text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/30
 Sag anlagt den 30. juni 2004 af World Wide Fund for Nature European Policy Programme mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag T-264/04)
 (2004/C 262/58)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 30. juni 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union af World Wide Fund for Nature European Policy Programme, Bruxelles, Belgien, ved barrister R. Haynes.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Rådets beslutning af 30. april 2004, der opretholdt Rådets afslag på at udlevere det dokument, som det havde identificeret som relevant for sagsøgerens begæring.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved skrivelse af 23. februar 2004 indgav sagsøgeren en begæring til Rådet i henhold til artikel 6 i forordning nr. 1049/2001 (1) (EFT L 145, s. 43) og anmodede om oplysninger vedrørende et emne betegnet »WTO-Sustainability and Trade after Cancun« (WTO — Bæredygtighed og handel efter Cancun), der var på dagsordenen for et møde mellem »artikel 133 EF«-udvalgets stedfortrædere. Ved skrivelse af 17. marts 2004 tilkendegav Rådet, at det i forbindelse med sagsøgerens begæring havde identificeret en note fra Kommissionen, der dækkede over en lang række emner vedrørende opfølgningen på Cancun-konferencen, som Rådet imidlertid afviste at udlevere på det grundlag, at udleveringen ville være til skade for Den Europæiske Unions handelsinteresser og ville være skadelig for dens økonomiske forbindelser med tredjelande.
 Den 5. april 2004 genfremsatte sagsøgeren begæringen i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning 1049/2001. Ved den omtvistede beslutning opretholdt Rådet afslaget af de grunde det allerede havde anført.
 Sagsøgeren har til støtte for sin påstand om annullation af den omtvistede beslutning anført, at Rådet har taget fejl ved vurderingen af de relevante oplysningers følsomhed, at det ikke har angivet tilstrækkelige grunde for dets afslag, og at det ikke har foretaget en korrekt anvendelse af proportionalitetsprincippet ved vurderingen af muligheden for delvis udlevering.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter.


text:
8.10.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 298/26
 Sag anlagt den 8. august 2011 — Szajner mod KHIM — Forge de Laguiole (LAGUIOLE)
 (Sag T-453/11)
 2011/C 298/49
 Stævningen er affattet på fransk
 Parter
 Sagsøger: Gilbert Szajner (Saint-Maur-des-Fossés, Frankrig) (ved advokat A. Lakits-Josse)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Forge de Laguiole SARL (Laguiole, Frankrig)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 1. juni 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), hvorved EF-varemærke nr. 2 468 379 erklæres ugyldigt for varer i klasse 8, 14, 16, 18, 20, 21, 28 og 34 annulleres.
 —
 Selskabet Forge de Laguiole tilpligtes at bære sine egne omkostninger og betale Gilbert Szajners omkostninger, herunder udgifter til advokatbistand.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »LAGUIOLE« for varer og tjenesteydelser for bl.a. klasse 8, 14, 16, 18, 20, 21, 28, 34 og 38 — EF-varemærke nr. 2 468 379.
 Indehaver af EF-varemærket: Gilbert Szajner.
 Indgiveren af begæringen om, at EF-varemærket erklæres ugyldigt: Forge de Laguiole SARL.
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ugyldighedsbegæringen er indgivet på grundlag af artikel 53, stk. 1, litra c), og artikel 8, stk. 4, i forordning nr. 207/2009 vedrørende selskabsnavnet Forge de Laguiole.
 Annullationsafdelingens afgørelse: Afslag på ugyldighedsbegæringen.
 Appelkammerets afgørelse: Delvis annullation af annullationsafdelingens afgørelse og EF-varemærke nr. 2 468 379 erklæret delvist ugyldigt.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 4, i forordning 207/2009, idet appelkammeret fejlagtigt har vurderet, dels at selskabsnavnet Forge de Laguiole ikke er omfattet af bestemthedsprincippet og at navnet er beskyttet i forhold til Forge de Laguioles faktiske aktiviteter, dels at der ikke er nogen som helst risiko for forveksling mellem selskabsnavnet Forge de Laguioles, brugt til knive, og mærket »LAGUIOLE« anmeldt for knivvirksomhedens udenlandske produkter.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
18.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 136/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgien) den 25. januar 2016 — Argenta Spaarbank NV mod Belgische Staat
 (Sag C-39/16)
 (2016/C 136/18)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Argenta Spaarbank NV
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 198, nr. 10, i WIB92 i den affattelse, der var gældende i ligningsårene 2001 og 2002, i strid med artikel 4, stk. 2, i moder-/datterselskabsdirektivet af 23. juli 1990 (Rådets direktiv 90/435/EØF) (1), for så vidt som den bestemmer, at renter op til et beløb, der svarer til det i medfør af artikel 202-204 i WIB92 fritagede udbytte af andele, som på tidspunktet for andelenes afhændelse ikke har været ejet i et sammenhængende tidsrum på mindst et år, ikke anses for erhvervsmæssige omkostninger, idet der ikke herved sondres mellem, om den ovennævnte rentebyrde har forbindelse med (finansieringen af) den kapitalandel, hvorfra det fritagede udbytte blev modtaget, eller om den ikke har?
 2)
 Udgør artikel 198, nr. 10, i WIB92 i den affattelse, der var gældende i ligningsårene 2001 og 2002, en bestemmelse, der har til formål at hindre svig og misbrug som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i moder-/datterselskabsdirektivet af 23. juli 1990 (Rådets direktiv 90/435/EØF), og såfremt dette er tilfældet, går artikel 198, nr. 10, i WIB92 da videre, end det er nødvendigt for at hindre sådan svig og misbrug, for så vidt som den bestemmer, at renter op til et beløb, der svarer til det i medfør af artikel 202-204 fritagede udbytte af andele, som på tidspunktet for andelenes afhændelse ikke har været ejet i et sammenhængende tidsrum på mindst et år, ikke anses for erhvervsmæssige omkostninger, idet der ikke herved sondres mellem, om den ovennævnte rentebyrde har forbindelse med (finansieringen af) den kapitalandel, hvorfra det fritagede udbytte blev modtaget, eller om den ikke har?
 (1) Rådets direktiv 90/435/EØF af 23.7.1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6).


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/29
 Rettens dom af 24. oktober 2011 — P mod Parlamentet
 (Sag T-213/10 P) (1)
 (Appel - personalesag - midlertidigt ansatte - afskedigelse - tab af tillid - begrundelse - urigtig gengivelse af beviserne)
 2011/C 347/47
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: P (Bruxelles, Belgien) (ved advokat É. Boigelot)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (først ved S. Seyr og R. Ignătescu, derefter ved S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Tredje Afdeling) den 24. februar 2011 i sag F-89/08, P mod Parlamentet (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser) med påstand om ophævelse af denne dom.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 P bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, som Europa-Parlamentet har afholdt i forbindelse med denne sag.
 (1) EUT C 195 af 17.7.2010.


text:
25.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 74/15
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 18. januar 2006 — Regione Marche mod Kommissionen
 (Sag T-107/03) (1)
 (»Integreret Middelhavsprogram (IMP) for regionen Marche (Italien) - ophør af finansiel støtte - ikke-støtteberettigede udgifter - annullationssøgsmål - intet juridisk grundlag - berettiget forventning - manglende begrundelse«)
 (2006/C 74/30)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Regione Marche (ved: avocats A. Pappalardo, M. Merola og D. Domenicucci)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved: E. de March og L. Flynn, som befuldmægtigede, bistået af avocat A. Dal Ferro)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning indeholdt i skrivelse til den italienske regering af 18. december 2002, som bragte finansiel fællesskabsstøtte inden for rammerne af et integreret Middelhavsprogram (IMP) for regionen Marche (Italien), til ophør.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 124 af 24.5.2003.


text:
3.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/12
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 12. juli 2005
 i sag C-403/03, Egon Schempp mod Finanzamt München V (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof) (1)
 (Unionsborgerskab - artikel 12 EF og 18 EF - indkomstskat - ret til fradrag i den skattepligtige indkomst for underholdsbidrag betalt af en skattepligtig person, der har bopæl i Tyskland, til dennes fraskilte hustru, der har bopæl i Østrig - bevis for, at underholdsbidraget beskattes i denne medlemsstat)
 (2005/C 217/22)
 Processprog: tysk
 I sag C-403/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Bundesfinanzhof (Tyskland) ved afgørelse af 22. juli 2003, indgået til Domstolen den 29. september 2003, i sagen Egon Schempp mod Finanzamt München V, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans og A. Rosas samt dommerne C. Gulmann, J.-P. Puissochet, A. La Pergola, R. Schintgen, N. Colneric, J. Klučka, U. Lõhmus, E. Levits og A. Ó Caoimh (refererende dommer); generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: R. Grass, den 12. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 12, stk. 1, EF og artikel 18, stk. 1, EF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en skattepligtig person, der har bopæl i Tyskland, i henhold til en national lovgivning som den i hovedsagen omtvistede ikke kan fradrage underholdsbidrag til sin fraskilte hustru, der har bopæl i en anden medlemsstat, hvor bidraget ikke er skattepligtigt, i sin skattepligtige indkomst, skønt han ville have haft ret hertil, hvis hans fraskilte hustru havde haft bopæl i Tyskland.
 (1) EUT C 304 af 13.12.2003.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/21
 Sag anlagt den 25. januar 2013 — Cezar mod KHIM — Poli-Eco (Fodpaneler)
 (Sag T-39/13)
 2013/C 101/45
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński (Ełk, Polen) (ved advokaterne M. Nentwig og G. Becker)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o. (Szprotawa, Polen)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. november 2012 af Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (sag R 1512/2010-3) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-design, der begæres erklæret ugyldigt: EF-designet »fodpaneler« — registreret EF-design nr. 70 438-0002
 Indehaver af EF-designet: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński
 Indgiveren af begæringen om, at EF-designet erklæres ugyldigt: Poli-Eco Tworzywa Sztuczne sp. z o.o.
 Begrundelse for ugyldighedsbegæringen: Ugyldighedsbegæringen blev støttet på manglende nyhed og individuel karakter i henhold til artikel 25, stk. 1, litra b), sammenholdt med artikel 4-6 i Rådets forordning nr. 6/2002
 Ugyldighedsafdelingens afgørelse: Det omtvistede registrerede EF-design erklæret ugyldigt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 25, stk. 1, litra b), artikel 63, stk. 1, og artikel 62, stk. 1, i Rådets forordning nr. 6/2002.


text:
14.1.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 10/16
 Sag anlagt den 23. november 2005 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-414/05)
 (2006/C 10/32)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. november 2005 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved B. Stromsky, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2003/94/EF af 8. oktober 2003 om principper og retningslinjer for god fremstillingspraksis for humanmedicinske lægemidler og testpræparater til human brug (1), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 og
 2.
 Under alle omstændigheder fastslås det, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2003/94/EF af 8. oktober 2003 om principper og retningslinjer for god fremstillingspraksis for humanmedicinske lægemidler og testpræparater til human brug, idet den ikke har meddelt Kommissionen teksten til de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 3.
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Kommissionen gør gældende, at fristen for gennemførelsen af direktivet udløb den 30. april 2004.
 (1) EUT L 262 af 14.10.2003, s. 22.


text:
13.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 46/18
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Spanien) den 9. december 2016 — Wilber López Pastuzano mod Delegación del Gobierno Central de Navarra
 (Sag C-636/16)
 (2017/C 046/20)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Wilber López Pastuzano
 Sagsøgt: Delegación del Gobierno Central de Navarra
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 12 i Rådets direktiv 2003/109/EF (1) af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede og for en retspraksis til fortolkning heraf, der ikke fastsætter, at kravene til beskyttelse mod udvisning af en fastboende udenlandsk statsborger skal anvendes med hensyn til enhver administrativ afgørelse om udvisning uanset afgørelsens karakter eller retlige form, men begrænser disse kravs anvendelsesområde til en bestemt form for udvisning?
 (1) EUT L 16, s. 44


text:
26.6.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 168/2
 Sag anlagt den 16. april 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 (Sag C-179/04)
 (2004/C 168/02)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 16. april 2004 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Georgios Zabbos, Kommissionens Juridiske Tjeneste.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Grækenland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/64/EF af 7. november 2000 (1) om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF, 92/49/EØF, 92/96/EØF og 93/22/EØF med hensyn til udveksling af oplysninger med tredjelande, idet Den Hellenske Republik ikke har sat de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet, eller i hvert fald ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ifølge EF-Domstolens faste praksis kan en medlemsstat ikke påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af fællesskabsdirektiver, ikke overholdes.
 (1) EFT L 290 af 17.11.2000, s. 27.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/15
 Sag anlagt den 14. januar 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-23/10)
 2010/C 100/24
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved A. Caeiros, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 68 ff. i forordning (EØF) nr. 2913/92 (1), artikel 290a i forordning (EØF) nr. 2454/93 (2) og bilag 38b til nævnte forordning samt artikel 2, 6, 9, 10 og 11 i forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 (3) og forordning (EØF, Euratom) nr. 1150/2000 (4), idet de portugisiske toldmyndigheder systematisk har accepteret toldangivelser om overgang til fri omsætning af friske bananer, selv om nævnte myndigheder vidste eller med rimelighed burde have vidst, at den angivne vægt ikke svarede til bananernes reelle vægt, og idet de portugisiske myndigheder har afslået at stille egne indtægter svarende til indtægtstabet og påløbne morarenter til rådighed.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 290a i forordning nr. 2454/93 bestemmer:
 »Undersøgelser af bananer henhørende under KN-kode 0803 00 19 med henblik på kontrol af nettomassen ved indførslen skal omfatte mindst 10 % af angivelserne til overgang til fri omsætning pr. år og pr. toldsted.
 Undersøgelser af bananerne finder sted på tidspunktet for deres overgang til fri omsætning i overensstemmelse med reglerne i bilag 38b.«
 I bilag 38b bestemmes:
 »1)
 Med henblik på anvendelsen af artikel 290a bestemmer toldmyndighederne ved det toldsted, hvortil der er indgivet en angivelse til overgang til fri omsætning af friske bananer, nettomassen på grundlag af en prøve af emballageenheder bananer, der udtages for hver type emballage og hvert oprindelsessted.
 [...]«
 Henset til fællesskabsretten og især til ovennævnte artikel 290a i og bilag 38b til forordning nr. 2454/93, der var de gældende regler i den omhandlede periode, er det Kommissionens opfattelse, at de portugisiske myndigheders argumenter for at afslå at stille skyldige egne indtægter og morarenter til rådighed i medfør af artikel 11 i forordning nr. 1150/2000 ikke kan tiltrædes, og at der ikke hersker tvivl om, at de citerede bestemmelser var fuldstændigt klare med hensyn til, hvilken vægt der skulle danne grundlag for toldafgifternes anvendelse.
 I artikel 290a og bilag 38b i forordning nr. 2454/93 er det udtrykkeligt fastsat, at det er »nettomassen«, dvs. bananernes »reelle vægt«, der skal anføres på angivelsen om bananernes overgang til fri omsætning, og at det følgelig er denne »reelle vægt«, der skal danne grundlag for toldafgifternes anvendelse.
 Kommissionen var på ingen måde retligt forpligtet til at offentliggøre en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende, serie C, om at importørerne ved toldangivelsernes udfærdigelse ikke måtte anvende en vægt på 18,14 kg eller en fast gennemsnitlig vægt.
 Da artikel 290a og bilag 38b er klare med hensyn til spørgsmålet om, hvilken vægt der skal tages i betragtning ved beregningen af toldafgifterne, kunne erhvervsdrivende, som sædvanligvis er beskæftiget i bananimportsektoren, og som derfor har kendskab til den gældende lovgivning på dette område, let finde frem til, at den


text:
toldangivelse, de skulle fremlægge, skulle anføre »nettomassen«, dvs. bananernes reelle vægt og ikke deres »kommercielle« vægt, som det har vist sig udgør en fiktiv vægt i de langt de fleste tilfælde.
 De portugisiske myndigheder kan ikke med føje påberåbe sig, at Kommissionen ikke har overholdt en formodet pligt til at varsle medlemsstaterne, som følge af de oplysninger, den modtog fra de italienske myndigheder. Der hersker ingen tvivl om, at de portugisiske toldmyndigheder, der forestod fortoldningen af de indførte bananer, havde mulighed for — uden nogle oplysninger fra Kommissionen — at afsløre, at toldangivelserne ikke svarede til de faktiske forhold, eftersom den reelle vægt i langt de fleste tilfælde var større end den »standardvægt«, der blev angivet. Det var således udelukkende de portugisiske myndigheders ansvar at undersøge inden for rammerne af deres myndigheds- og kontrolsfære, om disse angivelser var korrekte.
 EF-toldkodeksens artikel 13 giver toldmyndighederne beføjelse til at træffe »alle de kontrolforanstaltninger, de skønner nødvendige for at anvende toldforskrifterne korrekt«.
 De portugisiske myndigheder vidste, at det var blevet fast praksis hos de erhvervsdrivende at indgive toldangivelser om bananers overgang til fri omsætning, der baserede sig på en kommerciel vægt på 18,14 kg pr. kasse.
 Under disse omstændigheder kan disse myndigheder ikke hævde, at artikel 290a kun forpligtede dem til at undersøge 10 % af angivelserne om bananers overgang til fri omsætning.
 Den mulighed, som toldmyndighederne har for at gennemføre supplerende kontroller af bananers vægt i flere tilfælde end det minimum på 10 %, der kræves i medfør af artikel 290a, bliver, henset til målet om en effektiv beskyttelse af Fællesskabets indtægter, ændret til en pligt til at gennemføre supplerende kontroller, når det under de gennemførte kontroller viser sig, at der er risiko for at man accepterer ukorrekte angivelser.
 Når toldmyndighederne konstaterer, at den angivne vægt ikke svarer til den reelle vægt, og der er risiko for, at ukorrekte angivelser accepteres, må disse myndigheder ikke tillade bananernes overgang til fri omsætning uden at foretage en vægtkontrol, heller ikke selv om toldkontoret allerede har nået kontrolminimumsprocenten på 10 % i løbet af referenceåret.
 Angivelsen af en »standard« kommerciel vægt er i sig selv tilstrækkelig til at betvivle, om den angivne vægt er reel, og en sådan angivelse berettiger således en kontrol fra toldmyndighedernes side med henblik på at fastlægge den reelle vægt.
 Det tilkommer medlemsstaterne i henhold til artikel 8 i afgørelse 94/728/EF, Euratom (5) og i medfør af det ansvar, som påhviler dem på området for opkrævning af Fællesskabets egne indtægter, at foranstalte oprettelse af en hensigtsmæssig infrastruktur for at gennemføre de nødvendige kontroller, således at bananer, der overgår til fri omsætning, fortoldes korrekt, dvs. på grundlag af deres reelle vægt.
 De portugisiske myndigheders praksis — som bestod i systematisk at acceptere toldangivelserne, selv om de vidste eller med rimelighed burde have vidst, at den i toldangivelsen angivne vægt ikke var de indførte bananers reelle vægt, uden at gennemføre nogen form for kontrol — samt det forhold, at myndighederne afslog at påtage sig ansvaret for så vidt angik de økonomiske konsekvenser for


text:
Fællesskabets budget, er i strid med princippet om en effektiv beskyttelse af egne indtægter og med Domstolens retspraksis.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12.10.1992 om indførelse af en EF-toldkodeks (EFT L 302, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks (EFT L 253, s. 1).
 (3) Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29.5.1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 155, s. 1).
 (4) Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22.5.2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter (EFT L 130, s. 1).
 (5) Rådets afgørelse af 31. oktober 1994 om ordningen for De Europæiske Fællesskabers egne indtægter (EFT L 293, s. 9).


text:
Nr. C 212/26 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12 . 7 . 97
 1 ) Kommissionen frifindes. xelles, ved advokaterne Jean-Noël Louis, Thierry Dema
 seure og Ariane Tornel, Bruxelles, og med valgt adresse i
 2 ) Hver part betaler sine egne omkostninger. Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue de Ces
 sange, mod Rådet for Den Europæiske Union ( befuld
 ( ! ) EFT nr. C 275 af 1 . 10 . 1994 . mægtigede : Jean-Paul Jacqué og Denis Waelbroeck ), hvori
 der er nedlagt påstand om annullation af afslaget af 3 . maj
 1995 fra Rådets generalsekretær på sagsøgerens ansøgning
 til en A 1 -stilling i Generaldirektoratet for Økonomisk og
 Social Samhørighed — Regionalpolitik — Socialpolitik —
 Beskæftigelse — Social Dialog — Uddannelse og Ungdom
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS — Kultur — Det Audio-visuelle Område ( GD J ) og af
 den 28 . maj 1997 afgørelsen fra Rådets generalsekretær af 7. november
 1995 om afvisning af sagsøgerens klage, har Retten ( Femte
 i sag T-59/96, Jean-Louis Burban mod Afdeling ), sammensat af afdelingsformanden, R. García-
 Europa-Parlamentet (') Valdecasas, og dommerne J. Azizi og M. Jaeger; justitsse
 (Tjenestemænd — forsinket udfærdigelse af bedømmelses kretær: fuldmægtig A. Mair, den 29 . maj 1997 afsagt
 rapport — erstatningssøgsmål — formaliteten — tjenstlig dom, hvis konklusion lyder således:
 fejl — skade)
 ( 97/C 212/49 1 ) Rådet frifindes.
 (Processprog: fransk)
 2 ) Hver part betaler sine omkostninger.
 I sag T-59/96, tjenestemand ved Europa-Parlamentet Jean-
 Louis Burban, Paris, ved advokat Jean-Pierre Spitzer, Paris,
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse (') EFT nr. C 77 af 16 . 3 . 1996 .
 May, 31 , Grand-rue, mod Europa-Parlamentet ( befuld
 mægtigede : Yannis Pantalis, Francis Herbert og Daniel M.
 Tomasevic ), angående en påstand om erstatning for øko
 nomisk og ikke-økonomisk skade, som sagsøgeren har lidt
 om følge af forsinket udfærdigelse af hans bedømmelses
 rapporter for årene 1991-1992 og 1993-1994, har Retten
 ( Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 Lenaerts, samt dommerne P. Lindh og J. D. Cooke; justits
 sekretær: fuldmægtig J. Palacio Gonzålez, den 28 . maj den 3 . juni 1997
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: i sag T-196/95 , H mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber ( 1 )
 1 ) Parlamentet betaler sagsøgeren 200 000 bfr. i erstat
 ning. (Tjenestemænd — pensionering uden ansøgning —
 nedsættelse af invaliditetsudvalget og dettes arbejde —
 2 ) Parlamentet betaler sagens omkostninger. vedtægtens artikel 53 og 59, stk. 2 — meddelelse om
 afgørelsen)
 (M EFT nr. C 180 af 22 . 6 . 1996 .
 ( 97/C 212/51 )
 (Processprog: fransk)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 I sag T-l 96/95 , H, forhenværende tjenstemand i Kommis
 den 29. maj 1997 sionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles, først
 i sag T-6/96, Themistokles Kontargiris mod Rådet for ved advokaterne Pierre-Paul van Gehuchten og Jacques
 Den Europæiske Union ( l ) Sambon, Bruxelles, og derefter ved advokat Lucette


text:
Defal
 que, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 (Tjenestemænd — afslag på ansøgning — artikel 19, stk. 1, advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim, mod
 i Rådets forretningsorden — vedtægtens artikel 45 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 Rådets generalsekretærs kompetence til at afslå en ansøg mægtiget: Ana Maria Alves Vieira ), angående en påstand
 ning og afvise en klage — meddelelse om ledig stilling — om annullation af invaliditetsudvalgets udtalelse af 13 . sep
 åbenbart fejlagtigt skøn — vedtægtens artikel. 7 og 27 —
 tember 1994, af Kommissionens afgørelse af 27. september
 begrundelsespligt — magtfordrejning)
 1994 om at pensionere sagsøgeren uden ansøgning og af
 ( 97/C 212/50 ) Kommissionens afgørelse af 27. juni 1995 om afvisning af
 sagsøgerens klage over denne afgørelse, har Retten (Tredje
 (Processprog: fransk) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, B. Vester
 dorf, og dommerne C. P. Briët og A. Potocki; justitssekre
 I sag T-6/96, Themistokles Kontargiris, tidligere tjeneste tær: ekspeditionssekretær B. Pastor, den 3 . juni 1997
 mand ved Rådet for Den Europæiske Union, bosat i Bru afsagt dom, hvis konklusion lyder således :


text:
13.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/4
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 11. februar 2015 — bpost SA mod Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d‘appel de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-340/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - posttjenester - direktiv 97/67/EF - artikel 12 - befordringspligtig virksomhed - mængderabatter - anvendelse på konsolidatorer, der samler postforsendelser - forpligtelse til ikke-diskrimineringtionstegn))
 (2015/C 118/05)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: bpost SA
 Sagsøgt: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
 Konklusion
 Princippet om ikke-diskriminering med hensyn til takster i artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/67/EF af 15. december 1997 om fælles regler for udvikling af Fællesskabets indre marked for posttjenester og forbedring af disse tjenesters kvalitet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/6/EF af 20. februar 2008, skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en ordning med en mængderabat pr. afsender som den i hovedsagen omhandlede.
 (1) EUT C 233 af 10.8.2013.


text:
26.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 350/25
 Sag anlagt den 29. juli 2016 — holyGhost mod EUIPO — CBM (holyGhost)
 (Sag T-439/16)
 (2016/C 350/31)
 Stævningen affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: holyGhost GmbH (München, Tyskland) (ved advokaterne M. Wiedemann og S. Engbrink)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Schweiz)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: holyGhost GmbH
 Det omtvistede varemærke: EU-ordmærket »holyGhost« — registreringsansøgning nr. 11 757 853
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 30. maj 2016 af Femte Appelkammer ved EUIPO (sag R 2867/2014–5)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
25.9.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 260/23
 Sag anlagt den 23. juli 2010 — Consorzio del vino nobile di Montepulciano m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-318/10)
 ()
 2010/C 260/32
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøgere: Consorzio del vino nobile di Montepulciano (Montepulciano, Italien), Contucci di Alamanno Contucci & C. Società Agricola Sas (Montepulciano, Italien), Villa s. Anna Società Semplice Agricola di Fabroni Anna s. E M. Società Seplice (Montepulciano, Italien), Il Conventino Società Agricola per Azioni (Montepulciano, Italien) (ved avvocato D. Dodaro, avvocato s. Cianciullo, avvocato G. Brini og avvocato G. Nazzi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den omstridte forordning erklæres ugyldig eller uanvendelig, eller under alle omstændigheder annulleres revideringen heraf som sket med bilag XV i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009, hvor den ukorrekt identificerer den tekniske fejl til at blive korrigeret ved den blotte optagelse af »Montepulciano«-druesortsbetegnelsen i del B i nævnte bilag, og derved anvender undtagelsesbestemmelsen i artikel 62, stk. 3 og 4, i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009 i forhold til den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Vino Nobile di Montepulciano« uden at tage hensyn til den faktiske specificitet for denne oprindelsesbetegnelse.
 —
 Subsidiært erklæres den omstridte forordning ugyldig eller uanvendelig, eller under alle omstændigheder annulleres revideringen heraf som sket med bilag XV i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009, hvor denne med henblik på at overføre »Montepulciano«-druesortsbetegnelsen fra del A i samme bilag under henvisning til artikel 62, stk. 3, som vedrører navnene på druesorterne, som indeholder eller omfatter en beskyttet oprindelsesbetegnelse, har identificeret den beskyttede oprindelsesbetegnelse med det enkelte ord »Montepulciano«, og derved fjernet den traditionelle betegnelse »Vino nobile di«, som har udgjort en integreret del, siden den blev anerkendt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er rettet imod Kommissionens forordning (EU) nr. 401/2010 af 7. maj 2010 (1), for så vidt Kommissionen med dennes vedtagelse og med den begrundelse at korrigere den fejl at inkludere »Montepulciano«-betegnelsen i del B i bilag XV i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009 af 14. juli 2009 (2) har overført betegnelsen til del A i nævnte bilag XV, og ved samme lejlighed er den traditionelle betegnelse »Vino nobile di Montepulciano« fjernet fra den første kolonne i tabellen.
 Ved at gøre sådan har sagsøgte klassificeret en konkret ændring, som har en meget mere gennemgribende indvirkning, end hvad der er tilladt indenfor anvendelsesområdet fra artikel 62, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009, som en ren tekstoverførsel. Således har sagsøgte ligeledes klart begået magtfordrejning ved med urette at anvende denne bestemmelse til formål, som ligger langt ud over dens formål, til skade for producenterne af Vino Nobile di Montepulciano og for del Consorzio del Vino Nobile og generelt for forbrugeren og markedet.
 Sagsøgerne gør ligeledes gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 23 i TRIPS-aftalen. I den forbindelse fremføres det, at den tilsnegede fjernelse af den traditionelle betegnelse »Vino nobile« fra den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Vino nobile di Montepulciano« ikke er en tilstrækkelig eller egnet foranstaltning til at forfølge de mål, som er angivet i TRIPS-aftalen, da det


text:
forøger risikoen for usikkerhed, især for så vidt angår ikke-italienske fællesskabsforbrugere, som let vil blive misledt af en mærkning, som giver betegnelsen »Montepulciano« den samme fremhævelse. På denne måde vil der være en utilstrækkelig skelnen imellem de forskellige produkter under samme begreb som anvendt til oprindelsesbetegnelse fra et homogent geografisk område, uden den traditionelle betegnelse eller som varietetangivelse tilføjet foran og ikke efter den geografiske betegnelse.
 (1) Kommissionens forordning (EU) nr. 401/2010 af 7.5.2010 om ændring og berigtigelse af forordning (EF) nr. 607/2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 for så vidt angår beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, traditionelle benævnelser og mærkning og præsentation af visse vinavlsprodukter (EUT L 117 af 11.5.2010, s. 13).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 607/2009 af 14.7.2009 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 479/2008 for så vidt angår beskyttede oprindelsesbetegnelser og beskyttede geografiske betegnelser, traditionelle benævnelser og mærkning og præsentation af visse vinavlsprodukter (EUT L 193 af 24.7.2009, s. 60).


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Baranya Megyei Bíróság, Ungarn, den 22. februar 2011 — Mahagében Kft. mod Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 (Sag C-80/11)
 2011/C 179/10
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Baranya Megyei Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Mahagében Kft.
 Sagsøgt: Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal direktiv 2006/112 om det fælles merværdiafgiftssystem (1) fortolkes således, at en merværdiafgiftspligtig person, som opfylder de materielle betingelser for at fradrage merværdiafgift i overensstemmelse med direktivets bestemmelser, kan fratages sin fradragsret i medfør af en national lovgivning eller praksis, der forbyder fradrag af merværdiafgift, som er indbetalt i forbindelse med indkøb af goder, hvis fakturaen er det eneste retvisende dokument, der attesterer leveringen af disse goder, og den afgiftspligtige ikke er i besiddelse af et dokument udfærdiget af fakturaens udsteder, som kan godtgøre, at sidstnævnte rådede over goderne, kunne levere dem og havde opfyldt sin angivelsespligt? Kan medlemsstaten for at sikre en korrekt opkrævning af merværdiafgift og undgå svig i henhold til nævnte direktivs artikel 273 kræve, at fakturaens adressat er i besiddelse af et andet dokument, som kan godtgøre, at fakturaens udsteder rådede over goderne, og at disse blev leveret eller befordret til fakturaens adressat?
 2)
 Er begrebet fornøden omhu som omhandlet i den ungarske momslovs artikel 44, stk. 5, forenelig med neutralitetsprincippet og proportionalitetsprincippet, der flere gange er blevet anerkendt af Den Europæiske Unions Domstol i forbindelse med direktivets anvendelse, for så vidt som begrebet ifølge skatte- og afgiftsmyndigheden og fast retspraksis indebærer, at fakturaens adressat skal sikre sig, at fakturaens udsteder var afgiftspligtig, havde bogført goderne, var i besiddelse af fakturaerne for indkøbet heraf og havde opfyldt sin pligt til at angive og indbetale merværdiafgift?
 3)
 Skal artikel 167 og artikel 178, litra a), i direktiv 2006/112 fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning eller praksis, som betinger udøvelsen af fradragsretten af, at den afgiftspligtige, som modtager fakturaen, godtgør, at det selskab, som har udstedt fakturaen, har handlet lovligt?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
26.1.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 26/45
 Rettens kendelse af 27. november 2012 — ADEDY m.fl. mod Rådet
 (Sag T-215/11) (1)
 (Annullationssøgsmål - beslutning rettet til en medlemsstat for at rette op på en situation med et uforholdsmæssigt stort underskud - ikke umiddelbart berørt - afvisning)
 2013/C 26/89
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY) (Athen, Grækenland), Spyridon Papaspyros (Athen) og Ilias Iliopoulos (Athen) (ved advokat M.-M. Tsipra)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Maganza, M. Vitsentzatos og A. de Gregorio Merino, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Kommissionen (ved B. Smulders, J.-P. Keppenne og M. Konstantinidis, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Rådets afgørelse 2011/57/EU af 20. december 2010 om ændring af afgørelse 2010/320/EU rettet til Grækenland med henblik på at styrke og skærpe den finanspolitiske overvågning og med pålæg om at træffe foranstaltninger til den nedbringelse af underskuddet, der skønnes nødvendig for at rette op på situationen med et uforholdsmæssigt stort underskud (EUT L 26, s. 15).
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY), Spyridon Papaspyros og Ilias Iliopoulos bærer deres egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 186 af 25.6.2011.


text:
7.6.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 142/29
 Sag anlagt den 7. marts 2008 — Republikken Cypern mod Kommissionen
 (Sag T-119/08)
 (2008/C 142/53)
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Cypern (ved T. Kliridis)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af udbudsbekendtgørelsen EuropeAid/125672/C/SER/CY med henblik på indgåelse af en kontrakt vedrørende »Technical Assistance on animal husbandry«, offentliggjort — udelukkende på engelsk — den 27. december 2007 eller omkring dette tidspunkt på webstedet http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/, og annullation af bekendtgørelsens artikel 5 og 28.2.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er identiske med dem, der er fremført i sag T-91/08, T-92/08 og T-93/08, Cypern mod Kommissionen.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Curtea de Apel Cluj (Rumænien) den 10. januar 2017 — Maria Dicu mod Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava og Tribunalul Botoșani
 (Sag C-12/17)
 (2017/C 104/48)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Cluj
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Maria Dicu
 Sagsøgt: Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava og Tribunalul Botoșani
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 7 i direktiv 2003/88/EF (1) fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse, som ved fastlæggelsen af en arbejdstagers ferieperiode ikke medregner en periode med forældreorlov i forbindelse med et barn under 2 år som faktisk arbejdstid?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/88/EF af 4.11.2003 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden (EUT L 299, s. 9).


text:
18.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 179/21
 Sag anlagt den 8. marts 2011 — ZZ mod Rådet
 (Sag F-26/11)
 2011/C 179/35
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne S. Rodrigues og C. Bernard Glanz)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om ikke at opføre sagsøgeren på listen over forfremmede til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2010, samt påstand om, at sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning for lidt ikke-økonomisk skade.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over forfremmede til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2010, således som denne afgørelse fremgår af personalemeddelelse nr. 80/10 af 26. april 2010 og af personalemeddelelse nr. 81/10 af 26. maj 2010.
 —
 Om fornødent: annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse om afslag på sagsøgerens klage.
 —
 Om fornødent: annullation af afgørelsen om forfremmelse af de i lønklasse AD 12 indplacerede tjenestemænd til lønklasse AD 13 i forfremmelsesåret 2010 (personalemeddelelse nr. 80/10 af 26. april 2010 og personalemeddelelse nr. 81/10 af 26. maj 2010).
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 150 000 EUR i erstatning for lidt ikke-økonomisk skade.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
27.2.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 51/12
 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 17. december 2009 — Europa-Kommissionen mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-120/09) (1)
 (Traktatbrud - direktiv 1999/31/EF - deponering af affald - begreberne »underjordisk opbevaring«, »gas fra deponeringsanlæg« og »eluat« - pligt til at fastlægge udløsningstærskler, ud fra hvilke det kan antages, at et deponeringsanlæg har forårsaget en betydelig forringelse af grundvandskvaliteten - manglende gennemførelse inden for den fastsatte frist for så vidt angår regionen Vallonien)
 2010/C 51/18
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved M. van Beek og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien (ved T. Materne, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — manglende gennemførelse i vallonsk ret af artikel 2, litra f), j) og k), i samt bilag III, punkt 4, litra C), til Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (EFT L 182, s. 1) — begreberne »underjordisk opbevaring«, »gas fra deponeringsanlæg« og »eluat« — pligt til at fastlægge udløsningstærskler, ud fra hvilke det kan antages, at et deponeringsanlæg har forårsaget en betydelig forringelse af grundvandskvaliteten
 Konklusion
 1)
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald, idet det ikke for så vidt angår regionen Vallonien har sikret gennemførelsen af direktivets artikel 2, litra f), j) og k), samt bilag III, punkt 4, litra C).
 2)
 Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 141 af 20.6.2009.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/34
 Sag anlagt den 14. februar 2013 — LG Electronics mod Kommissionen
 (Sag T-91/13)
 2013/C 108/83
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: LG Electronics, Inc. (Seoul, Korea) (ved advokaterne G. van Gerven og T. Franchoo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 1, stk. 1, litra d), og stk. 2, litra g), artikel 2, stk. 1, litra d) og e), og stk. 2, litra d) og e), i Europa-Kommissionens afgørelse K(2012) 8839 endelig af 5. december 2013 i sag COMP/39.437 — TV og computer skærmrør annulleres helt eller delvis, for så vidt som de vedrører sagsøgeren, og/eller
 —
 de bøder, der er blevet pålagt sagsøgeren ved den anfægtede afgørelses artikel 2, stk. 1, litra d) og e), og stk. 2, litra d) og e), nedsættes.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført otte anbringender.
 Anbringende i henhold til artikel 263 TEUF om annullation af den anfægtede afgørelses artikel 1 og 2 for så vidt som de vedrører sagsøgeren:
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar (tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift), idet LG Phillips Displays (herefter »LPD«) blev holdt uden for proceduren som anklaget.
 Anbringender om (delvis) annullation af artikel 1 og 2 i den anfægtede afgørelse i henhold til artikel 263 TEUF og en tilsvarende nedsættelse af sagsøgerens bøder i henhold til artikel 261 TEUF:
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 (1), tilsidesættelse af princippet om personligt ansvar og åbenlyst fejlskøn, idet sagsøgeren er blevet holdt ansvarlig for overtrædelser begået af LPD.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 25 i forordning (EF) nr. 1/2003, idet den anfægtede afgørelse holder sagsøgeren ansvarlig for adfærd før 1. juli 2001.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF og artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, tilsidesættelse af artikel 296 TEUF og tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, idet den anfægtede afgørelse medtager direkte afsætning til EØS af forarbejdede produkter (herefter »DAFP«) i beregningen af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt.
 5)
 Femte anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003, tilsidesættelse af princippet om personligt ansvar, åbenlyst fejlskøn og tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar, idet den anfægtede afgørelse fastslår, at sagsøgeren er ansvarlig for den bøde, der er begrundet ved DAFP gennemført af Philips.
 6)
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af artikel 296 TEUF, åbenlyst fejlskøn og tilsidesættelse af principperne om ligebehandling og god forvaltning, idet den anfægtede afgørelse (i) ikke anfører tilstrækkelige grunde for at undlade at medtage DAFP for Samsung og/eller (ii) vilkårligt medtager eller udelukker DAFP, og forårsager en forskelsbehandling mellem sagsøgeren og Samsung.
 7)
 Syvende anbringende om tilsidesættelse af artikel 101 TEUF, artikel 23, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 og principperne om ligebehandling og god forvaltning, idet (i) den anfægtede afgørelse ikke er rettet til LPD og de LPD datterselskaber, der deltog i overtrædelserne, mens et


text:
andet joint venture blev omfattet sammen med sine moderselskaber, og (ii) idet andre moderselskaber i samme situation som sagsøgeren ikke blev omfattet af den anfægtede afgørelse.
 Anbringende baseret på Domstolens fulde prøvelsesret til artikel 261 TEUF og artikel 31 i forordning (EF) nr. 1/2003.
 8)
 Ottende anbringende, hvorved Domstolen anmodes om at udøve sin fulde prøvelsesret til at nedsætte sagsøgerens bøde, da den er overdreven og uforholdsmæssig.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1).


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/11
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 14. december 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Østrig
 (Sag C-257/05) (1)
 (Traktatbrud - tilsidesættelse af artikel 49 EF - fri udveksling af tjenesteydelser - forpligtelse til at have hovedsæde eller et driftssted på det nationale område for at kunne drive virksomhed med tjenesteydelser vedrørende kontrol med kedler og trykbeholdere (»Kesselprüfstelle«))
 (2006/C 331/18)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa og W. Bogensberger, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Østrig (ved E. Riedl, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 49 EF — fri udveksling af tjenesteydelser — forpligtelse i henhold til den nationale lovgivning for selskabet til at have hovedsæde eller et driftssted på det nationale område for at kunne drive virksomhed med tjenesteydelser vedrørende kontrol med kedler og trykbeholdere (»Kesselprüfstelle«)
 Konklusion
 1)
 Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF, idet den i § 21, stk. 4, i forbundsloven om sikkerhedsforanstaltninger vedrørende dampkedler, trykbeholdere, forsendelsesbeholdere og rørledninger [Bundesgesetz über Sicherheitsmaßnahmen für Dampfkessel, Druckbehälter, Versandbehälter und Rohrleitungen (Kesselgesetz)] har fastsat, at kun ansøgere med hjemsted i Østrig kan godkendes som keddelkontrolsted.
 2)
 Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 217 af 3.9.2005.


text:
29.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 111/45
 Sag anlagt den 6. januar 2016 — ZZ mod Parlamentet
 (Sag F-1/16)
 (2016/C 111/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokaterne S. Orlandi og T. Martin)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af Europa-Parlamentets afgørelse om ikke at opføre sagsøgeren på listen over de tjenestemænd, der er udvalgt til at deltage i uddannelsesprogrammet i certificeringskampagnen 2014
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af 27. marts 2015 om ikke at opføre sagsøgeren på listen over de tjenestemænd, der er udvalgt til at deltage i uddannelsesprogrammet i certificeringskampagnen 2014.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
12.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/28
 Personalerettens kendelse (Anden Afdeling) af 12. maj 2011 — Caminiti mod Kommissionen
 (Sag F-71/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - søgsmål, der er åbenbart ugrundet - ikrafttræden af forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 - vedtægtens artikel 44 og 46 - artikel 7 i bilag XIII til vedtægten - indplacering - multiplikationsfaktor - forfremmelsespoint)
 2012/C 138/58
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Paolo Caminiti (Tubize, Belgien) (ved advokat L. Levi)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om at indplacere sagsøgeren i lønklasse AST 9, løntrin 4, med en multiplikationsfaktor svarende til 1 og følgelig genindsættelse af sagsøgeren i lønklasse AST 9, løntrin 2, med bibeholdelse af multiplikationsfaktoren på 1,071151
 Konklusion
 1)
 Søgsmålet afvises, idet det er åbenbart, at det delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet
 2)
 Paolo Caminiti godtgør Personaleretten 500 EUR i medfør af artikel 94 i procesreglementet.
 3)
 Paolo Caminiti bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 244 af 10.10.2009, s. 17.


text:
C 146/38 DA Den Europæiske Unions Tidende 21.6.2003
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS Kommissionen ikke har begrænset sit krav om tilbagebetaling
 af støtte til beløb svarende til den del af projektet, der i medfør
 af tildelingsbeslutningen skulle gennemføres af sagsøgeren selv.
 den 13. marts 2003
 2) I øvrigt frifindes Kommissionen.
 i sag T-340/00, Comunità Montana della Valnerina mod 3) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (1 ) EFT C 4 af 6.1.2001.
 (EUGFL — ophævelse af støtte — artikel 24 i forordning
 (EØF) nr. 4253/88 — proportionalitetsprincippet og retssik-
 kerhedsprincippet — begrundelse — kontradiktionsprincip-
 pet)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (2003/C 146/68)
 den 13. marts 2003
 (Processprog: italiensk)
 i sag T-125/01, José Martí Peix, SA, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber ( 1)
 (»Fiskeri — finansiel fællesskabsstøtte — nedsættelse af
 I sag T-340/00, Comunità Montana della Valnerina ved støtten — forældelse — rimelig frist — proportionalitets-
 advokaterne E. Cappelli og P. De Caterini, og med valgt princippet«)
 adresse i Luxembourg, støttet af Den Italienske Republik
 (befuldmægtigede: U. Leanza og G. Aiello), mod Kommissio- (2003/C 146/69)
 nen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Cat-
 tabriga og M. Moretto), angående en påstand om annullation (Processprog: spansk)
 af Kommissionens beslutning K(2000)2388 af 14. august
 2000 om ophævelse af støtte ydet til Comunità Montana
 della Valnerina ved Kommissionens beslutning K(93)3182 af
 10. november 1993 om tilskud fra EUGFL, Udviklingssektio- I sag T-125/01, José Martí Peix, SA, Huelva (Spanien), ved
 nen, i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88 abogados J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier og D. Domínguez
 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til Pérez, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår EUGFL, (befuldmægtigede: først ved L. Visaggio og J. Guerra Fernández,
 Udviklingssektionen (EFT L 374, s. 25), inden for rammerne af derefter S. Pardo Quintillán og Guerra Fernández), angående
 projekt 93.IT.06.016 med titlen »Pilot- og demonstrationspro- en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 jekt på skov-, landbrugs- og fødevareområdet i bjergegnes 19. marts 2001 om nedsættelse af den støtte, der var ydet José
 grænseregioner« (Frankrig, Italien), har Retten (Tredje Afde- Martí Peix SA ved Kommissionens beslutning K(91) 2874
 ling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dom- endelig udg./11 af 16. december 1991, som ændret ved
 merne J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: ekspeditionssekre- Kommissionens beslutning K(93) 1131 endelig udg./4 af
 tær J. Palacio González, den 13. marts 2003 afsagt dom, hvis 12. maj 1993 til et projekt for stiftelse af et blandet selskab
 konklusion lyder således: inden for fiskerisektoren, har Retten (Tredje Afdeling), sam-
 mensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne
 J. Azizi og M. Jaeger; justitssekretær: assisterende justitssekre-
 1) Kommissionens beslutning K(2000)2388 af 14. august 2000 tær B. Pastor, den 13. marts 2003 afsagt dom, hvis konklusion
 om ophævelse af støtte ydet til Comunità Montana della lyder således:
 Valnerina ved Kommissionens beslutning K(93)3182 af
 10. november 1993 om tilskud fra EUFUGL, Udviklingssek- 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 tionen, i henhold


text:
til Rådets forordning (EØF) nr. 4256/88
 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser til 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår EUGFL,
 Udviklingssektionen (EFT L 374, s. 25), inden for rammerne
 af projekt 93.IT.06.016 med titlen »Pilot- og demonstrations- (1 ) EFT C 245 af 1.9.2001.
 projekt på skov-, landbrugs- og fødevareområdet i bjergegnes
 grænseregioner« (Frankrig, Italien), annulleres i det omfang


text:
27.5.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 149/15
 2. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. — (Subsidiært) De 58 000 mio. ESP, der er udbetalt, er også
 berettigede, selv om det antages, at de ikke kan bestå
 samtidig med generelle skattekreditter. Tilsidesættelse af
 princippet om, at ingen kan handle i strid med sine
 egne retsakter (den berettigede forventning) og åbenbart
 fejlskøn: Beregningen af de 58 000 mio. ESP, der blev
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter godkendt, er ikke foretaget på grundlag af en sats på 28 %
 af det negative beskatningsgrundlag, der måtte forventes
 for skibsværfterne i perioden 1995-1998, men man for-
 — Proceduren har ikke været forskriftsmæssig, ligesom der er handlede sig frem til et samlet beløb, der skulle ydes som
 tale om tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den støtte, og det var dette beløb, der blev godkendt.
 berettigede forventning, af retssikkerhedsprincippet og af
 princippet om god forvaltningsskik: Inkorporeringen (i
 slutningen af 1997) af skibsværfterne i SEPI havde til følge,
 at der øjeblikkeligt og automatisk skete en nedsættelse af (1) Rådets forordning (EF) nr. 1013/97 af 2.6.1997 om støtte til
 den tilladte støtte, og som udlignede, at skattekreditten bestemte skibsværfter, der er under omstrukturering (EFT L 148
 faldt bort (med virkning fra den 1.8.1995, da skibsværfter- af 6.6.1997, s. 1).
 ne blev integreret i et statsligt organ, som ikke blev
 betragtet som en koncern i skattemæssig henseende).
 Kommissionens tjenestegrene burde derfor have fulgt en
 anden fremgangsmåde end den, de faktisk fulgte, idet de
 enten skulle have underrettet Kongeriget Spanien om den
 pågældende fortolkning eller have truffet foranstaltninger
 med henblik på en omvurdering af nogle af de støttebeløb,
 som var erklæret forenelige (»støtteordninger, som findes«),
 således som det fremgår af artikel 88, stk. 1, EF, og
 retspraksis.
 Appel iværksat den 11. februar 2000 af Société Service
 — (Subsidiært) Manglende begrundelse med hensyn til virk- pour le groupement d’acquisitions (S.G.A.) til prøvelse af
 ningerne af den støtte, der er erklæret uforenelig med det dom afsagt den 13. december 1999 af De Europæiske
 fælles marked. Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i de
 forenede sager T-189/95, T-39/96 og T-123/96, Société
 Service pour le groupement d’acquisitions (S.G.A.) mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 — Tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og artikel
 92, stk. 3, litra e) (nu artikel 87, stk. 1, og artikel 87, stk.
 3, EF), af Rådets forordning nr. 1013/97 (1) og af princippet (Sag C-39/00 P)
 om beskyttelse af den berettigede forventning:
 (2000/C 149/25)
 1) De 58 000 mio. ESP, som udgør den tilladte støtte, kan
 ikke betragtes isoleret, dvs. alene som erstatning for de
 skattekreditter, skibsværfterne ville miste, men som Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. fe-
 resultatet af en samlet forhandling. Dette har Kommis- bruar 2000 iværksat appel af Société Service pour le groupe-
 sionen ikke gjort, og den har således tilsidesat Rådets ment d’acquisitions (S.G.A.) ved advokatfirmaet SCP Fourgoux
 forordning nr. 1013/97 og princippet om beskyttelse & Associés, Paris, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 af den berettigede forventning, som


text:
udsprang af dens advokat Pierrot Schiltz, 4, rue Béatrix de Bourbon, til prøvelse
 beslutning om definitivt at godkende, at der kunne af dom afsagt den 13. december 1999 af De Europæiske
 ydes støtte med et konkret beløb. Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i de forenede
 sager T-189/95, T-39/96 og T-123/96, Société Service pour le
 groupement d’acquisitions (S.G.A.) mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber.
 2) Kommissionens fortolkning, hvorefter den godkendte
 støtte skal ligge inden for et vist maksimumsbeløb, er
 en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 92, stk. 3, af
 retssikkerhedsprincippet og af princippet om beskyttel- Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 se af den berettigede forventning, idet det herved
 afvises, at beslutningen om godkendelse er definitiv.
 — Dommen afsagt den 13. december 1999 af Retten i Første
 Instans i de forenede sager T-189/95, T-39/96 og
 T-123/96 ophæves.
 3) Kommissionen har ud over den godkendte støtte også
 taget de beløb i betragtning, der er ydet i henhold til
 en generel ordning, og som ikke udgør støtte. Dette er — Kommissionen tilpligtes at betale alle sagens omkost-
 en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 92, stk. 1. ninger.
 ---pagebreak--- C 149/16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 27.5.2000
 Anbringender og væsentligste argumenter — Det er ubegrundet, når Retten har forkastet erstatningskra-
 vet alene under henvisning til, at Kommissionens adfærd
 ikke udgjorde en for Fællesskabet erstatningspådragende
 fejl, da annullationspåstandene var forkastet, og da Kom-
 — Tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og grundlæg- missionen ikke efter artikel 3 i forordning nr. 17 var
 gende rettigheder. Principperne om en retfærdig rettergang forpligtet til at træffe en beslutning om, hvorvidt den
 og retten til forsvar samt kontradiktionsprincippet var til påståede overtrædelse var begået. Dette argument er des-
 hinder for, at Retten efter afholdelsen af den mundtlige uden uden forbindelse med afslaget på begæringen om
 forhandling og før domsafsigelsen afviste fremlæggelsen af anordning af foreløbige forholdsregler, som naturligvis
 et dokument, som var blevet frivilligt fremlagt af en part ikke forudsætter, at der først træffes afgørelse om, hvorvidt
 og drøftet under retsforhandlingerne. Det er i strid med den påståede overtrædelse var begået. Appellanten finder
 princippet om en retfærdig rettergang, hvis fremlæggelsen det i denne forbindelse tilstrækkeligt at konstatere, at der
 af et dokument, som en part (så meget mere, når denne er i den foreliggende sag var ført »vægtige« beviser for
 en institution) frivilligt har fremlagt, afvises under påskud overtrædelsen og fremlagt et »omfattende dokumentations-
 af, at dokumentet ved nærmere øjesyn er generende for materiale«, hvilket Kommissionen selv har erkendt, og
 den, som har fremlagt det. hvilket støttes af det i sagen omtvistede dokument, som
 blev fremlagt »ved en fejltagelse« og derpå trukket tilbage
 med Rettens samtykke.
 Retten skal af egen drift påse, om der er medgået urimelig
 lang tid til behandlingen af en klage og til at afslutte
 procedure, og denne beføjelse er ikke fakultativ, som
 antaget af Retten, da der er tale om en tilsidesættelse af en
 grundlæggende rettighed, såvel hvad angår den administra-
 tive procedures som retssagens varighed. I den foreliggende
 sag må et tidsrum på to år anses for


text:
urimelig lang tid til at
 gennemføre den indledende undersøgelse og for i betydelig
 grad at overstige den periode, som må anses for nødvendig
 til at foretage de fornødne overvejelser, ligesom et tidsrum
 på 5 1/2 år må anses for urimelig lang tid til at behandle en Sag anlagt den 11. februar 2000 af Kommissionen for De
 retssag. Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 (Sag C-40/00)
 — Åbenbar fejl hvad angår de af klageren fremlagte beviser.
 (2000/C 149/26)
 — Åbenbar fejl hvad angår Kommissionens vurdering af, at
 der ikke bestod den fornødne fællesskabsinteresse, og dens Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. fe-
 nægtelse af at bringe en grov overtrædelse af konkurrence- bruar 2000 anlagt sag mod Den Franske Republik af Kommis-
 reglerne til ophør under påskud af dens prioritering af sionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent
 sagerne. Retten har begået et fejlskøn ved bedømmelsen af Enrico Traversa og Christophe Giolito, Kommissionens Juridi-
 de faktiske og retlige omstændigheder, da den antog, at ske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Kommissionen var berettiget til ikke at interessere sig for Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret,
 de af PSA begåede overtrædelser, idet den prioriterede Kirchberg.
 behandlingen af Volkswagen-sagen højere. Hvad angår det
 geografiske centrum for de begåede overtrædelser, kan
 dette ikke udelukkende placeres i Frankrig, da der er udøvet Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 pres på udenlandske forhandlere i andre medlemsstater, og
 da overtrædelsen først og fremmest kan lokaliseres til lande
 uden for Frankrig, hvorfor Kommissionen på grund af — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de
 overtrædelsens grænseoverskridende karakter var den nær- forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 17,
 meste til at behandle sagen og til at foretage undersøgelser stk. 2, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977
 bl.a. i medfør af EF-traktatens artikel 5. om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om
 omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem:
 ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), idet den pr.
 1. januar 1998 på ny fuldstændig har ophævet retten til
 fradrag af merværdiafgift på dieselolie, der anvendes som
 — Åbenbar fejl hvad angår de foreløbige forholdsregler. Hvis brændstof til momspligtige køretøjer, efter flere gange at
 Domstolen tager de nævnte anbringender til følge, må den have indrømmet ret til delvis fradrag heraf.
 også give appellanten medhold i anbringendet om, at
 Retten har begået en fejl ved at nægte at anordne foreløbige
 forholdsregler. — Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.


text:
15.6.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 171/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Specializat Cluj (Rumænien) den 20. marts 2013 — Bogdan Matei og Ioana Ofelia Matei mod SC Volksbank România SA
 (Sag C-143/13)
 2013/C 171/29
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Specializat Cluj
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Bogdan Matei og Ioana Ofelia Matei
 Sagsøgt: SC Volksbank România SA
 Præjudicielle spørgsmål
 Henset til, at vurderingen af, om kontraktvilkårene er urimelige, jf. artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13/EØF (1) hverken omfatter definitionen af aftalens genstand eller overensstemmelsen mellem pris og varer eller mellem tjenesteydelser og betalingen herfor, for så vidt disse kontraktvilkår er affattet på et let forståeligt sprog
 og
 henset til, at den i artikel 3, litra g), i direktiv 2008/48/EF (2) anførte definition af de samlede omkostninger i forbindelse med forbrugerkreditten — som inkluderer alle provisioner, som forbrugeren skal betale i forbindelse med forbrugerkreditaftalen — i medfør af artikel 2, stk. [2], litra a), i direktiv 2008/48/EF, ikke kan anvendes til fastlæggelse af genstanden for en kreditaftale, som er sikret ved pant
 er det uklart, om
 begreberne »genstand« og/eller »pris« jf. artikel 4, stk. 2, i direktiv 93/13/EØF kan fortolkes således, at disse begreber (»genstand« og/eller »pris« for en kreditaftale, som er sikret ved pant) — blandt de elementer, der udgør den modydelse, som kreditinstituttet har ret til — også omfatter de årlige omkostninger i procent for den omhandlede kreditaftale, som er sikret ved pant, hvilke særligt består af en fast eller variabel rentesats, bankgebyrer og andre omkostninger, som er inkluderet og defineret i kreditaftalen?
 (1) Rådets direktiv 93/13/EØF af 5.4.1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler, EFT L 95, s. 29.
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/48/EF af 23.4.2008 om forbrugerkreditaftaler og om ophævelse af Rådets direktiv 87/102/EØF, EUT L 133, s. 66.


text:
3.8.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 225/32
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 20. juni 2013 — Impacto Azul, Lda mod BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas og Óscar Cabanez Rodriguez (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal Judicial de Braga — Portugal)
 (Sag C-186/12) (1)
 (Etableringsfrihed - restriktioner - moderselskabers solidariske hæftelse over for deres datterselskabers kreditorer - udelukkelse af moderselskaber med hjemsted i en anden medlemsstat - restriktion - fravær)
 2013/C 225/53
 Processprog: portugisisk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Judicial de Braga
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Impacto Azul, Lda
 Sagsøgte: BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas og Óscar Cabanez Rodriguez
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunal Judicial de Braga — fortolkning af artikel 49 TEUF — hindringer for etableringsfriheden — nationale retsforskrifter, der udelukker solidarisk ansvar for moderselskaber i forhold til deres datterselskabers kreditorer, for så vidt angår moderselskaber med hjemsted i en anden medlemsstat
 Konklusion
 Artikel 49 TEUF skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der udelukker anvendelsen af princippet om moderselskabers solidariske hæftelse over for deres datterselskabers kreditorer på moderselskaber med hjemsted på en anden medlemsstats område.
 (1) EUT C 217 af 21.7.2012.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/19
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 (Femte Afdeling)
 den 8. juni 2005
 i sag T-297/03, Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Annullationssøgsmål - aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - ingen aktindsigt i dokumenter fra en medlemsstat uden dens forudgående samtykke)
 (2005/C 229/41)
 Processprog: italiensk
 I sag T-297/03, Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C., Castegnero (Italien), ved avocat M. Calabrese, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Di Bucci og P. Aalto, bistået af avocat A. Abate, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning, hvorved der blev givet afslag på aktindsigt i visse dokumenter vedrørende en statsstøtteordning, der er erklæret forenelig med fællesmarkedet ved Kommissionens beslutning af 12. juli 2000 (SG (2000) D/105754 — støtte nr. 715/99), har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Vilaras, og dommerne F. Dehousse og D. Šváby; justitssekretær: H. Jung, den 8. juni 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 264 af 1.11.2003.


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 27. september 2005 — GeoLogistics/Kommissionen
 (Sag T-26/03) (1)
 (»Toldunion - eksterne fællesskabsforsendelser - kød med bestemmelsessted i Marokko - svig - ansøgning om fritagelse for importafgifter - artikel 239 i forordning (EØF) nr. 2913/92 - artikel 905 i forordning (EØF) nr. 2454/93 - billighedsklausul - særlig situation - ingen urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed«)
 (2005/C 281/34)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: GeoLogistics BV (Schiphol Rijk, Nederlandene) [ved: avocats H. de Bie og K. Schellaars, derefter ved H. de Bie og A. Huizing]
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber [ved: befuldmægtiget X. Lewis, bestået af advokat F. Tuytschaever]
 Støttet af: Kongeriget Spanien [ved: abogados del Estado L. Fraguas Gadea og J.M Rodríguez Cárcamo]
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning REM 08/00 af 7. oktober 2002, hvori den efter ansøgning fremsat af Kongeriget Nederlandene fastslog, at fritagelse af sagsøgeren for importafgifter ikke var berettiget.
 Domskonklusion
 1)
 Kommissionens beslutning REM 08/00 af 7. oktober 2002 annulleres, for så vidt som der heri nægtes indrømmelse af fritagelse for de importafgifter, der er pålagt sagsøgeren som følge af de toldtransaktioner, denne gennemførte fra den 12. juni 1995.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber bærer sine egne omkostninger og betaler sagsøgerens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Spanien bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 70 af 22.3.2003.


text:
6.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/14
 Rettens dom af 24. april 2017 — HF mod Parlament
 (Sag T-570/16) (1)
 ((Personalesag - kontraktansat til varetagelse af hjælpefunktioner - vedtægtens artikel 24 - ansøgning om bistand - vedtægtens artikel 12a - psykisk chikane - vedtægtens artikel 90, stk. 1 - vedtægtsbestemt svarfrist på fire måneder - ansættelsesmyndighedens afgørelse om at indlede en administrativ undersøgelse - ingen stillingtagen fra ansættelsesmyndighedens side inden for den vedtægtsbestemte svarfrist vedrørende realiteten af den påståede psykiske chikane - begrebet stiltiende afvisning af ansøgningen om bistand - ikke-eksisterende retsakt - afvisning))
 (2017/C 178/16)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: HF (ved advokat A. Tymen)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet (ved E. Taneva og M. Ecker, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Søgsmål baseret på artikel 270 TEUF med påstand dels om annullation af en stiltiende afgørelse fra Parlamentets ansættelsesmyndighed, angiveligt truffet den 11. april 2015, om afvisning af den ansøgning om bistand, som sagsøgeren indgav den 11. december 2014, dels om erstatning af det tab, som sagsøgeren angiveligt har lidt.
 Konklusion
 1)
 Europa-Parlamentet frifindes.
 2)
 Europa-Parlamentet bærer sine egne omkostninger og betaler halvdelen af de af HF afholdte omkostninger.
 3)
 HF bærer halvdelen af sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 27 af 25.1.2016 (sag oprindeligt registreret ved Retten for EU-Personalesager under sagsnr. F-142/15 og overført til Den Europæiske Unions Ret den 1.9.2016).


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/21
 Sag anlagt den 25. maj 2004 af Tokai Europe GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-183/04)
 (2004/C 217/39)
 Processprog: tysk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 25. maj 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Tokai Europe GmbH, Mönchengladbach (Tyskland), ved Rechtsanwalt G. Kroemer.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens forordning (EF) nr. 384/2004 af 1. marts 2004 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur (1) annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren fremstiller lightere og indfører lightere og lighterdele. Selskabet anfægter Kommissionens forordning (EF) nr. 384/2004.
 Sagsøgeren har gjort gældende, at da Kommissionen ved den anfægtede forordning har tariferet små metalhjul, der indføres til Mexico og Hongkong til produktionen der, i underposition 961390 i toldnomenklaturen som dele (af lightere), er anvendelsesområdet for denne underposition blevet udvidet ud over sin ordlyd. Derved bliver delprodukter, der også anvendes i andre varer, der ikke kan tariferes i position 9613, tariferet som dele af lightere. Kommissionen har således overskredet sine skønsbeføjelser.
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat princippet om, at varerne skal tariferes efter deres objektive karakteristika, idet den har taget hensyn til metalhjulenes anvendelsesformål i lighterproduktionen. I forordningens begrundelse er der nemlig udtrykkeligt henvist til anvendelsesformålet.
 Derudover har sagsøgeren anført, at Kommissionen ved tariferingen af metalhjulene ikke har overholdt Toldsamarbejdsrådets forklarende bemærkninger til det harmoniserede system (HS), da den i dens begrundelse udtrykkeligt har anvendt bestemmelsesformålet som kriterium for tariferingen i toldtariffen og ikke kriteriet om kendelighed.
 (1) EUT L 64, s. 21.


text:
17.9.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 229/38
 Sag anlagt den 26. juli 2005 af Jean-Marc Colombani mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-294/05)
 (2005/C 229/80)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 26. juli 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Jean-Marc Colombani, Bruxelles, ved avocats Stéphane Rodrigues og Yola Minatchy.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 28. september 2004, hvorved sagsøgerens genindtræden blev fastsat til den 1. oktober 2004, samt annullation af Kommissionens afgørelse af 21. april 2005, hvorved denne afslog den klage, sagsøgeren havde indgivet den 20. december 2004 og hvori han anmodede om, at datoen for hans genindtræden blev fastsat med tilbagevirkende kraft til den 1. september 2004.
 —
 Retten pålægger ansættelsesmyndigheden at drage konsekvenserne af denne annullation, bl.a. ved at fastsætte datoen for sagsøgerens genindtræden til den 1. september 2004.
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning som følge af de lidte tab, idet erstatningen for den økonomiske skade som udgangspunkt fastsættes til 10 000 EUR, og idet der for den ikke-økonomiske skade ydes en symbolsk erstatning på 1 EUR.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, havde tjenestefrihed af personlige årsager indtil den 31. august 2004. Han anmodede om genindtræden ved tjenestefrihedens udløb og blev ved afgørelse af 28. september 2004 genindsat i GD RELEX.
 Ved nærværende søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelsen om genindtræden, for så vidt som han i henhold til denne ikke genindtrådte pr. 1. september 2004, som var den dato, hvor hans tjenestefrihed udløb. Sagsøgerne har anført, at der på dette tidspunkt var flere ledige stillinger i Kommissionen, som svarede til hans profil, og at Kommissionen på denne dato som følge heraf i henhold til vedtægtens artikel 40 var forpligtet til at lade ham genindtræde i en af disse stillinger. Sagsøgeren har ligeledes anført, at der er sket tilsidesættelse af en af Kommissionen truffet afgørelse af 28. april 2004 om de nærmere retningslinjer for genindtræden, idet Kommissionen ikke kontaktede ham inden udløbet af hans tjenestefrihed og desuden ikke udnyttede den i denne afgørelse fastsatte mulighed, nemlig anvendelsen af en post på tillægsbudgettet for at lade ham genindtræde. Sagsøgeren har endelig anført, at der er sket tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik og af omsorgspligten, og har tillige nedlagt påstand om erstatning for den lidte økonomiske og ikke-økonomiske skade.


text:
12.3.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 80/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hoge Raad der Nederlanden (Nederlandene) den 17. december 2010 — Van Laarhoven Belastingadvies mod Staatssecretaris van Financiën
 (Sag C-594/10)
 2011/C 80/20
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Van Laarhoven Belastingadvies
 Sagsøgt: Staatssecretaris van Financiën
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er sjette direktivs artikel 17, stk. 6, litra a), (1) til hinder for ændringer i en fradragsbegrænsende ordning som den foreliggende, med hvilken en medlemsstat har villet gøre brug af den i bestemmelsen hjemlede mulighed for at udelukke (fortsat at udelukke) fradrag for bestemte goder og tjenesteydelser, såfremt det beløb, der ikke kan fradrages, på grund af ændringerne i de fleste tilfælde er blevet større, men hvorved principperne i og opbygningen af den fradragsbegrænsende ordning ikke er blevet ændret?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, skal de nationale domstole helt undlade at anvende den fradragsbegrænsende ordning, eller er det tilstrækkeligt at undlade at anvende ordningen i det omfang, den har udvidet anvendelsesområdet for de undtagelser eller begrænsninger, der var gældende på tidspunktet for sjette direktivs ikrafttrædelse?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1).


text:
23 . 9 . 95 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 248/ 13
 3 . Er det foreneligt med forbuddet mod afgifter med tet, at sag C-53/94, Kongeriget Spanien mod Kommissionen
 tilsvarende virkning som told ( EØF-traktatens artikel 9, for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 12 og 16 ), forbuddet mod forskelsbehandling ( EØF-
 traktatens artikel 95 ) og fællesskabsretten i øvrigt i (>) EFT nr . C 103 af 11 . 4 . 1994 .
 henhold til nationale retsforskrifter at pålægge ekspor
 tøren de fulde omkostninger ved de — systematiske eller
 lejlighedsvise — undersøgelser ?
 (') EFT nr . L 180 af 6 . 7 . 1976 , s . 9 .
 ( 2 ) EFT nr . L 199 af 7. 8 . 1979 , s . 10 . Slettelse af sag C-95/94 (*)
 ( 3 ) EFT nr . L 199 af 7. 8 . 1979 , s . 1 .
 ( 95/C 248/29 )
 Ved kendelse af 11 . juli 1995 har formanden for De
 Europæiske Fællesskabers Domstols Sjette Afdeling beslut
 tet, at sag C-95/94 , Kommissionen for De Europæiske
 Slettelse af sag C-l 80/94 f 1 ) Fællesskaber mod Kongeriget Spanien, skal slettes af
 registeret.
 ( 95/C 248/26 )
 (') EFT nr . C 161 af 11 . 6 . 1994 .
 Ved kendelse af 12 . juni 1995 har formanden for De
 Europæiske Fællesskabers Domstols Sjette Afdeling beslut
 tet, at sag C-l 80/94, Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber mod Den Hellenske Republik, skal slettes af
 registeret .
 Slettelse af sag C-471 /93 og C-47/94 ( ] )
 (M EFT nr. C 233 af 20 . 8 . 1994 .
 ( 95/C 248/30 )
 Ved kendelse af 14 . juli 1995 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sagerne
 C-471 /93 og C-47/94 , Det Forenede Kongerige Storbritan
 Slettelse af sag C-67/92 ( ) nien og Nordirland mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, støttet af Kongeriget Spanien, Den Italienske
 ( 95/C 248/27 ) Republik og Den Hellenske Republik, skal slettes af
 registeret.
 Ved kendelse af 30 . juni 1995 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C (!) EFT nr. C 43 af 12 . 2 . 1994, og
 67/92 , Société l'Hexagone mod Société des auteurs, com EFT nr . C 90 af 26 . 3 . 1994 .
 positeur et éditeurs de musique ( SACEM ) ( anmodning om
 præjudiciel afgørelse fra Tribunal de grande instance ,
 Rennes ), skal slettes af registeret .
 (!) EFT nr . C 86 af 7. 4 . 1992 .
 Slettelse af sag C-154/94 (')
 ( 95/C 248/31 )
 Ved kendelse af 14 . juli 1995 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C
 Slettelse af sag C-53/94 ( ) 154/94 , Bahar Kockaya mod Bundesanstalt fur Arbeit
 ( 95/C 248/28 ) ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sozialgericht
 Berlin ), skal slettes af registeret.
 Ved kendelse af 11 . juli 1995 har formanden


text:
20.6.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 141/33
 Sag anlagt den 16. april 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien
 (Sag C-139/09)
 2009/C 141/58
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. de Schietere de Lophem og A. Marghelis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Belgien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/21/EF af 15. marts 2006 om håndtering af affald fra udvindingsindustrien og om ændring af direktiv 2004/35/EF (1) idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2006/21/EF udløb den 30. april 2008. På tidspunktet for denne sags anlæggelse havde sagsøgte imidlertid endnu ikke truffet de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktivet eller under alle omstændigheder ikke underrettet Kommissionen herom.
 (1) EUT L 102, s. 15.


text:
26.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 233/12
 Appel iværksat den 12. august 2009 af NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB til prøvelse af dom afsagt den 9. juni 2009 af Retten i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-152/06, NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-322/09 P)
 2009/C 233/21
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (ved avvocati M. Merola og L. Armati)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Appellantens påstande
 —
 Den appellerede dom ophæves i sin helhed.
 —
 Det fastslås, at det af Destination Stockholm anlagte søgsmål i sag T-152/06 kan antages til realitetsbehandling og er begrundet, således at der gives medhold i de påstande, der var nedlagt i første instans.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Subsidiært:
 —
 Den appellerede dom ophæves i sin helhed og det fastslås, at det af Destination Stockholm anlagte søgsmål i sag T-152/06 kan antages til realitetsbehandling.
 —
 Sagen hjemvises til Retten med henblik på behandling af sagens realitet.
 —
 Afgørelsen om sagens omkostninger i første instans og under appelsagen udsættes.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at Retten i den appellerede dom:
 —
 Tilsidesatte artikel 230 EF ved åbenbart at fordreje indholdet af de anfægtede skrivelser, ophavsmandens hensigt og de beviser, der var7 fremført for Retten i Første Instans.
 —
 Foretog en ukorrekt angivelse af Kommissionens stillingtagen til de omtvistede foranstaltningers forenelighed som midlertidig, og anvendte en selvmodsigende begrundelse vedrørende det samme spørgsmål.
 —
 Foretog en upassende henvisning til artikel 88, stk. 1, EF, ved at antage, at Kommissionen afviste en anmodning om at foreslå egnede foranstaltninger.
 —
 Anvendte artikel 4, 10, 13 og 20, stk. 2, i forordning nr. 659/1999 (1) forkert, ved navnlig at fastslå, at Kommissionens klassificering af de omtvistede foranstaltninger som eksisterende støtte er til hinder for, at et afslag på en klage kan anfægtes.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, EFT L 83, s. 1.


text:
11.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 173/8
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale di Frosinone (Italien) den 7. april 2011 — straffesag mod Patrick Conteh
 (Sag C-169/11)
 2011/C 173/16
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Frosinone
 Part i straffesagen
 Patrick Conteh
 Præjudicielt spørgsmål
 I lyset af princippet om loyalt samarbejde og om direktivers effektive virkning, skal artikel 15 og 16 i direktiv 2008/115/EF (1) da fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat fastsætter bestemmelse om, at det manglende samarbejde i den administrative tilbagesendelsesprocedure fra en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold sanktioneres med frihedsberøvelse på grundlag af diverse bestemmelser i national ret om frihedsberøvelse med henblik på udsendelse, hvorved de garantier, der er fastsat i artikel 15 og 16 ikke bliver opfyldt, med henvisning til den manglende iagttagelse af en udsendelsesafgørelse fra den kompetente administrative myndighed som omhandlet i direktivets artikel 8, stk. 3?
 (1) EUT L 348, s. 98.


text:
4 . 3 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 54/5
 2 ) Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet veterinærpolitimæssige problemer i forbindelse med indfør
 frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af sel af kvæg, svin, får og geder samt fersk kød og kødpro
 artikel 2, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 2237/85. dukter fra tredjelande (3 ), og/eller ved ikke at have under
 rettet Kommissionen herom, har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til henholdsvis artikel 4 og artikel 2 i de to
 Sag C-353/93 direktiver samt EF-traktatens artikel 5 og 189, har Dom
 stolen ( Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 1 ) Artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) F. A. Schockweiler, og dommerne G. F. Mancini, C. N.
 nr. 1626/85 af 14. juni 1985 om beskyttelsesforanstalt Kakouris, J. L. Murray (refererende dommer) og G. Hirsch;
 ninger over for indførsel af visse surkirsebær skal generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den
 fortolkes således, at når de kompetente myndigheder er i 19 . januar 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle
 tvivl om rigtigheden af den angivne importpris, kan de des :
 trceffe alle fornødne foranstaltninger for at fastlægge
 denne pris. 1 ) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine gennemførelses
 forpligtelser i henhold til artikel 4 i direktiv 91 /687/EØF
 2 ) Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet og artikel 2 i direktiv 91 /688/EØF ved ikke inden for
 frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den fastsatte frist at have vedtaget de nødvendige love og
 artikel 3, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1626/85. administrative bestemmelser for at efterkomme Rådets
 direktiv 91 /687/EØF af 11 . december 1 991 om cendring
 af direktiv 64/432/EØF, 72/461 /EØF og 80/215/EØF
 3 ) Artikel 3, stk. 3, i forordning (EØF) nr. 1626/85 skal for så vidt angår en række foranstaltninger med hensyn
 fortolkes således, at der ved udtrykket » eksportøren i til klassisk svinepest, og Rådets direktiv 91 /688/EØF af
 det land, hvor produkterne har oprindelse «, udeluk 11 . december 1991 om ændring afdirektiv 72/462/EØF
 kende skal forstås den eksportør, hvis virksomhed har om sundhedsmæssige og veterinærpolitimæssige pro
 hjemsted i det land, hvor varerne har oprindelse. blemer i forbindelse med indførsel af kvæg, svin, får og
 geder samt fersk kød og kødprodukter fra tredje
 lande.
 (M EFT nr . C 232 af 28 . 8 . 1993 .
 (2 ) EFT nr. L 209 af 6. 8 . 1985, s . 24 .
 (3 ) EFT nr. L 49 af 27. 12 . 1986 , s. 1 . 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 (4 ) EFT nr. L 99 af 16 . 4 . 1988 , s. 12 .
 (5 ) EFT nr. L 290 af 14 . 10 . 1982, s . 28,
 (6 ) EFT nr. L 73 af 21 . 3 . 1977, s. 1 . ( x ) EFT nr. C 103 af 11 . 4 . 1994 .
 (7) EFT nr . L 156 af 15 . 6


text:
. 1985 , s. 13 . (2 ) EFT nr. L 377 af 31 . 12 . 1991 , s. 16 .
 (3 ) EFT nr. L 377 af 31 . 12 . 1991 , s. 18 .
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling) af 24. januar 1995
 af 19. januar 1995 i sag C-359/93, Kommissionen for De Europæiske Fælles
 i sag C-66/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles skaber mod Kongeriget Nederlandene ( l )
 skaber mod Kongeriget Belgien ( 1 ) (Udbudsbekendtgørelse — klageprocedure — meddel
 (Traktatbrud — manglende gennemførelse af et direktiv) else — tekniske specifikationer)
 ( 95/C 54/07 ( 95/C 54/08 )
 (Processprog: nederlandsk)
 (Processprog: fransk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 I sag C-66/94, Kommissionen for De Europæiske Fælles offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 skaber (befuldmægtiget: Gérard Rozet) mod Kongeriget
 Belgien ( befuldmægtiget: Jan Devadder) angående en pås
 tand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien ved ikke at I sag C-359/93 , Kommissionen for De Europæiske Fælles
 have sat de nødvendige love og administrative bestemmelser skaber (befuldmægtiget: H. van Lier ) mod Kongeriget
 i kraft for at efterkomme Rådets direktiv 91 /687/EØF af Nederlandene (befuldmægtigede: J. W. de Zwaan og T.
 11 . december 1991 om ændring af direktiv 64/432/EØF, Heukels, angående en påstand om, at det fastslås, at
 72/461/EØF og 80/215/EØF for så vidt angår en række Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i
 foranstaltninger med hensyn til klassisk svinepest (2 ), og henhold til Rådets direktiv 77/62/EØF af 21 . december
 Rådets direktiv 91 /688/EØF af 11 . december 1991 om 1976 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige
 ændring af direktiv 72/462/EØF om sundhedsmæssige og indkøb ( 2), som ændret ved Rådets direktiv 80/767/EØF ( 3),
 ---pagebreak--- Nr . C 54/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4. 3 . 95
 og Rådets direktiv 88/295/EØF (4), samt EØF-traktatens 2 ) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 artikel 30, har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C.
 Rodríguez Iglesias, afdelingsformand P. J. G. Kapteyn samt (!) EFT nr. C 218 af 6 . 8 . 1994 .
 dommerne G. F. Mancini, C. N. Kakouris, J. L. Murray,
 D. A. O. Edward (refererende dommer) og G. Hirsch;
 generaladvokat: G. Tesauro; justitssekretær: R. Grass, den
 24. januar 1995 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle
 des:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 23 . november 1994 af Bayerisches Verwaltungs
 1 ) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser gericht Ansbach i sagen Hellen Gerster mod Freistaat
 i henhold til Rådets direktiv 77/62/EØF af2 1 . december Bayern
 1976 om samordning affremgangsmåderne ved offent (Sag C-l/95 )
 lige indkøb, som ændret ved Rådets direktiv 80/
 767/EØF og Rådets direktiv 881295/EØF, samt EØF- ( 95/C 54/10
 traktatens artikel 30 ved i den i sagen omhandlede
 udbudsbekendtgørelse at have undladt at oplyse, hvilke Ved kendelse afsagt den 23 . november 1994, indgået til
 personer der havde adgang til at overvære åbningen af Domstolens Justitskontor den 5 . januar 1995, har Bayeris
 buddene, samt datoen, klokkeslættet og stedet for ches


text:
Verwaltungsgericht Ansbach i sagen Hellen Gerster
 denne åbning, og ved i udbudsbetingelserne at have mod Freistaat Bayern forelagt De Europæiske Fællesskabers
 anvendt en teknisk specifikation, hvorved der henvises Domstol en anmnodning om præjudiciel afgørelse af
 til et produkt af et bestemt mærke. følgende spørgsmål:
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostnin 1 ) Finder EØF-traktatens artikel 119 anvendelse på tjene
 ger.
 stemænd ?
 (!) EFT nr. C 238 af 2 . 9 . 1993 . 2 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Foreligger
 (2 ) EFT nr . L 13 af 15 . 1 . 1977, s. 1 . der en indirekte forskelsbehandling af kvinder i strid
 (3 ) EFT nr. L 215 af 18 . 8 . 1980, s . 1 . med EØF-traktatens artikel 119 og Rådets direktiv
 (4 ) EFT nr. L 127 af 20 . 5 . 1988 , s . 1 . 75/117/EØF ( 1 ), når det i § 13 , stk. 2, andet pkt., i
 Laufbahnverordnung bestemmes, at beskæftigelsespe
 rioder med en arbejdstid på mindst halvdelen af den
 normale arbejdstid og op til to tredjedele heraf ved
 beregningen af tjenestemænds anciennitet kun medreg
 nes med to tredjedele ?
 DOMSTOLENS KENDELSE
 3 ) Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Foreligger
 af 10. januar 1995 der en indirekte forskelsbehandling af kvinder i strid
 i sag C-l/94 S-A: Dupret SA mod Kommissionen for De med Rådets direktiv 76/207/EØF (2) for så vidt angår
 Europæiske Fællesskaber (*) adgangen til forfremmelse, når det i § 13 , stk. 2, andet
 pkt., i Laufbahnverordnung bestemmes, at beskæftigel
 (Begæring om bemyndigelse til at foretage arrest eller udlæg sesperioder med en arbejdstid på mindst halvdelen af
 i fordringer mod Kommissionen for De Europæiske Fælles den normale arbejdstid og op til to tredjedele heraf ved
 skaber)
 beregningen af tjenestemænds anciennitet kun medreg
 ( 95/C 54/09 nes med to tredjedele ?
 (Processprog: fransk) (!) EFT nr. L 45 af 19 . 2 . 1975 , s . 19 .
 (2 ) EFT nr. L 39 af 14 . 2 . 1976, s. 40 .
 I sag C-l/94 S-A, Dupret SA, under konkurs, ved kurator,
 advokat Georges-Albert Dal, Bruxelles, 18, rue de l'Aurore,
 B-1050 Bruxelles, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtiget: S. Van Raepenbusch), hvori
 der er fremsat begæring om bemyndigelse til at foretage Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 udlæg i fordringer mod Kommissionen for De Europæiske afsagt den 27. december 1994 af Landgericht Dortmund i
 Fællesskaber, har Domstolen, sammensat af præsidenten, sagen Reisebüro Broede mod Gerd Sandker
 G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene F. A. (Sag C-3/95 )
 Schockweiler, P. J. G. Kapteyn og C. Gulmann, samt ( 95/C 54/11 )
 dommerne G. F. Mancini, C. N. Kakouris, J. C. Moitinho de
 Almeida, J. L. Murray, D. A. O. Edward (refererende Ved kendelse afsagt den 27. december 1994, indgået til
 dommer), A. M. La Pergola og J.-P. Puissochet; generalad Domstolens Justitskontor den 11 . januar 1995 , har Land
 vokat: C. O. Lenz, justitssekretær: R. Grass, den 10. januar gericht Dortmunds 9 .