artikel 905, stk. 1, i forordning nr. 2454/93], som skyldes
 for skibes sikkerhed, for forureningsforebyggelse samt for leve- og
 omstændigheder, hvor den berettigede hverken har begået urigtig-
 arbejdsvilkår ombord (havnestatskontrol) — da den ikke inden


text:
heder eller gjort sig skyldig i åbenbar forsømmelighed«, og som
 fristens udløb har vedtaget de love og administrative bestemmel-
 gør det nødvendigt at forelægge sagen for Kommissionen.
 ser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 7) Toldmyndigheden eller den nationale ret, der har fået forelagt en
 ansøgning om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller
 (1) EFT C 327 af 24.10.1998.
 eksportafgifter, kan ikke antage, at den berettigede ikke har
 begået urigtigheder eller gjort sig skyldig i åbenbar forsømmelig-
 hed, alene fordi han befinder sig i den situation, der er omhandlet


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/3
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 30. marts 2006 — Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Forenede sager C-87/03 og C-100/03) (1)
 (Fisk - forordning om fordeling af fangstkvoter mellem medlemsstaterne - akten vedrørende Spaniens tiltrædelse - overgangsperiodens udløb - krav om relativ stabilitet - princip om forbud mod forskelsbehandling - nye fiskerimuligheder)
 (2006/C 143/06)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Ramos Ruano og F. Florindo Gijón, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for den anden part i sagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved T. van Rijn, F. Jimeno Fernandez og S. Pardo Quintillán, som befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved D. Wyatt, QC, og K. Manji, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Delvis annullation af Rådets forordning (EF) nr. 2341/2002 af 20. december 2002 om fastsættelse for 2003 af fiskerimuligheder og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger (EFT L 356, s. 12), for så vidt som de nye fiskerimuligheder, der i årene 1992-1998 blev fastsat for Nordsøen og Østersøen, på trods af, at overgangsperioden er udløbet, ikke er blevet tildelt under hensyntagen til Spaniens interesser — forskelsbehandling — anvendelse af artikel 20, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 af 20. december 2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (EFT L 358, s. 59)
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
 3)
 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 135 af 7.6.2003.


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/16
 Sag anlagt den 18. september 2013 — ASPA mod KHIM — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (ARGENTARIA)
 (Sag T-502/13)
 2013/C 352/31
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Argenta Spaarbank NV (ASPA) (Antwerpen, Belgien) (ved advokaterne K. De Winter og M. De Vroey)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 15. juli 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1581/2011-4) annulleres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Ordmærket »ARGENTARIA« for varer og tjenesteydelser i klasse 1-42 — EF-varemærke nr. 159 707
 Indehaver af EF-varemærket: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Argenta Spaarbank NV (ASPA)
 Annullationsafdelingens afgørelse: Fortabelsessagen erklæret for afsluttet efter EF-varemærkeindehaverens afkald på de anfægtede tjenesteydelser
 Appelkammerets afgørelse: Afvisning af klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 51, stk. 1, litra a), og artikel 80.


text:
5.4.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 83/17
 Slettelse af sag C-444/01 (1) Karin Müller mod Postbeamtenkrankenkasse (anmodning om
 præjudiciel afgørelse indgivet af Sozialgericht Stuttgart), skal
 (2003/C 83/35) slettes af registeret.
 (1 ) EFT C 202 af 24.8.2002.
 Ved kendelse af 12. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-444/01,
 Stadt Villingen-Schwenningen mod Ophilia Akosua Owusu
 (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesver-
 waltungsgericht), skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-241/02 P (1)
 ( 1) EFT C 84 af 6.4.2002.
 (2003/C 83/39)
 Ved kendelse af 6. januar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-241/
 Slettelse af sag C-61/02 ( 1)
 02 P, International and European Public Services Organisation
 (IPSO) mod Den Europæiske Centralbank, skal slettes af
 (2003/C 83/36)
 registeret.
 Ved kendelse af 19. december 2002 har præsidenten for De (1 ) EFT C 191 af 10.8.2002.
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-61/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 97 af 20.4.2002.
 Slettelse af sag C-337/02 ( 1)
 (2003/C 83/40)
 Slettelse af sag C-191/02 (1) Ved kendelse af 4. februar 2003 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-337/02,
 (2003/C 83/37) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 16. december 2002 har præsidenten for De (1 ) EFT C 274 af 9.11.2002.
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-191/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 180 af 27.7.2002.
 Slettelse af sag C-368/02 ( 1)
 (2003/C 83/41)
 Slettelse af sag C-215/02 (1)
 Ved kendelse af 23. januar 2003 har præsidenten for De
 (2003/C 83/38) Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-368/
 02, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Kongeriget Spanien, skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 16. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-215/02, (1 ) EFT C 305 af 7.12.2002.


text:
11.9.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 228/43
 Sag anlagt den 21. juni 2004 af Monique Negenman mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-255/04)
 (2004/C 228/98)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. juni 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Monique Negenman, bosiddende B Roosendaal (Nederlandene), ved avocat Lucas Vogel.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 8. marts 2004 (der blev meddelt sagsøgeren den 11. marts 2004) om afvisning af sagsøgerens klage af 25. november 2003 over de administrative beslutninger af henholdsvis 23. oktober og 30. oktober 2003, hvori begyndelsesdatoen og ophørsdatoen for sagsøgerens barselsorlov blev fastsat.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale en godtgørelse på 10 000 EUR, idet der udtrykkeligt forbeholdes ret til en senere forhøjelse, nedsættelse eller justering af dette beløb.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I denne sag gør sagsøgeren gældende, at ansættelsesmyndigheden har beregnet datoerne for begyndelse og ophør af hendes barselsorlov fejlagtigt.
 Til støtte for sit søgsmål gør hun gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 58 (således som denne bestemmelse var affattet før den 1. maj 2004) og af princippet om den berettigede forventning, hvilket princip bl.a. er fastsat i tjenestemandsvedtægtens artikel 35, idet ansættelsesmyndigheden har fastsat datoerne for begyndelse og ophør af hendes barselsorlov med udgangspunkt i den faktiske dato for hendes nedkomst, skønt det af tjenestemandsvedtægtens artikel 58 fremgår, at hendes barselsorlov begynder seks måneder før datoen for den forventede fødsel, der er angivet i en lægeattest, som den kvindelige tjenestemand selv fremlægger.


text:
30.4.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 130/20
 Sag anlagt den 7. marts 2011 — Ezzedine mod Rådet
 (Sag T-131/11)
 2011/C 130/39
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Ibrahim Ezzedine (Treichville, Côte d’Ivoire) (ved avokat G. Collard)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at for så vidt angår sagsøgeren, Ibrahim Ezzedine, har Rådets afgørelse 2011/71/FUSP af 31. januar 2011, offentliggjort den 2. februar 2011 i Den Europæiske Unions Tidende, ikke støtte i de faktiske forhold.
 —
 Som følge heraf
 —
 annulleres Rådets afgørelse 2011/71/FUSP af 31. januar 2011
 —
 bestemmes det subsidiært, at Ibrahim Ezzedines navn slettes fra den liste, der er vedlagt som bilag til afgørelsen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har fremført to anbringender til støtte for søgsmålet:
 1)
 Det første anbringende vedrører en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet begrundelserne for at sagsøgeren er blevet opført på listen over personer og enheder, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, er stereotype og ikke nævner noget konkret faktisk element, som kunne muliggøre en vurdering af relevansen af denne opførelse.
 2)
 Det andet anbringende vedrører et åbenbart urigtigt skøn, idet det anføres mod sagsøgeren, at denne bidrager til finansieringen af L. Gbagbos ulovlige administration, selv om sagsøgeren kun udøver virksomhed som privat erhvervsdrivende, og sagsøgeren således ved betaling af skatter og afgifter blot bidrager til finansieringen af Republikken Côte d’Ivoire og ikke til et bestemt regime.


text:
3.7.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/49
 Sag anlagt den 30. april 2010 — IVBN mod Kommissionen
 (Sag T-201/10)
 2010/C 179/85
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nederlandene) (ved advocaat Maarten Meulenbelt)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen antages til realitetsbehandling.
 —
 Kommissionens beslutning annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning K(2009) 9963 endelig af 15. december 2009 vedrørende statsstøtte E-2/2005 og N 642/2009 (Nederlandene) — eksisterende støtte og støtte til et særligt projekt med henblik på sociale boligselskaber. Sagsøgeren har fremsat to anbringender til støtte for søgsmålet.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 18 og 19 i forordning nr. 659/1999 (1), artikel 106, stk. 2, TEUF, artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF og begrundelsespligten. Ifølge sagsøgeren er Kommissionens fremstilling af de faktiske omstændigheder vedrørende boligselskabers forpligtelse til at opkræve en leje, der er mindre end de passende lejesatser, der er fastsat af staten, urigtig. Sagsøgeren er endvidere af den opfattelse, at definitionen af målgruppen for socialt boligbyggeri er ubegrundet og urigtig. Kommissionen har også begået en retlig fejl, idet den har undladt at fastsætte en objektiv grænse for byggeomkostningerne for byggeriet, der skal finansieres af støtte, og for den grundlæggende kvalitet af sådanne udlejningsboliger, som afspejles i lejen. Desuden er beskyttelse mod overkompensation urigtig, hvorfor Kommissionen også tilsidesætter artikel 5 i beslutningen om tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (2). Endelig har sagsøgeren i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen har undladt at besvare sagsøgerens indvending vedrørende Woningsinvesteringsfonds (Boliginvesteringerfond) og Nederlandse Waterschapsbank’s rolle.
 Sagsøgeren gør for det andet gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 1, litra c), i forordning nr. 659/1999, artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 794/2004 (3), og begrundelsespligten. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen undladt at gennemføre en grundig og detaljeret undersøgelse og at fastslå, at al eller i det mindste en væsentlig del af støtten til boligselskaber, der henvises til i sag E 2/2005, skal betragtes som ny støtte i stedet for eksisterende støtte.
 Endelig gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 106, stk. 2, TEUF, artikel 107, TEUF og 108 TEUF, idet den har undladt at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF, sammenholdt med artikel 4 og 6 i forordning nr. 659/1999, hvorved sagsøgerens processuelle rettigheder i henhold til disse bestemmelser også er blevet tilsidesat.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).
 (2) Kommissionens beslutning 2005/842/EF af 28.11.2005 om anvendelse af bestemmelserne i EF-traktatens artikel 86, stk. 2, på statsstøtte i form af kompensation for offentlig tjeneste ydet til visse virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse (meddelt under nummer K(2005) 2673) (EUT L 312, s. 67).
 (3) Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21.4.2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om


text:
Nr . C 229/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2 . 9 . 95
 1989 på 39 385,03 DM med rente 8% fra 19 . maj Slettelse af sag T-221/93 ( )
 1992, ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale ( 95/C 229/57)
 sagens omkostninger.
 2 . Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte (Processprog: tysk)
 sag Hülseberg m.fl . mod Rådet og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 på samme måde. Ved kendelse af 29 . juni 1995 har formanden for Første
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Første Instans besluttet, at sag T-221/93 , Volker Wobker
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de slettes af registret.
 samme som i sag T-20/94 .
 (>) EFT nr. C 270 af 19 . 10 . 1992 .


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/1
 Begæring om udtalelse fremsat af Europa-Parlamentet i henhold til artikel 300, stk. 6, EF
 (Sag C-1/04)
 (2004/C 118/01)
 Ved begæring, indgået til Domstolens Justitskontor den 21. april 2004, har Europa-Parlamentet ved R. Passos, H. Duintjer Tebbens og N. Lorenz, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg, anmodet Domstolen om en udtalelse i henhold til artikel 300, stk. 6, EF.
 Europa-Parlamentet har anmodet Domstolen om en forudgående udtalelse vedrørende følgende spørgsmål:
 a)
 Er artikel 300, stk. 3, første afsnit, første punktum, EF rette hjemmel for Rådets retsakt om indgåelse af den påtænkte aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og Amerikas Forenede Stater vedrørende luftfartsselskabers behandling og overførsel af PNR-oplysninger (»Passenger Name Record«) til Kontoret for Told og Beskyttelse af Grænserne under det amerikanske ministerium for den indre sikkerhed?
 b)
 Må den ovenfor nævnte påtænke aftale antages at være forenelig med den ret til beskyttelse af personoplysninger, således som den navnlig er sikret ved artikel 8 i Den Europæiske Menneskerettighedskonvention (EMRK), som Fællesskabet skal overholde i samme omfang som traktaten?


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/8
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 2. september 2015 — Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) mod Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Italien)
 (Sag C-309/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding - direktiv 2003/109/EF - national lovgivning - meddelelse og fornyelse af opholdstilladelse - betingelse - obligatorisk finansielt bidrag - beløb otte gange højere end for opnåelse af et nationalt identitetskort - tilsidesættelse af principperne i direktiv 2003/109/EF))
 (2015/C 354/09)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) og Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)
 Sagsøgte: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno og Ministero dell’Economia e delle Finanze
 Konklusion
 Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/51/EU af 11. maj 2011, er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter tredjelandsstatsborgere, som ansøger om meddelelse eller fornyelse af en opholdstilladelse i den omhandlede medlemsstat, pålægges at betale et gebyr, der kan variere mellem 80 og 200 EUR, for så vidt som et sådant gebyr er uforholdsmæssigt i forhold til det mål, der tilsigtes med dette direktiv, og kan skabe en hindring for udøvelsen af de rettigheder, som er tillagt herved.
 (1) EUT C 339 af 29.9.2014.


text:
8.4.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/48
 Sag anlagt den 5. januar 2006 — Luigi Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-2/06)
 (2006/C 86/87)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ved: avvocato I. Cazzato)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsen om at indstille proceduren vedrørende tildeling til sagsøgeren af de vedtægtsbestemte ydelser, navnlig de ydelser, der er omhandlet i vedtægtens artikel 73, der kan udbetales som følge af den ulykke, som han var udsat for den 10. september 2003, annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for sit søgsmål har sagsøgeren gjort gældende, at den anfægtede afgørelse er åbenbart ulogisk og helt uden begrundelse. Selv om han flere gange har givet udtryk for, dels at han absolut er interesseret i at videreføre den procedure, der har til formål at tildele ham de ydelser, der kan udbetales i medfør af vedtægtens artikel 73, dels at han er til rådighed for den læge, som Kommissionen har udpeget, har Kommissionen ikke desto mindre konkluderet, at sagsøgeren ikke er interesseret i, at den omhandlede procedure videreføres, og har følgelig besluttet at indstille denne.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen har tilsidesat gældende ret, idet der ikke er fastsat bestemmelser, hvorefter det påhviler en tjenestemand, der har været udsat for en ulykke, at tage direkte kontakt med den læge, som institutionen har udpeget, for at aftale en tid.
 Sagsøgeren har endelig gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat sin omsorgspligt i henhold til vedtægtens artikel 24, idet den har undladt at tage behørigt hensyn til sagsøgerens interesser og har handlet i strid med god forvaltningsskik.


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/10
 Sag anlagt den 26. april 2004 af Imre Czigany, Isabel Alves, Georgette Henningsen og Michel Lucas mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-149/04)
 (2004/C 168/18)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. april 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Imre Czigany, Rhode St. Genèse (Belgien), Isabel Alves, Luxembourg, Georgette Henningsen, Bruxelles, og Michel Lucas, Bruxelles, ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af..
 —
 Subsidiært, ...
 —
 ...
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter i den foreliggende sag er de samme som i sagerne T-43/04 og T-47/04.