text:
22.1.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 19/16
 Sag anlagt den 6. december 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-501/04)
 (2005/C 19/31)
 Processprog: spansk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 6. december 2004 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Enrico Traversa og Ramón Vidal Puig, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser ifølge
 —
 artikel 12, stk. 6, i Rådets direktiv 92/49/EØF (1) af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF
 —
 artikel 14, stk. 5, i direktiv 2002/83/EF (2) af 5. november 2002 om livsforsikring, da det har givet forsikringstagere mulighed for at opsige en aftale i tilfælde af forsikringsbestandens overdragelse, når overdrageren og/eller erhververen er et forsikringsselskab, som ikke er hjemmehørende i Spanien i henhold til bestemmelserne om etableringsret eller om fri udveksling af tjenesteydelser, men ikke når overdragelsen finder sted mellem spanske selskaber.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 artikel 12, stk. 6, i direktiv 92/49 og artikel 14, stk. 5, i direktiv 2002/83 giver medlemsstaterne ret til at fastsætte, at der skal være mulighed for at opsige aftalen, men disse bestemmelser tilsidesættes af en medlemsstat, hvis den ved fastsættelsen af denne mulighed direkte eller indirekte forskelsbehandler forsikringsselskaber, der er hjemmehørende i den pågældende medlemsstat, og forsikringsselskaber fra andre medlemsstater, som opererer i henhold til bestemmelserne om etableringsret eller om fri udveksling af tjenesteydelser i den pågældende medlemsstat.
 De spanske retsforskrifter er diskriminerende, fordi de behandler spanske forsikringsselskaber anderledes og mere gunstigt end forsikringsselskaber fra andre medlemsstater hvad angår muligheden for at opsige aftalen, uden at denne forskelsbehandling beror på objektive forskelle mellem de pågældende situationer.
 Forskelsbehandlingen er ikke begrundet i hensyn til beskyttelse af forbrugerne.
 (1) EFT L 228 af 11.8.1992, s. 1.
 (2) EFT L 345 af 19.12.2002, s. 1.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/31
 Rettens dom af 24. november 2016 — CG mod EUIPO — Perry Ellis International Group (P PRO PLAYER)
 (Sag T-349/15) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket P PRO PLAYER - de ældre EU- og nationale figurmærker P og P PROTECTIVE - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 014/37)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: CG Verwaltungsgesellschaft mbH (Gevelsberg, Tyskland) (ved advokat T. Körber)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved D. Stoyanova-Valchanova og M. Fischer, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamas) (ved advokaterne O. Günzel og V. Ahmann
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 28. april 2015 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 2439/2014-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Perry Ellis International Group Holdings og CG Verwaltunggsgesellschaft
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 CG Verwaltungsgesellschaft mbH bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og Perry Ellis International Group Holdings Ltd afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 294 af 7.9.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/45
 — strider mod artikel 2, 3 og 4 i tjenestemandsvedtægtens Sag anlagt den 22. oktober 2001 af Innova Privat-Akade-
 bilag VII, konklusion nr. 178/87 af 3. december 1987 mie GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fæl-
 fra Kollegiet af Fællesskabets administrationschefer, og lesskaber
 artikel 3, stk. 3 og 4, i Rådets forordning nr. 260/68 af
 29. februar 1968 om fastlæggelse af betingelserne for
 og fremgangsmåden ved opkrævning af skat til De (Sag T-273/01)
 Europæiske Fællesskaber, som disse bestemmelser fortol-
 kes i retspraksis, da sagsøgeren faktisk forsørger sine børn (2002/C 3/78)
 og har krav på, at der ved beregningen af skatten og
 udlandstillægget tages hensyn til disse familietillæg, som
 udbetales til hans ægtefælle i forældrenes navn og for (Processprog: tysk)
 disses regning.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 22. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Innova Privat-Akademie GmbH,
 Berlin, ved Rechtsanwalt Thomas Kreutzfeld.
 Sag anlagt den 15. oktober 2001 af Philip Morris Interna-
 tional Inc. mod Kommissionen for De Europæiske Fælles- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 skaber
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren
 104 790,00 EUR med tillæg af rente på 5 procentpoints
 (Sag T-272/01) over basisrenten i henhold til § 1 i Forbundsrepublikken
 Tysklands Diskontsatz-Überleitungs-Gesetz af 9. juni
 (2002/C 3/77) 1998 med virkning fra datoen for fremsættelsen af kravet
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 15. oktober 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Philip Morris International Inc. ved Sagsøgeren ansøgte via en tysk bank om støtte fra EF-
 Jacques Derenne og Eric Morgan de Rivery, Liederkerke Siméon Kommissionen til finansiering af et projekt inden for rammerne
 Wessing Houthoff, Bruxelles (Belgien). af EU’s støtteprogram ECIP. Genstanden for sagsøgerens
 projekt var en gennemførlighedsundersøgelse vedrørende et
 blandet selskab inden for erhvervsuddannelse i Indien.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den anfægtede retsakt, der medførte anlæggelse af sag I marts 1999 meddelte banken sagsøgeren, at den indleverede
 mod sagsøgeren den 6. august 2001 ved New York ansøgning var blevet imødekommet med et tilskud på
 District Court, og som er offentliggjort i pressemeddelelse 115 328,00 EUR. Disse oplysninger havde banken telefonisk
 IP/01/1193 af 6. august 2001, annulleres. og uformelt modtaget fra Kommissionen. I tiden herefter
 modtog sagsøgeren imidlertid ingen yderligere oplysninger fra
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgerens sagsom- Kommissionen.
 kostninger.
 ECIP-projektet blev stoppet i 2000 på grund af de uregelmæs-
 sigheder inden for Kommissionen, der kom for dagen i 1999.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Uanset de nævnte tilsagn modtog sagsøgeren ingen betalinger
 fra ECIP-projektet.
 Sagsøgeren i denne sag er den samme som i sag T-377/00 (1).
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de Sagsøgeren, der i tillid til, at projektet ville blive støttet, havde
 den pågældende sag anførte. indgået en kontrakt med et virksomhedskonsulentfirma om
 gennemførlighedsundersøgelsen, kræver erstatning for de tab,
 som selskabet påstår at have lidt. Selskabet gør endvidere
 (1) Philip Morris


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Fővárosi Bíróság (Ungarn) den 3. marts 2010 — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. »fa« mod Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Sag C-115/10)
 2010/C 134/34
 Processprog: ungarsk
 Den forelæggende ret
 Fővárosi Bíróság
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. »fa«
 Sagsøgt: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan betingelserne for EF-støtte inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik (EUGFL) være forskellige fra betingelserne for supplerende national støtte, dvs. kan der for supplerende national støtte fastsættes andre og strengere regler end dem, der regulerer støtte finansieret af EUGFL?
 2)
 Kan anvendelsesområdet hvad angår støttemodtagerne fastsat i artikel 1, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 3508/92 (1) og artikel 10, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 1259/1999 (2) fortolkes således, at der ud fra et subjektivt synspunkt kun foreligger to betingelser for støtte: støtteberettigede er a) en gruppe landbrugsproducenter (en enkelt landbrugsproducent), b) hvis bedrift befinder sig på Fællesskabets geografiske område?
 3)
 Kan ovennævnte forordninger fortolkes således, at en landbrugsproducent, hvis bedrift befinder sig på Fællesskabets geografiske område, men som ønsker at opgive sin virksomhed i fremtiden (efter anvendelsen af støtten), ikke er støtteberettiget?
 4)
 Hvorledes skal den retlige ordning som er indført i national lovgivning fortolkes ifølge de to ovennævnte forordninger?
 5)
 Omfatter den retlige ordning, som er indført i national ret en retlig ordning, der er forbundet med landbrugsproducentens (eller gruppen af landbrugsproducenters) eventuelle opgivelse af virksomheden? Ungarsk ret fastsætter forskellige retlige ordninger for årsagerne til opgivelse (betalingsstandsning, konkurs og likvidation).
 6)
 Kan betingelserne for at ansøge om en generel (EF-)arealbetaling reguleres særskilt og helt uafhængigt af betingelserne for at anmode om en supplerende national støtte? Hvilken forbindelse er der (kan der være) mellem begge støttetypers principper, opbygning og formål?
 7)
 Kan en gruppe (eller en individuel producent), som i øvrigt opfylder betingelserne for generel EF-arealbetaling, udelukkes fra den supplerende nationale støtte?
 8)
 Omfatter anvendelsesområdet for forordning nr. 1259/1999 i henhold til dens artikel 1 ligeledes supplerende national støtte under hensyn til, at den del, der kun delvis finansieres af EUGFL, finansieres ved hjælp af den supplerende nationale støtte?
 9)
 Er en landbrugsproducent, hvis bedrift, der fungerer lovligt og effektivt, befinder sig på Fællesskabets geografiske område, berettiget til at modtage supplerende national støtte?
 10)
 Såfremt national ret indeholder særlige bestemmelser for fremgangsmåden ved afvikling af handelsselskaber, har disse bestemmelser da betydning i forhold til EF-støtten (og den nationale støtte, som er forbundet hermed)?
 11)
 Skal EF-lovgivningen og den nationale lovgivning om den fælles landbrugspolitiks funktion fortolkes således, at de skal skabe en samlet retsorden, som kan fortolkes ensartet, og som fungerer på grundlag af identiske principper og betingelser?
 12)
 Kan det anvendelsesområde, som er fastlagt ved artikel 1, stk. 4, i forordning nr. 3508/92 og artikel 10, litra a), i forordning nr. 1259/1999, fortolkes således, at såvel landbrugsproducentens hensigt til at opgive sin virksomhed i fremtiden som den retlige ordning, der er resultatet heraf, er


text:
21.8.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 277/31
 Rettens dom af 29. juni 2017 — Cipriani mod EUIPO — Hotel Cipriani (CIPRIANI)
 (Sag T-343/14) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-ordmærket CIPRIANI - ingen ond tro - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ingen tilsidesættelse af en ret til en kendt persons navn - artikel 53, stk. 2, litra a), i forordning nr. 207/2009))
 (2017/C 277/45)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Arrigo Cipriani (Venedig, Italien) (ved advokaterne A. Vanzetti, G. Sironi og S. Bergia)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Hotel Cipriani Srl (Venedig) (først ved solicitor C. Hoole, derefter ved barristers T. Alkin og B. Brandreth samt solicitors W. Sander, P. Cantrill, M. Pearce, A. Hall og A. Ward og endelig ved barrister B. Brandreth samt solicitors A. Poulter og P. Brownlow)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. marts 2014 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 224/2012-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Arrigo Cipriani og Hotel Cipriani Srl.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Arrigo Cipriani bærer sine egne omkostninger og betaler de af EUIPO og af Hotel Cipriani Srl. afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 11.8.2014.


text:
6.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 101/2
 Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 22. oktober 2012 — Erika Šujetová mod Rapid life životná poisťovňa as (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Krajský súd v Prešove — Slovakiet)
 (Sag C-252/11) (1)
 (Præjudiciel forelæggelse - ufornødent at træffe afgørelse)
 2013/C 101/02
 Processprog: slovakisk
 Den forelæggende ret
 Krajský súd v Prešove
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Erika Šujetová
 Sagsøgt: Rapid life životná poisťovňa as
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Krajský súd v Prešove (Slovakiet) — fortolkning af artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler (EFT L 95, s. 29) — national bestemmelse, hvorefter det alene er den ret, inden for hvis retskreds voldgiftssagen har fundet sted, som er kompetent til at træffe afgørelse i en sag, hvorunder der er nedlagt påstand om ophævelse af en voldgiftskendelse — national bestemmelse, hvorefter denne ret efter en eventuel ophævelse af en voldgiftskendelse, skal fortsætte med at behandle sagen uden på ny at undersøge, om den har stedlig kompetence — urimelig voldgiftsaftale eller voldgiftsklausul
 Konklusion
 Det er ufornødent at træffe afgørelse om den anmodning om præjudiciel afgørelse, som Krajský súd v Prešove (Slovakiet) har fremsat ved afgørelse af 7. april 2011 i sag C-252/11.
 (1) EUT C 269 af 10.9.2011.


text:
17.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 23. februar 2016 — Lg Costruzioni Srl mod Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa — Distretto di Carbonia, Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
 (Sag C-110/16)
 (2016/C 175/10)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Appellant: Lg Costruzioni Srl
 Indsævnte: Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa — Distretto di Carbonia,
 Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
 Præjudicielt spørgsmål
 Er en bestemmelse såsom den tidligere undersøgte artikel 53, stk. 3, i lovdekret nr. 163 af 16. april 2006, hvorefter en virksomhed kan deltage i en udbudsprocedure ved at benytte sig af en »udpeget« fagmand, der ifølge national retspraksis ikke kvalificeres som tilbudsgiver og således ikke må benytte sig af andre enheders kapacitet, forenelig med artikel 48 i direktiv 2004/18 af 31. marts 2004 (1)?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31.3.2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114).


text:
9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 11
 Afdeling, i straffesagerne mod Giuseppe Piccolo ( sag C Skal EØF-traktatens artikel 177, stk . 2, fortolkes
 331 /95 ), Mario Corbo m.fl . ( sag C-332/95 ) og Viola således, at den er til hinder for, at Finanzgericht i et
 Miranda ( sag C-342/95 ) forelagt De Europæiske Fællesska tilfælde som det foreliggende giver tilladelse til kære i
 bers Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af de henhold til FGO's § 128 , stk . 3 , sidste komma, jf. § 1 15 ,
 samme spørgsmål som dem, der blev forelagt i sag C stk . 2, nr . 1 ?
 187/95 (').
 ( ] ) EFT nr. L 148 af 28 . 6 . 1968 ,s . 13 .
 EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 14 . ( 2 ) EFT nr . L 41 , af 18 . 2 . 1992 , s . 9 .
 ( 3 ) EFT nr . L 302 af 19 . 10 . 1992, s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . september 1995 af Finanzgericht Hamburg i afsagt den 12 . september 1995 af Bundesfinanzhof i sagen
 sagen firmaet Kriiger GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Wiener S. I. GmbH mod Hauptzollamt Emmerich
 Hamburg-Jonas
 ( Sag C-338/95 )
 ( Sag C-334/95 )
 ( 95/C 333/22 )
 ( 95/C 333/21 )
 Ved kendelse afsagt den 12 . september 1995 , indgået til
 Ved kendelse afsagt den 21 . september 1995 , indgået til Domstolens Justitskontor den 26 . oktober 1995 , har
 Domstolens Justitskontor den 23 . oktober 1995 , har den Bundesfinanzhof, VII. Afdeling, i sagen Wiener S. I. GmbH
 fælles afdeling ved Finanzgericht Hamburg fur die Lander mod Hauptzollamt Emmerich forelagt De Europæiske
 Freie und Hansestadt Hamburg, Niedersachsen und Schles Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 wig-Holstein, Fjerde Afdeling, i sagen firmaet Kriiger relse af følgende spørgsmål :
 GmbH & Co . KG mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod » Skal begrebet » anden natbeklædning « ( Nachthemden ) i
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : den forstand, udtrykket er anvendt i position 60.04 i den
 1 . Er forordning ( EØF ) nr. 804/68 (') jf. forordningens fælles toldtarif 1985 , navnlig i underposition
 bilag som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 374/92 ( 2 ), i 60.04 B IV b 2 bb, fortolkes således, at det udelukkende
 strid med EØF-traktatens artikel 40, stk . 3 , andet afsnit, omfatter » andre « underbeklædningsgenstande, som i kraft
 og dermed ugyldig i det omfang, den ikke foreskriver af deres beskaffenhed entydigt er bestemt til kun at bæres
 nogen eksportrestitution for mælk og mejeriprodukter, som natbeklædning, eller omfatter det også produkter, der
 som er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i på grund af deres


text:
udformning ikke kun, men dog hovedsa
 den kombinerede nomenklatur, som fremstilles på geligt er bestemt til at bæres i sengen ?«
 grundlag af ekstrakter, essenser og koncentrater af
 kaffe ?
 2 . Er den omstændighed, at diskriminationsforbuddet er
 tilsidesat, til hinder for at kræve tilbagebetaling af Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 eksportrestitutioner for mælk og mejeriprodukter, som afsagt den 25 . oktober 1 995 af Hof van Beroep, Antwerpen,
 er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i den i sagen Peter Schepens mod Belgische Staat
 kombinerede nomenklatur, som fremstilles på grundlag
 af kaffeekstrakter ? ( Sag C-340/95 )
 ( 95/C 333/23 )
 3 . Finder artikel 244 i forordning ( EØF ) nr. 2913/92 ( 3 )
 om indførelse af en EF-toldkodeks anvendelse på Ved dom afsagt den 25 . oktober 1995 , indgået til Domsto
 udsættelse af at gennemføre afgørelser, hvormed der lens Justitskontor den 30 . oktober 1995 , har Hof van
 rejses krav om tilbagebetaling af tidligere udbetalte Beroep, Antwerpen, i sagen Peter Schepens mod Belgische
 eksportrestitutioner ? Staat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 4 . Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, skal spørgs mål :
 målet om udsættelsen af en afgørelses gennemførelse
 vurderes på grundlag af artikel 244 i forordningen om 1 . Har artikel 18 , stk. 4, og artikel 27 i Rådets sjette
 EF's toldkodeks eller efter hvilke andre betingelser i de direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems
 tilfælde, hvor der er tvivl om gyldigheden af de staternes lovgivning om omsætningsafgifter ( momsdi
 EF-retsforskrifter, som afgørelsen er truffet på grundlag rektiv 77/388/EØF ( ] )) direkte virkning i medlemssta
 af? ternes interne retsorden, i dette tilfælde i den interne
 belgiske retsorden ?
 5 . Såfremt spørgsmål 3 besvares benægtende : Efter hvilke
 betingelser skal det vurderes, om gennemførelsen af en 2 . Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, opstiller
 afgørelse skal udsættes, når der er tvivl om gyldigheden direktivets artikel 18 , stk . 4, da et forbud mod, at en
 af de EF-forskrifter, som afgørelsen er truffet på medlemsstat — for så vidt angår en bestemt periode eller
 grundlag af? bestemte perioder, hvori overskydende moms er opstået
 ---pagebreak--- Nr . C 333/ 12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 12 . 95
 — hverken tilbagebetaler det overskydende afgiftsbeløb ladelse for statsborgere i en medlemsstat udsteder to
 til den afgiftspligtige eller overfører det til en efterføl på hinanden følgende bekræftelser på, at de er
 gende afgiftsperiode, men foretager en indeholdelse af registreret, og kræver betaling for bekræftelserne,
 beløbet ved anvendelse af en indeholdelse, som i belgisk og
 ret betragtes som en tvangssikring i fordringer på
 tredjemand i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i — idet Kongeriget til arbejdstagere og sæsonarbejdere,
 artikel 1445 i Gerechtelijk Wetboek ( den belgiske hvis beskæftigelse har en påregnet varighed af indtil
 retsplejelov ), for så vidt som der i denne forbindelse ikke tre måneder, udsteder er bevis vedrørende deres
 opstår et endeligt retsgrundlag og for et


text:
beløb svarende ophold og kræver betaling herfor.
 til efterfølgende afgiftskrav med hensyn til samme eller
 tidligere afgiftsperioder, i tilfælde hvor de efterfølgende 2 . Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin
 krav bestrides af den afgiftspligtige ? ger .
 3 . Finder direktivets artikel 18 , stk . 4, anvendelse, såfremt
 indeholdelsen, som hævdet af den belgiske stat, må Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 antages at være en foranstaltning vedrørende afgiftsop
 krævningen ? — ( For så vidt angår situationen for arbejdssøgende )
 — Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, finder På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin, jf. her
 direktivets artikel 27 da anvendelse , såfremt inde ved Domstolens dom af 26 . februar 1991 i sag C
 holdelsen må anses for at indgå som et led i 292/89 , har EF-statsborgere ret til at tage ophold på de
 » bestemmelser « ( modalités ), som fastsættes ? øvrige medlemsstaters område for at søge beskæftigelse .
 En medlemsstat kan begrænse retten til at tage ophold
 — Såfremt spørgsmålet besvares benægtende, finder tidsmæssigt ved fastsættelse af en » rimelig frist «, men
 direktivets artikel 27 da anvendelse, såfremt det må
 retten ophører ikke automatisk ved fristens udløb, når
 antages, at indeholdelsen er en foranstaltning ved den arbejdssøgende fortsat søger beskæftigelse og har
 rørende afgiftsopkrævningen ? reelle chancer for at opnå ansættelse . Efter de belgiske
 4 . Såfremt direktivets artikel 18 , stk . 4 , finder anvendelse bestemmelser ( 2 ) skal en sådan arbejdstager imidlertid
 på indeholdelsen, må dette belgiske retsinstitut da forlade landet efter tre måneders forløb, og da der ikke er
 antages at være i strid med proportionalitetsprincippet, mulighed for, at vedkommende kan føre bevis for, at han
 således som det er fastlagt af Domstolen . fortsat søger beskæftigelse og har reelle chancer for at
 opnå ansættelse, er bestemmelserne i strid med EF
 (>) EFT nr. L 145 af 13 . 6 . 1977, s . 1 . traktatens artikel 48 .
 — ( For så vidt angår ordningen med bekræftelse af
 registrering )
 Sag anlagt den 30. oktober 1995 af Kommissionen for De Mens det fremgår af artikel 4 i direktiv 68/360/EØF, at
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien medlemsstaten skal udstede en opholdstilladelse, udste
 des der for en arbejdstager, der opholder sig i Belgien, i
 ( Sag C-344/95 )
 de første seks måneder to bekræftelser af registrering.
 ( 95/C 333/24 ) Udstedelsen af en midlertidig opholdstilladelse udgør en
 yderligere vanskelighed i forhold til de vanskeligheder,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den en vandrende arbejdstager har, når han tager ophold i en
 30 . oktober 1995 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af anden medlemsstat. De belgiske bestemmelser indebæ
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Pieter rer således en reel hindring for arbejdstageres frie
 van Nuffel , som befuldmægtiget, og med valgt adresse i bevægelighed, og de er derfor principielt i strid med
 Luxembourg hos Goméz de la Cruz, Wagner-Centret, EF-traktatens artikel 48 .
 Kirchberg.
 Kommissionen gør ikke gældende, at opholdstilladelsen
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande : skal udstedes straks samme


text:
dag, som anmodningen og
 den nødvendige dokumentation indleveres, men for at
 1 . Det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de
 artikel 4 kan få den tilsigtede virkning, må anmodningen
 forpligtelser, der påhviler det i henhold til EF-traktatens hurtigst muligt behandles, og en ventetid på tre ( eller
 artikel 48 og Rådets direktiv 68/360/EØF af 15 . oktober endda seks ) måneder for en normalt forekommende
 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold
 administrativ formalitet er for længe .
 inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdsta
 gere og deres familiemedlemmer ( ! ), I henhold til artikel 9 , stk . 1 , i direktiv 68/360/EØF sker
 — idet det pålægger statsborgere fra de øvrige med udstedelse og forlængelse af opholdstilladelser gratis
 lemsstater, som søger beskæftigelse i Belgien, at eller mod betaling af et beløb, der ikke må overstige det
 forlade dets område efter tre måneders forløb gebyr, der betales af indenlandske statsborgere for
 udstedelse af identitetskort. Da de belgiske kommuner
 — idet Kongeriget til arbejdstagere, der har et arbejde imidlertid kan kræve beløb for udstedelse af en bekræf
 af mindre end et års varighed, i de første seks telse af registrering, behandles belgiere og statsborgere
 måneder af deres ophold i stedet for en opholdstil fra andre medlemsstater næppe ens .


text:
C 135/10 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: følge af udviklingen af de forskellige forhold. Med udløbet
 af overgangsperioden i akten vedrørende Spaniens tiltræ-
 delse og den deraf følgende fulde inddragelse af Spanien i
 — Rådets forordning (EF) nr. 2341/2002 ( 1) af 20. december den fælles fiskeripolitik er det blevet nødvendigt, at denne
 2002 om fastsættelse for 2003 af fiskerimuligheder og fordelingsnøgle ændres for så vidt angår fangsterne i EF-
 dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og farvandene i Nordsøen, og at der tildeles spanske fartøjer
 grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og en procentdel af de kvoter, der blev fordelt før Spaniens
 for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af tiltrædelse, under hensyntagen til kriterierne i fordelings-
 fangstbegrænsninger, annulleres, for så vidt som den ikke nøglen for 1983, dvs. de historiske fiskeriaktiviteter,
 tildeler Spanien fiskekvoter i forhold til de fiskerimulighe- eftersom den spanske fiskerflåde foretog et omfattende
 der, der blev fordelt før tiltrædelsen i farvande i Nordsøen. fiskeri i de nævnte farvande, som blev afbrudt ved det
 midlertidige adgangsforbud i tiltrædelsesakten, tabet af
 fiskerimuligheder i tredjelandsfarvande og den særlige
 — Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. virksomhed i de områder, der er særlig afhængige af
 fiskeriet og den hertil knyttede virksomhed.
 For så vidt angår dette sidstnævnte kriterium for fastsæt-
 telse af fordelingsnøglen, skal det tages i betragtning, at
 ifølge betragtning 16, 17 og 18 til forordning nr. 2371/
 2002 ( 2) skal begrebet relativ stabilitet forstås således, at
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter der blandt andre faktorer heri indgår »visse kystsamfunds
 afhængighed af fiskeriet« og »de særlige behov i områder,
 hvor lokalbefolkningen er særlig afhængig af fiskeriet
 — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe- og den hertil knyttede virksomhed, således som Rådet
 handling: Efter at overgangsperioden udløb den 31. de- besluttede i sin resolution af 3. november 1996«, og dette
 cember 2002, er spanske fiskere i samme situation som betyder, at på det tidspunkt, hvor kvotefordelingen
 fiskere fra de øvrige medlemsstater og bør nyde samme foretages, skal der i overensstemmelse med princippet
 adgang til farvandene og fiskebestandene. Selv om Spani- om relativ stabilitet alene tages hensyn til de områder,
 en før 2003 ikke kunne påberåbe sig de fiskeriaktiviteter, hvor lokalbefolkningen på dette tidspunkt i væsentlig
 som de spanske fiskere udøvede i Nordsøen i referencepe- grad er afhængig af fiskeriet og den hertil knyttede
 rioden fra 1973-1978, fordi den i tiltrædelsesakten virksomhed, og ikke til de områder, som tidligere udviste
 fastsatte undtagelsesordning har været gældende, må der disse træk, men hvor den nævnte afhængighed er forsvun-
 imidlertid tages hensyn hertil nu med henblik på at ændre det i dag som følge af den socio-økonomiske udvikling i
 fordelingsnøglen, idet systemet kun på denne måde vil medlemsstaterne.
 undgå at være i strid med princippet om forbud mod
 forskelsbehandling. Herved vil fiskerne fra hver enkelt
 medlemsstat blive pålagt begrænsninger, der er proportio- (1 ) EFT L 356 af 31.12.2002, s. 12.
 nale i forhold til deres fangster, inden fællesskabsbestem- (2 ) Rådets forordning (EF) nr.


text:
2371/2002 af 20.12.2002 om bevarelse
 melserne om bevarelse af fiskebestandene trådte i kraft. og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles
 fiskeripolitik (EFT L 358 af 31.12.2002, s. 59).
 — Tilsidesættelse af akten vedrørende Spaniens tiltrædelse:
 Efter udløbet af overgangsperioden indgår Spanien fuldt
 ud i den fælles fiskeripolitik, hvilket indebærer en ny
 fordelingsnøgle for fiskebestandene i Nordsøen under
 anvendelse af de kriterier, der fandt anvendelse i 1983:
 historiske fangster, tab af fangstmuligheder i tredjelandes
 fiskerizoner og begrebet områder, der er afhængige af
 fiskeri. Eftersom Spanien ved den anfægtede forordning
 ikke er blevet tildelt en del af de kvoter i EF-farvandene i
 Nordsøen, som blev fordelt før Spaniens tiltrædelse, Sag anlagt den 19. marts 2003 af Kommissionen for De
 forlænges overgangsperioden ud over det i tiltrædelsesak- Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 ten fastsatte, hvilket er i strid med dens bestemmelser.
 (Sag C-121/03)
 — Tilsidesættelse af princippet om relativ stabilitet: Princip-
 pet om relativ stabilitet er noget andet end den fordelings-
 nøgle, som Rådet fastsatte i 1983 med henblik på (2003/C 135/15)
 gennemførelsen af dette princip. Princippet om relativ
 stabilitet har generel rækkevidde og finder anvendelse på
 fordelingen på nationale kvoter af alle de fangstmulighe-
 der, der er omfattet af en TAC, og som Fællesskabet råder
 over, mens den ligevægt ved fordeling, der blev opnået Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 19. marts
 ved hjælp af fordelingsnøglen fra 1983, kan ændres som 2003 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommissionen
 ---pagebreak--- 7.6.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 135/11
 for De Europæiske Fællesskaber ved Gregorio Valero Jordana, delsesområdet for direktiv 75/442/EØF, men håndtering
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i af affald fra svinebedrifter (navnlig dyrekroppe og ajle)
 Luxembourg. er omfattet af direktivet, da der ikke findes særlige
 fællesskabsbestemmelser, som omfatter alle former for
 håndtering af sådant affald.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine Den forurening af grundvandet i Baix Ter-området, som
 forpligtelser efter nedennævnte direktiver, beror på, at der udledes en stigende mængde ajle fra
 svinebedrifterne i dette område, er et resultat, som er
 uforeneligt med artikel 4 i direktiv 75/442/EØF og
 a) da det ikke har vedtaget de nødvendige foranstalt- dermed klart er i strid med denne bestemmelse. De
 ninger til at sikre opfyldelsen af sine forpligtelser i spanske myndigheder har selv erkendt i deres skriftlige
 henhold til artikel 4, 9 og 13 i direktiv 75/442/ indlæg, at der finder en sådan forurening sted, og dette
 EØF (1), som ændret ved direktiv 91/156/EØF (2), da fremgår endvidere af de analyser, som Kommissionen har
 det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger tilsendt de spanske myndigheder.
 til at sikre, at affaldet fra svinebedrifterne i Baix Ter-
 området, som er beliggende i provinsen Gerona,
 bortskaffes eller genanvendes uden fare for mennes-
 kers sundhed eller for miljøet, og da det hverken har En væsentlig del af svinebedrifterne i Baix Ter-området
 forsynet størstedelen af de nævnte anlæg med den havde endnu ikke opnået den nødvendige godkendelse
 nødvendige godkendelse efter direktivet eller udført


text:
efter artikel 9 i direktiv 75/442/EØF på tidspunktet for
 den regelmæssige kontrol med anlæggene, som er udløbet af den frist, som var fastsat i den begrundede
 nødvendig udtalelse, for Kongeriget Spanien til at efterkomme
 direktivet, hvilket var den 26. september 2001.
 b) da der ikke inden opførelsen eller ombygningen af
 de nævnte svinebedrifter er foretaget en vurdering af
 deres indvirkning på miljøet, hvorved sagsøgte har
 De spanske myndigheder har ikke været i stand til at
 tilsidesat kravet i artikel 2 og artikel 4, stk. 2, i
 direktiv 85/337/EØF ( 3) i dettes oprindelige eller ved foretage en sådan hensigtsmæssig, regelmæssig kontrol af
 alle eller en væsentlig del af de eksisterende anlæg (ifølge
 direktiv 97/11/EF (4) ændrede affattelse
 de oplysninger om svinebedrifter, som er fremsendt ved
 skrivelse af 3.12.2001, findes der over 220 bedrifter),
 c) da der ikke med hensyn til de i sagen omhandlede som er foreskrevet i artikel 13 i direktiv 75/442/EØF.
 svinebedrifter er foretaget de nødvendige undersø- Spanien har, hvad angår de i sagen omhandlede svinebe-
 gelser af grundvandet i det område, som er ramt af drifter, tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 2 og
 forureningen, hvorved det har tilsidesat kravet i artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF i dennes oprindeli-
 artikel 3, litra b), artikel 5, stk. 1, og artikel 7 i ge eller ved direktiv 97/11/EF ændrede affattelse. De
 direktiv 80/68/EØF ( 5) spanske myndigheder har i deres svar på den begrundede
 udtalelse i det væsentlige selv erkendt, at der ikke inden
 opførelsen eller ombygningen af de i sagen omhandlede
 d) da en række offentlige vandforsyningsanlæg i Baix svinebedrifter er foretaget en vurdering af disses indvirk-
 Ter-området har overskredet den tilladte maksimale ning på miljøet.
 koncentration for parametret nitrat, som er fastsat i
 punkt 20, afsnit C, i bilag I til direktiv 80/778/
 EØF (6), hvorved sagsøgte har tilsidesat kravet i
 nævnte direktivs artikel 7, stk. 6. De spanske myndigheders argument om, at direktiv
 80/68/EØF ikke er tilsidesat, »da alle svinebedrifter er
 undergivet kontrol fra myndighederne, der bl.a. har
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 ninger. til formål at sikre, at anlæggene foretager en korrekt
 affaldshåndtering uden skade for grundvandet«, godtgør
 ikke, at der er foretaget de nødvendige vandundersøgelser.
 Endvidere havde myndighederne endnu ikke ved fristen
 ifølge den begrundede udtalelse for Spanien til at efter-
 komme direktivet gennemført nogen kontrolprocedure
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter for størstedelen af svinebedrifterne i Baix Ter-området.
 — De i punkt a)-c) nævnte traktatbrud vedrører opførelsen,
 udvidelsen og ledelsen af et større antal svinebedrifter i
 Baix Ter-området, som er beliggende i provinsen Gerona.
 Det er ikke korrekt, som det hævdes af de spanske — Det fremgår af klagerens angivelser og af de spanske
 myndigheder, at landbrugsaffald er udelukket fra anven- myndigheders besvarelser og oplysninger til Kommissio-
 ---pagebreak--- C 135/12 DA Den Europæiske Unions Tidende 7.6.2003
 nen, at der i visse kommuner i Baix Ter-området flere Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 gange er sket en overskridelse af det højest tilladte se afsagt den 25. februar 2003 af Tribunale Ordinario


text:
di
 nitratindhold, som er fastsat i direktiv 80/778/EØF, i Torino — Sezione del Giudice per le Indagini Preliminari
 nogen tilfælde med meget høje koncentrationer. — i straffesagen mod Alessandro Nizza og Giacomo Pizzi
 ( 1) Rådets direktiv af 15.7.1975 om affald (EFT L 194 af 25.7.1975,
 s. 39). (Sag C-133/03)
 ( 2) Rådets direktiv af 18.3.1991 om ændring af direktiv 75/442/EØF
 (EFT L 78 af 26.3.1991, s. 32).
 ( 3) Rådets direktiv af 27.6.1985 om vurdering af visse offentlige og
 private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175 af 5.7.1985, (2003/C 135/17)
 s. 40).
 ( 4) Rådets forordning af 3.3.1997 om ændring af direktiv 85/337/
 EØF (EFT L 73 af 14.3.1997, s. 5).
 ( 5) Rådets direktiv af 17.12.1979 om beskyttelse af grundvandet
 mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer (EFT L 20 af
 26.1.1980, s. 43).
 ( 6) Rådets direktiv af 15.7.1980 om kvaliteten af drikkevand (EFT Ved kendelse afsagt den 25. februar 2003, indgået til Domsto-
 L 229 af 30.8.1980, s. 11). lens Justitskontor den 25. marts 2003, har Tribunale Ordinario
 di Torino — Sezione del Giudice per le Indagini Preliminari —
 i straffesagen mod Alessandro Nizza og Giacomo Pizzi. forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 1. Skal artikel 6 i direktiv 68/151/EØF ( 1) fortolkes således,
 at den forpligter medlemsstaterne til at fastsætte passende
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- sanktioner ikke blot for manglende offentliggørelse af et
 se afsagt den 28. januar 2003 af Consiglio di Stato (Fjerde handelsselskabs balance og resultatopgørelse, men også
 Afdeling) som domsmyndighed i sagen Sundhedsministe- for en urigtig offentliggørelse af sådanne dokumenter, af
 riet mod Codacons og Federconsumatori, tilvarslet: Lega andre meddelelser vedrørende selskaber til selskabsdelta-
 delle Cooperative gere eller offentligheden eller af enhver anden oplysning
 om selskabets økonomiske, formuemæssige eller finan-
 sielle stilling, som det selv eller den koncern, som det
 (Sag C-132/03) tilhører, er forpligtet til at fremlægge?
 (2003/C 135/16) 2. Med henvisning til medlemsstaternes pligt til at fastsætte
 »passende sanktioner« for de overtrædelser, der omhandles
 i første og fjerde direktiv (68/151 og 78/660 ( 2), spørges:
 Skal de nævnte direktiver, navnlig når artikel 2, stk. 1,
 Ved kendelse afsagt den 28. januar 2003, indgået til Domsto- litra f), og artikel 6 i første direktiv (68/151) samt
 lens Justitskontor den 25. marts 2003, har Consiglio di Stato artikel 2, stk. 2, 3 og 4, i fjerde direktiv (78/660,
 (Fjerde Afdeling) som domsmyndighed i sagen Sundhedsminis- som suppleret ved direktiv 83/349 ( 3) og 90/605 (4),
 teriet mod Codacons og Federconsumatori, tilvarslet: Lega delle sammenholdes med artikel 44, stk. 3, litra g), i traktaten
 Cooperative, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, fortolkes
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: således, at disse bestemmelser er til hinder for en lov i en
 medlemsstat, der ikke hjemler straf for overtrædelser af
 pligterne vedrørende offentlighed og pålidelig oplysning
 Finder bestemmelsen i artikel 2, stk. 2, litra b), i forordning om selskaber og i øvrigt indeholder et sanktionssystem,
 (EF) nr.


text:
1139/98 (1), som ændret ved artikel 1 i forordning (EF) som ikke hviler på kriterier om egnethed, følelighed og
 nr. 49/2000 (2), også anvendelse på levnedsmidler til spædbørn reel afskrækkelse i relation til de sanktioner, der skal
 og småbørn op til tre år? Navnlig ønskes det oplyst, om en støtte kravet om beskyttelse?
 utilsigtet kontaminering af materiale fremstillet på baggrund
 af genmodificerede organismer i en mængde, der ikke oversti-
 ger 1 %, skal være angivet på mærkningen af sådanne 3. Skal de nævnte direktiver og navnlig bestemmelserne i
 produkter. artikel 44, stk. 3, litra g), i traktaten samt artikel 2, stk. 1,
 litra f), og artikel 6 i det såkaldte første direktiv (68/151/
 EF) samt artikel 2, stk. 2-3-4, i det såkaldte fjerde direktiv
 ( 1) EFT L 159 af 3.6.1998, s. 4. (78/660/EF, som suppleret ved direktiv 83/349 og 90/
 ( 2) EFT L 6 af 11.1.2000, s. 13. 605) fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder
 for en lov i en medlemsstat, som vedrørende overtrædelse
 af disse pligter til offentlighed og pålidelig oplysning, der
 påhviler selskaberne med henblik på beskyttelsen af


text:
11.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/13
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 14. april 2005
 i sag C-171/04, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Nederlandene (1)
 (Traktatbrud - direktiv 2001/80/EF - manglende gennemførelse)
 (2005/C 143/16)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-171/04, angående et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF, anlagt den 5. april 2004, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. van Beek og G. Valero Jordana) mod Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede: H. Sevenster og J. van Bakel), har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne N. Colneric og E. Juháscz (refererende dommer); generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 14. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1.
 Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/80/EF af 23. oktober 2001 om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg, idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 2.
 Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 106 af 30.4.2004.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/18
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 20. april 2005
 i sag T-86/04, Asa Sundholm mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemandssag - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesår 2001-2002)
 (2005/C 155/35)
 Processprog: fransk
 I sag T-86/04, Asa Sundholm, tjenestemand ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, Bruxelles (Belgien), ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis og E. Marchal, og med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: C. Berardis Kayser og H. Kraemer, og med valgt adresse i Luxembourg), angående en påstand om annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for bedømmelsesåret 2001-2002, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og dommerne N.J. Forwood og S. Papasavvas; justitssekretær: fuldmægtig I. Natsinas, den 20. april 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Afgørelsen af 10. april 2003 om udarbejdelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 annulleres.
 2)
 Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
15.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 193/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 2. juli 2009 — Euro-Information mod KHIM (Gengivelsen af en hånd, der holder et kort med tre trekanter)
 (Sag T-414/07) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et EF-figurmærke, som gengiver en hånd, der holder et kort med tre trekanter - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 [nu artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009])
 2009/C 193/28
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) (Strasbourg, Frankrig) (ved avocats P. Greffe, M. Chaminade og L. Paudrat)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Montalto og R. Bianchi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 6. september 2007 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 290/2007-1), vedrørende afslag på en ansøgning om registrering som EF-varemærke af et tegn, som gengiver en hånd, der holder et kort med tre trekanter
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 22 af 26.1.2008.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/17
 Sag anlagt den 20. november 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-503/08)
 (2009/C 6/29)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved P. Dejmek og E. Adsera Ribera, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 19 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/56/EF af 26. oktober 2005 om grænseoverskridende fusioner af selskaber med begrænset ansvar (1), idet det ikke har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2005/56/EF udløb den 15. december 2007.
 (1) EUT L 310, s. 1.


text:
24.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 421/57
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 18. september 2014 — Lebedef mod Kommissionen
 (Sag F-118/13) (1)
 ((Personalesag - processuelle stridsspørgsmål - åbenbart afvisningsgrundlag))
 2014/C 421/82
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxembourg) (ved advokat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmætigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 og om annullation af de point for fortjeneste, der er tildelt i forfremmelsesåret 2003.
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Giorgio Lebedef bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 52 af 22.2.2014, s. 53.


text:
25 . 3 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 74/15
 om at få tildelt stillingen ved forflyttelse. Heraf slutter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sagsøgeren, at afslaget på hans ansøgning til de tre omhand
 lede stillinger var i strid dels med den prioritetsorden, som er Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 fastsat i vedtægtens artikel 29, dels med punkt 6 i samme som i sag T-20/94.
 meddelelsen om de ledige stillinger, hvori udtrykkeligt var
 fastsat, at muligheden for at besætte stillingerne ved
 forflyttelse først skulle tages i betragning.
 Endvidere anfører sagsøgeren, at ansættelsesmyndigheden
 har tilsidesat meddelelsen om de ledige stillinger, idet den Sag anlagt den 6. februar 1995 af Gerd Kühle mod Rådet for
 foretog en udvælgelse af ansøgerne på grundlag af kriterier, Den Europæiske Union og kommissionen for De Europæi
 som ikke fremgår af meddelelsen. Han fremhæver i den ske Fællesskaber
 forbindelse, at ansættelsesmyndigheden udtrykkeligt har
 indrømmet, at den blandt ansøgerne valgte ansatte i (Sag T-16/95 )
 tjenestegruppen af medhjælpere, der havde faglig erfaring ( 95/C 74/29 )
 som betjent, og som allerede var ansat i en stilling som
 betjent. (Processprog: tysk)
 Ifølge sagsøgeren er den anfægtede beslutning desuden
 behæftet med et åbenbart fejlskøn og er vedtaget i strid med Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 de i vedtægtens artikel 45 fastsatte garantier. den 6 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Endelig kritiserer sagsøgeren Det Økonomiske og Sociale Fællesskaber af Gerd Kühle, Berge (Forbundsrepublikken
 Udvalg for, at det har forsømt at forsyne ham med de Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mechtild
 nødvendige oplysninger til efterprøvelse af, om den anfæg Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze og Dr.
 tede beslutning er berettiget, og at disse oplysninger endog Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 manglede i det udtrykkelige svar, hvormed Udvalget afviste Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 sagsøgerens klage. rue des Bains, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 erstatning for perioden 7. maj 1986 til 29. marts 1989
 Sag anlagt den 27. januar 1995 afJosef Blum mod Rådet for på 8 952,80 DM med rente 8% fra 19. maj 1992,
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæi ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 ske Fællesskaber omkostninger.
 (Sag T-14/95 )
 ( 95/C 74/28 )
 2. Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 sag Hülseberg m.fl. mod Rådet og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 (Processprog: tysk) på samme måde.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 den 27. januar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme
 Fællesskaber af Josef Blum, Hallschlag (Forbundsrepublik som i sag T-20/94.
 ken Tyskland), ved advokaterne Bernd Meisterernst, Mech
 tild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze og Dr.
 Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i


text:
Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 rue des Bains, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 6. februar 1995 af Spyridoulia Alexopoulou
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en (Sag T-17/95 )
 erstatning for perioden 19 . oktober 1985 til 29 . juli ( 95/C 74/30 )
 1993 på 29 355,23 DM med rente 8 % fra 19 . maj 1992,
 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 omkostninger. (Processprog: fransk)
 2. Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 sag Hülseberg m.fl. mod Rådet og Kommissionen for De den 6 . februar 1995 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes Europæiske Fællesskaber af Spyridoulia Alexopoulos,
 på samme måde. Bruxelles, Belgien, ved advokat Constantin Nikis, Bruxelles,
 ---pagebreak--- Nr. C 74/16 I DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 3 . 95
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Louis Fællesskaber af Burghardt Wetterau, Sontra-Lindenau (For
 Schiltz, 2, rue du Fort Rheinsheim. bundsrepublikken Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meis
 terernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank
 Schulze og Dr. Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong &
 Associés, 14a, rue des Bains, Luxembourg.
 — Sagen antages til realitetsbehandling, og der gives
 sagsøgeren medhold således:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelse af
 5 . april 1994 om at indplacere sagsøgeren i lønklasse A7, 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 løntrin 5 , og af den stiltiende afgørelse om ikke at erstatning for perioden 16 . oktober 1985 til 29 . marts
 indplacere hende i lønklasse A6. 1989 på 53 550,00DMmedrente 8 % fra 19 . maj 1992,
 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagens
 — Annullation af den stiltiende afgørelse om ikke at omkostninger.
 imødekomme sagsøgerens klage af 4. juli 1994, der blev
 registreret i Kommissionens Generalsekretariat samme 2. Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 dag. sag Hülseberg m.fl . mod Rådet og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 — Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens på samme måde.
 omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme
 Sagsøgeren, der er tjenestemand og indplaceret i lønklasse som i sag T-20/94.
 A7, løntrin 5 , anfægter ansættelsesmyndighedens afgørelse
 om ikke at indplacere hende i lønklasse A6.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at der er sket en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 31 , stk. 2, og at der i
 sagen er anlagt en åbenbar fejlvurdering derved, at der ved Sag anlagte den 9. februar 1995 af Therese Schweiger mod
 afgørelsen om hendes indplacering hverken er blevet taget Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 hensyn til hendes store faglige erfaring inden for hendes Europæiske Fællesskaber
 arbejdsområde eller til hendes store intellektuelle og men
 neskelige kvaliteter. (Sag


text:
T-22/95 )
 ( 95/C 74/32 )
 Sagsøgeren gør endvidere gældende, at der tillige er sket en
 tilsidesættelse af vedtægtens artikel 5 , stk. 3 , og af princip
 (Processprog: tysk)
 pet om ligebehandling af tjenestemænd derved, at sagsøge
 ren er blevet indplaceret i lønklasse A7, selv om andre
 tjenestemænd, hvis kvalifikationer og faglige erfaring i det Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 højeste har svaret til sagsøgerens og endog har ligget den 9 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den
 derunder, er blevet indplaceret i lønklasse A6 i forbindelse Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 med udvælgelsesprøver på grundlag af prøver eller på Fællesskaber af Therese Schweiger, Ampfing (Forbundsre
 grundlag af kvalifikationsbeviser og prøver. publikken Tyskland ), ved advokaterne Bernd Meisterernst,
 Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten, Dr. Frank Schulze
 og Dr. Winfried Haneklaus, Münster, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokatfirmaet Dupong & Associés, 14a,
 rue des Bains, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Sag anlagt den 8. februar 1995 af Burghardt Wetterau mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber 1 . Sagsøgte tilpligtes in solidum at betale sagsøgeren en
 erstatning for perioden 2. april 1984 til 29 . marts 1989
 (Sag T-20/95 ) på 193 229,00 DM med rente 8% fra 19 . maj 1992,
 ( 95/C 74/31 ligesom de sagsøgte tilpligtes in solidum at bestale
 sagens omkostninger samt omkostninger til syn og skøn
 med 3 663,43 DM.
 (Processprog: tysk)
 2 . Den foreliggende sag forenes med den allerede anlagte
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er sag Hülseberg m.fl. mod Rådet og Kommissionen for De
 der den 8 . februar 1995 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Fællesskaber, T-77/93 , og sagen udsættes
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske på samme måde.


text:
C 109/40 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 4.5.2002
 Slettelse af sag C-234/00 (1) Slettelse af sag C-31/01 (1)
 (2002/C 109/72) (2002/C 109/75)
 Ved kendelse af 22. januar 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 15. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-234/00, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-31/01,
 The Queen mod Minister of Agriculture, Fisheries and Food, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 ex parte: F. Machin & Sons Ltd. (anmodning om præjudiciel Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 afgørelse fra High Court of Justice (England & Wales), Queen’s af registeret.
 Bench Division (Crown Office)), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 10.3.2001.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 Slettelse af sag C-41/01 (1)
 Slettelse af sag C-239/00 P ( 1)
 (2002/C 109/76)
 (2002/C 109/73)
 Ved kendelse af 23. november 2001 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 7. februar 2002 har præsidenten for De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-41/01,
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-239/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod For-
 P, Rådet for Den Europæiske Union mod Kongeriget Spanien, bundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 79 af 10.3.2001.
 (1) EFT C 247 af 26.8.2000.
 Slettelse af sag C-85/01 (1)
 Slettelse af sag C-449/00 (1)
 (2002/C 109/77)
 (2002/C 109/74)
 Ved kendelse af 5. februar 2002 har præsidenten for De
 Ved kendelse af 7. december 2001 har formanden for Femte Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-85/01,
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Det
 at sag C-449/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, skal slettes
 ber mod Den Franske Republik, skal slettes af registeret. af registeret.
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001. (1) EFT C 134 af 5.5.2001.


text:
Nr . C 247/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 24 . 8 . 96
 3 ) Er de fælles bestemmelser, ABI har fastsat for de direktivets artikel 3 , med undtagelse af kviksølv og
 tilsluttede banker med hensyn til aftalen om kaution for bly.
 alle forpligtelser i forbindelse med udlånstilsagnet — for
 så vidt som de er fastsat og anvendes ensartet og på Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost
 bindende måde af de tilsluttede banker — i relation til de ninger .
 enkelte klausuler, som er omtalt i nærværende kendelses
 præmisser, som helhed forenelige med bestemmelsen i Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 traktatens artikel 85 , idet de kan påvirke handelen
 mellem medlemsstater og har til formål eller til følge at
 hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for EF-traktatens artikel 189 , hvorefter et direktiv med hensyn
 fællesmarkedet ? til det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat,
 som det rettes til, indebærer en forpligtelse for medlemssta
 terne til at overholde de frister for gennemførelsen, der er
 4 ) Hvilke virkninger kan en eventuel konstatering af, at fastsat i direktiverne . Denne frist er udløbet den 5 . novem
 den i spørgsmål 3 omhandlede uforenelighed foreligger, ber 1981 , uden at Den Italienske Republik har vedtaget de
 have for de tilsvarende klausuler i kontrakterne om
 bestemmelser, der er nødvendige for fuldt ud at efterkomme
 kaution for alle forpligtelser og for selve de aftaler, der det direktiv, der er nævnt i Kommissionens påstande .
 » sekundært « er indgået af de enkelte banker, i betragt
 ning af, at de banker, der er tilsluttet ABI, under ét kan
 anses for i henhold til og som følge af artikel 86 H EFT nr . L 281 af 10 . 11 . 1979 , s . 47.
 kollektivt at indtage en dominerende stilling på det
 indenlandske kreditmarked, på hvilket den konkrete
 anvendelse af de omhandlede bestemmelser ( om fast
 sættelsen af debitorrenten ) må anses for et misbrug ?
 í 1 ) Associazione Bancaria Italiana . Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 18 . juni 1996 af Tribunale di Genova i sagen
 selskabet EDIS — Edilizia Industriale Siderurgica Sri ( tidli
 gere EDIS SpA ) mod Ministero delle Finanze
 ( Sag C-231/96 )
 ( 96/C 247/20 )
 Sag anlagt den 28 . juni 1996 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik Ved kendelse afsagt den 18 . juni 1996 , indgået til Domsto
 ( Sag C-225/96 ) lens Justitskontor den 8 . juli 1996, har Tribunale di Genova
 i sagen selskabet EDIS — Edilizia Industriale Siderurgica Sri
 ( 96/C 247/19 )
 ( tidligere EDIS SpA ) mod Ministero delle Finanze forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 28 . juni 1996 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Anto 1 ) Til yderligere belysning af, hvad Domstolen fastslog i
 nio Aresu, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som


text:
befuld dom af 20. april 1993 i de forenede sager C-71 /91 og
 mægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos C-178/91 i 1 ), Ponente Carni SpA mod Amministrazione
 Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, delle Finanze dello Stato, ønskes det oplyst, om trakta
 Wagner-Centret, Kirchberg. tens bestemmelser skal fortolkes således, at de er til
 hinder for, at en medlemsstat indfører og/eller oprethol
 der en national retsforskrift som den, der af den
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : italienske lovgiver er indført ved artikel 13 , stk. 2, i
 dekret nr. 641 af 26 . oktober 1972 fra republikkens
 Det fastslås, at Den Italienske Republik ikke har overholdt præsident, såfremt anvendelsen af en sådan retsforskrift
 sine forpligtelser i henhold fil EF-traktaten, medfører en tidsmæssig begrænsning af retsvirknin
 gerne af en dom afsagt af Domstolen .
 — idet den har undladt at udpege de vandområder, der
 kræver beskyttelse eller forbedring for at gøre det muligt 2 ) Desuden ønskes det oplyst, om EF-traktatens artikel 5 ,
 for skaldyr at leve og vokse deri , i medfør af artikel 4 i således som den fortolkes i Domstolens praksis, er
 direktiv 79/923/EØF ( 1 ) og/eller at give Kommissionen forenelig med en national retsforskrift ( artikel 13 i
 meddelelse om, hvilke vandområder der er udpeget, i dekret nr . 641 /72 fra republikkens præsident ), som med
 medfør af direktivets artikel 13
 hensyn til de processuelle regler for søgsmål, der
 anlægges med henblik på at sikre tilbagebetaling af
 — idet den har undladt at udarbejde programmer med gebyrer, der er betalt i strid med Rådets direktiv
 henblik på at mindske forureningen i henhold til 69/335/EØF ( 2 ), indeholder en treårig søgsmålsfrist
 direktivets artikel 5 regnet fra indbetalingstidspunktet, en frist, som imid
 lertid ikke gælder i national lovgivning med hensyn til
 — idet den har undladt at fastsætte værdier for parame søgsmål med påstand om tilbagebetaling af beløb erlagt
 trene i punkt 8 og 9 i bilaget til direktivet i henhold til i urigtig formening om skyld mellem private .
 ---pagebreak--- 24 . 8 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 247/ 11
 3 ) Såfremt det andet spørgsmål besvares bekræftende, Slettelse af sag C-3 06/95 ( x )
 ønskes det oplyst, om fællesskabsretten er forenelig med ( 96/C 247/21 )
 en national retsforskrift, hvorefter en søgsmålsfrist ( til
 skade for en borger fra en medlemsstat, som med
 henblik på at opnå tilbagebetaling af et gebyr erlagt med
 Ved kendelse af 29 . april 1996 har præsidenten for De
 urette påberåber sig bestemmelser i et direktiv ) begyn
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag
 der at løbe, inden direktivet er blevet korrekt gennem
 ført i national ret . C-306/95 , Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nord
 ( ] ) Sml . 1993 I, s . 1915 . irland, skal slettes af registret.
 ( 2 ) EFT nr. L 249 af 3 . 10 . 1969 , s . 25 .
 (M


text:
EFT nr . C 299 af 11 . 11 . 1995 .
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 5 . juni 1996 den 6. juni 1996
 i sag T-398/94, Kahn Scheepvaart BV mod Kommissionen i sag T-262/94, Jean Baiwir mod Kommissionen for De
 for De Europæiske Fællesskaber (') Europæiske Fællesskaber ( 1 )
 (Statsstøtte — skibsbygning — generel støtteordning — (Tjenestemænd — ulovlighedsindsigelse — overensstem
 annullationssøgsmål — formaliteten) melse mellem klagen og stævningen — ny beregningsmetode
 ( 96/C 247/22 ) for karriereforløb i kategori B, C og D i Kommissionen —
 liste over tjenestemænd, der anses for de bedst egnede til at
 blive forfremmet — vedtægtens artikel 5, stk. 3, og
 artikel 45 — princippet om ligebehandling — åbenbar
 (Processprog: engelsk) fejlbedømmelse afde faktiske og retlige omstændigheder —
 erstatningssøgsmål)
 ( 96/C 247/23 )
 I sag T-398/94, Kahn Scheepvaart BV, Rotterdam, ved
 advokat Thomas Jestaedt, Düsseldorf, og advokat Tom R.
 Ottervanger, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxem
 bourg hos advokat Carlos Zeyen, 67, rue Ermesinde, mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld (Processprog: fransk)
 mægtigede: Paul Nemitz og Jean-Paul Keppenne ), angående
 en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af
 25 . oktober 1994 om for året 1994 at godkende en tysk
 støtteordning for skibsbygningsindustrien, har Retten
 (Tredje Udvidede Afdeling ), sammensat af afdelingsforman I sag T-262/94, Jean Baiwir, der er tjenestemand i Kommis
 den, C. P. Briët, og dommerne B. Vesterdorf, P. Lindh, A. sionen for De Europæiske Fællesskaber og har bopæl i
 Potocki og J. D. Cooke; justitssekretær : fuldmægtig J. Court-Saint-Étienne (Belgien), ved advokat Georges Van
 Palacio Gonzålez, den 5 . juni 1996 afsagt dom, hvis dersanden, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg
 konklusion lyder således: hos Fiduciaire Myson SARL, 1 , rue Glesener, mod Kom
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuldmægti
 gede : Joseph Griesmar og derefter Julian Currall , bistået af
 1 ) Sagen afvises. advokat Denis Waelbroek ) angående en påstand om, dels at
 listen for 1993 over de tjenestemænd, der anses for de bedst
 egnede til at blive forfremmet til lønklasse B4 annulleres, for
 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger. så vidt sagsøgeren ikke er opført herpå, og dels at
 sagsøgerens hidtidige karriereforløb rekonstrueres, idet han
 indplaceres i lønklasse B4/2 fra 1 . januar 1993 , samt at han
 (M EFT nr. C 400 af 31 . 12 . 1994 . tilkendes erstatning for den ikke-økonomiske skade, han
 har lidt, har Retten ( Fjerde Afdeling ), sammensat af
 afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne P. Lindh og
 J. D. Cooke; justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor,
 den 6 . juni 1996 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således :


text:
19.2.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/17
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. december 2010 — Barbara Mercredi mod Richard Chaffe (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Det Forenede Kongerige)
 (Sag C-497/10) (1)
 (Retligt samarbejde i civile sager - Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 - ægteskabssager og forældreansvar - barn, hvis forældre ikke er gift - begrebet »sædvanligt opholdssted« for et spædbarn - begrebet »forældremyndighed«)
 2011/C 55/30
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Barbara Mercredi
 Sagsøgt: Richard Chaffe
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — fortolkning af artikel 8 og 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000 (EUT L 338, s. 1) — begrebet sædvanligt opholdssted — et barn, der er født i Det Forenede Kongerige af en britisk fader og en fransk moder, og som har moderens nationalitet, idet forældrene ikke er gift — et barn, der er fjernet til la Réunion af dets moder — lovlig fjernelse på det tidspunkt, den fandt sted, da moderen på det tidspunkt havde forældreansvar over for barnet — efterfølgende stævning med påstand om forældreansvar, delt bopæl og delt samværsret, indgivet af faderen for de britiske retter — kendelse fra High Court med pålæg om tilbagegivelse af barnet til Det Forenede Kongerige — kendelse appelleret af moderen med anbringende om, at barnet ikke længere havde sædvanligt opholdssted i Storbritannien på det tidspunkt, hvor sagen blev forelagt for retten
 Konklusion
 1)
 Begrebet »sædvanligt opholdssted«, i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8 og 10 i Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 af 27. november 2003 om kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i ægteskabssager og i sager vedrørende forældreansvar og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1347/2000, skal fortolkes således, at dette opholdssted svarer til det sted, som afspejler en vis familiemæssig og social tilknytning for barnet. Med henblik herpå, og når det drejer sig om et spædbarn, som alene har opholdt sig med sin moder i nogle få dage i en medlemsstat — som er en anden end den, hvori det havde sædvanligt opholdssted — som det er blevet bragt til, skal der bl.a. tages hensyn til dels opholdets varighed, regelmæssighed, vilkårene og baggrunden for opholdet på denne medlemsstats område og for moderens flytning til nævnte stat, dels, navnlig på grund af barnets alder, moderens geografiske og familiemæssige oprindelse samt hendes og barnets familiemæssige og sociale relationer i samme medlemsstat. Det tilkommer den nationale ret at fastslå barnets sædvanlige opholdssted ud fra en helhedsvurdering af de særlige faktiske omstændigheder i den konkrete sag.
 Hvis anvendelsen af ovennævnte kriterier, i hovedsagen, måtte føre til den konklusion, at barnets sædvanlige opholdssted ikke kan fastslås, bør fastlæggelsen af den kompetente ret foretages på grundlag af kriteriet


text:
om »barnets aktuelle opholdssted« i henhold til forordningens artikel 13.
 2)
 Afgørelser fra en medlemsstats ret, der i henhold til Haagerkonventionen af 25. oktober 1980 om de civilretlige virkninger af internationale barnebortførelser afviser en anmodning om en umiddelbar tilbagegivelse af et barn til en anden medlemsstats rets jurisdiktion, og som vedrører forældreansvar over for dette barn, har ikke nogen virkning for de afgørelser, som skal træffes i denne anden medlemsstat, i sager vedrørende forældreansvar, som tidligere er blevet indledt, og som stadig verserer i denne anden medlemsstat.
 (1) EUT C 328 af 4.12.2010.


text:
3.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 104/37
 Sag anlagt den 9. februar 2017 — Den franske Republik mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-73/17)
 (2017/C 104/53)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den franske Republik (ved F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda og E. de Moustier, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Parlamentet
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af dagsordenen for Europa-Parlamentets møde onsdag den 30. november 2016 (dokument P8_OJ (2016)11-30), for så vidt som det heri bestemmes, at der skal afholdes plenarmøder om det fælles udkast til almindeligt budget, som Forligsudvalget er blevet enige om; af dagsordenen for mødet torsdag den 1. december 2016 (dokument P8_OJ (2016)12-01), for så vidt som der heri er fastsat en afstemning ledsaget af stemmeforklaringer vedrørende det fælles udkast til almindeligt budget; af Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 1. december 2016 om det fælles udkast til almindeligt budget (dokument TS-0475/2016, P8_TA-PROV(2016)0475, foreløbige udgave), samt af den retsakt, hvorved Europa-Parlamentets formand i overensstemmelse med proceduren i artikel 314, stk. 9, TEUF fastslog, at det almindelige budget var endeligt vedtaget.
 —
 Retsvirkningerne af den retsakt, hvorved Europa-Parlamentets formand fastslog, at det almindelige budget for Unionen for regnskabsåret 2017 var vedtaget, opretholdes indtil dette budget vedtages endeligt ved en retsakt, der er i overensstemmelse med traktaterne, inden for en rimelig frist at regne fra datoen for dommens afsigelse.
 —
 Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1.
 Med søgsmålet har den franske regering nedlagt påstand om annullation af fire retsakter vedtaget af Europa-Parlamentet i forbindelse med dettes udøvelse af budgetbeføjelser under den yderligere plenarmøderække, der blev afholdt den 30. november og den 1. december 2016 i Bruxelles.
 2.
 Den første og den anden retsakt, som den franske regering påstår annulleret, er dagsordenerne for Europa-Parlamentets møder onsdag den 30. november 2016 og torsdag den 1. december 2016, for så vidt som der heri fastsættes henholdsvis plenarmøder om det fælles udkast til almindeligt budget for regnskabsåret 2017 og en afstemning ledsaget af stemmeforklaringer om dette fælles udkast til almindeligt budget.
 3.
 Den tredje anfægtede retsakt er Europa-Parlamentets lovgivningsmæssige beslutning af 1. december 2016 om det fælles udkast til almindeligt budget.
 4.
 Endelig har den franske regering nedlagt påstand om annullation af den retsakt, hvorved Europa-Parlamentets formand i overensstemmelse med proceduren i artikel 314, stk. 9, TEUF fastslog, at det almindelige budget var endeligt vedtaget. Således som det bl.a. fremgår af referatet af Europa-Parlamentets møde torsdag den 1. december 2016 er der tale om erklæringen fra Europa-Parlamentets formand og derefter sidstnævntes underskrivelse af det almindelige budget, som fandt sted efter afstemningen om den lovgivningsmæssige beslutning om det fælles udkast til almindeligt budget.
 5.
 Den franske regering har med sit eneste anbringende gjort gældende, at de fire anfægtede retsakter skal annulleres med den begrundelse, at de tilsidesætter protokol nr. 6 bilagt traktaten om Den europæiske Union og TEUF og protokol nr. 3 bilagt Euratom-traktaten om fastsættelse af hjemstedet for Den Europæiske Unions institutioner og for visse af Unionens organer, kontorer, agenturer og tjenester.
 6.
 Det fremgår nemlig både af protokollerne om hjemstedet for institutionerne og af Domstolens


text:
retspraksis, at Europa-Parlamentet ikke kan udøve de budgetbeføjelser, som det er tillagt ved artikel 134 TEUF under de yderligere plenarmøderækker, som finder sted i Bruxelles, men skal udøve disse under de ordinære plenarmøderækker, som afholdes i Strasbourg.
 7.
 For så vidt som lovligheden af den anfægtede retsakt fra Europa-Parlamentets formand anfægtes, ikke på grund af dens formål eller indhold, men udelukkende fordi denne retsakt burde have været vedtaget under en ordinær plenarmøderække i Strasbourg, berettiger nødvendigheden af at sikre kontinuiteten af EU’s offentlige tjeneste samt vigtige retssikkerhedsmæssige grunde imidlertid ifølge den franske regering, at denne retsakts retsvirkninger opretholdes indtil vedtagelsen af en ny retsakt i overensstemmelse med traktaterne.


text:
10.1.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 6/23
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 19. november 2008 — Ercros mod KHIM — Degussa (TAI CROS)
 (Sag T-315/06) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om TAI CROS som EF-figurmærke - de ældre nationale ordmærker CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS og ERCROS - de ældre nationale figurmærker CROS - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - ingen lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2009/C 6/46)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Ercros, SA (Barcelona, Spanien) (ved avocat R. Thierie)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved R. Pethke, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Degussa GmbH, tidligere Degussa AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved avocat S. Schäffler)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 20. september 2006 af Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 29/2006-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Ercros, SA og Degussa GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Ercros, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 326 af 30.12.2006.


text:
20.2.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 53/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 21. december 2016 — Europa-Kommissionen mod Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company og Irland
 (Forenede sager C-164/15 P og C-165/15 P) (1)
 ((Appel - statsstøtte - national lufttransportafgift - anvendelse af forskellige satser - nedsat sats, der finder anvendelse på flyvninger, hvis destination er beliggende højst 300 km fra den nationale lufthavn - fordel - selektiv karakter - vurdering, såfremt afgiftsforanstaltningen kan udgøre en restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser - tilbagesøgning - punktafgift))
 (2017/C 053/11)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Europa-Kommissionen (ved L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche og B. Stromsky, som befuldmægtigede)
 De andre parter i appelsagen: Aer Lingus Ltd (ved K. Bacon, QC, og A. Robertson, QC, samt barrister D. Bailey, for solicitor A. Burnside), Ryanair Designated Activity Company, tidligere Ryanair Ltd (ved B. Kennelly, QC, dikigoros I.-G. Metaxas-Maragkidis og avocat E. Vahida) og Irland (ved E. Creedon, J. Quaney og A. Joyce, som befuldmægtigede, bistået af E. Regan, SC, og B. Doherty, BL)
 Konklusion
 1)
 Irland bærer sine egne omkostninger. Den Europæiske Unions Rets domme af 5. februar 2015, Aer Lingus mod Kommissionen (T-473/12, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:78), og Ryanair mod Kommissionen (T-500/12, ikke trykt i Sml., EU:T:2015:73), ophæves, i det omfang de annullerer artikel 4 i Kommissionens afgørelse 2013/199/EU af 25. juli 2012 om statsstøttesag SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Differentieret afgiftssats for flybilletter gennemført af Irland, for så vidt som denne artikel pålægger tilbagesøgning af støtten fra støttemodtagerne med et beløb, som i 70. betragtning til denne afgørelse er fastsat til 8 EUR pr. passager.
 2)
 Kontraappellerne forkastes.
 3)
 Europa-Kommissionen frifindes i de søgsmål, som Aer Lingus Ltd og Ryanair Designated Activity Company har anlagt med påstand om annullation af afgørelse 2013/199.
 4)
 Aer Lingus Ltd og Ryanair Designated Activity Company bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger såvel for Den Europæiske Unions Ret som i sagen for Den Europæiske Unions Domstol.
 5)
 Irland bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 205 af 22.6.2015.


text:
4.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 1/15
 KENDELSE AFSAGT AF PRáSIDENTEN Ð Det pålñgges Harmoniseringskontoret at fastsñtte
 FOR RETTEN I FéRSTE INSTANS en ansùgningsdato for EF-varemñrkeansùgning
 nr. 000200006, der blev indgivet den 19. april 1996.
 den 23. oktober 1998
 i sag T-100/98 R, Anthony Goldstein mod Kommissionen
 for De Europñiske Fñllesskaber Ð Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale alle sagens
 omkostninger.
 (Sñrlige rettergangsformer Ð formaliteten Ð uopsñttelig-
 hed)
 (1999/C 1/30) Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Varemñrket: »Baby Dry« Ð
 (Processprog: engelsk)
 registreringsnummer 000200006
 Vare eller bleer til spñdbùrn
 I sag T-100/98 R, Anthony Goldstein, Harrow, Middlesex tjenesteydelse:
 (Det Forenede Kongerige), ved solicitor Raymond St John Den for undersùgerens registreringsnñgtelse
 Murphy, Merriman White, 3, King's Bench Walk, Inner appelkammeret
 Temple, London, mod Kommissionen for De Europñiske påklagede
 Fñllesskaber (befuldmñgtiget: Richard Lyal), angående en afgùrelse:
 begñring om forelùbige forholdsregler indgivet under en Anbringender: Ð tilsidesñttelse af artikel 7, stk. 1,
 sag, hvorunder sagsùgeren har nedlagt påstand om erstat- litra b), i forordning (EF) nr. 40/94
 ning for det tab, sagsùgeren hñvder at have lidt som fùlge Ð tilsidesñttelse af artikel 7, stk. 1,
 af, at der på Kommissionens ansvar er offentliggjort en litra c), i forordning (EF) nr. 40/94
 folder om anerkendelse af eksamensbeviser og kvalifikatio-
 ner for alment praktiserende lñger og speciallñger, har Subsidiñrt: Ð tilsidesñttelse af artikel 7, stk. 3,
 Rettens prñsident den 23. oktober 1998 afsagt kendelse, og artikel 62 i forordning (EF)
 hvis konklusion lyder således: nr. 40/94.
 1) Begñringen om forelùbige forholdsregler tages ikke til
 fùlge.
 2) Afgùrelsen om sagens omkostninger udsñttes.
 Sag anlagt den 23. oktober 1998 af Una Film »City
 Revue« GmbH mod Europa-Parlamentet og Rådet for
 Den Europñiske Union
 (Sag T-175/98)
 (1999/C 1/32)
 Sag anlagt den 6. oktober 1998 af The Procter & Gamble
 Company mod Harmoniseringskontoret for det Indre
 Marked (Processprog: tysk)
 (Sag T-163/98)
 (1999/C 1/31) Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 23. oktober 1998 anlagt sag mod Europa-Parla-
 mentet og Rådet for Den Europñiske Union af Una Film
 (Processprog: fransk) »City Revue« GmbH, Wien (éstrig), ved advokat Dr. Rai-
 ner Borgelt, Düsseldorf, og professor Dr. Manfred Dauses,
 Bamberg (Forbundsrepublikken Tyskland), og med valgt
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er adresse i Luxembourg hos advokaterne Reding & Felten,
 der den 6. oktober 1998 anlagt sag mod Harmoniserings- 2, rue J. P. Brasseur.
 kontoret for det Indre Marked af The Procter & Gamble
 Company, Cincinnatti, Ohio (USA), ved advokat Thierry
 van Innis, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 hos advokat Katia Manhaeve, 56-58, rue Charles Martel.
 1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/43/EF af
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: 6. juli 1998 om indbyrdes tilnñrmelse af medlems-
 staternes love og administrative bestemmelser om
 reklame for tobaksvarer og sponsorering til fordel for
 Ð Appelkammerets afgùrelse af 31. juli 1998 annulleres. disse (EFT L 213 af 30.7.1998, s. 9) annulleres.
 ---pagebreak--- C 1/16 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 4.1.1999
 Subsidiñrt kendes direktivets artikel 3 ugyldig i det er garanteret i Fñllesskabets retsorden, såsom ejendoms-
 omfang,


text:
den forbyder reklame, hvis virkning er retten og ytringsfriheden.
 begrñnset til den pågñldende medlemsstats område.
 Endelig anfùrer sagsùgeren, at begrundelsespligten efter
 Mere subsidiñrt kendes direktivets artikel 3 ugyldig i EéF-traktatens artikel 190 er tilsidesat, da direktivet for
 det omfang, den forbyder, at der i reklamer for andre vñsentlige reguleringselementers vedkommende dels ikke
 varer end tobaksvarer anvendes navne, mñrker eller indeholder en angivelse eller en tilstrñkkelig angivelse af
 symboler, som også anvendes for tobaksvarer. grundene, dels mangler de nùdvendige forklaringer ved-
 rùrende subsidiaritets- og proportionalitetsprincippet og
 endelig ikke oplyser om de reelle motiver til, at direktivet
 2) De sagsùgte tilpligtes at betale sagens omkostninger. er blevet udstedt.
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 Sagsùgeren driver virksomhed med formidling af reklame-
 Sag anlagt den 31. oktober 1998 af Georgsmarienhütte
 film udelukkende til ùstrigske biografer. Sagsùgeren er den
 Holding GmbH mod Kommissionen for De Europñiske
 fùrende virksomhed i éstrig på markedet for formidling af
 biografreklamer for tobaksvarer. Sagsùgerens eneste ordre- Fñllesskaber
 giver for tobaksreklamer er Austria Tabak. Da sagsùgeren (Sag T-181/98)
 også er Austria Tabak's eneste aftager af tobaksreklamer,
 er sagsùgeren den eneste virksomhed i éstrig, der koordi- (1999/C 1/33)
 nerer formidlingen af samtlige biografreklamer for tobaks-
 varer.
 (Processprog: tysk)
 Efter sagsùgerens opfattelse vil de ùkonomiske fùlger af
 forbuddet mod tobaksreklame ramme den sagsùgende Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 virksomhed sñrlig hårdt på grund af dennes markedsstil- der den 31. oktober 1998 anlagt sag mod Kommissionen
 ling, da ikke blot indtñgterne fra biografreklamer for for De Europñiske Fñllesskaber af Georgsmarienhütte
 tobaksvarer med ùjeblikkelig virkning falder vñk, men Holding GmbH, Georgsmarienhütte (Forbundsrepublikken
 også den »indirekte reklame« (som den betegnes i direkti- Tyskland), ved advokaterne Walter Klosterfelde, Thomas
 vet) berùres deraf, og da disse to områder udgùr en Jestaedt og Martin Sura, Bruxelles, og med valgt adresse i
 vñsentlig del af sagsùgerens omsñtning. Luxembourg hos advokatfirmaet Arendt & Medernach,
 8-10, rue Mathias Hardt.
 I retlig henseende anfùrer sagsùgeren fùlgende:
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Det anfñgtede direktiv, som ifùlge betragtningerne er base-
 ret på EéF-traktatens artikel 57, stk. 2, 66 og 100 A, har 1. Kommissionens beslutning K(98) 2556 om den af del-
 ikke hjemmel i fñllesskabsretten. Herved er der sket en til- staten Niedersachsen ydede stùtte til Georgsmarien-
 sidesñttelse af princippet om EF-institutionernes begrñn- hütte GmbH annulleres.
 sede kompetence. Direktivet kan heller ikke stùttes på
 EéF-traktatens artikel 129 eller artikel 235. Selv om EéF-
 traktatens artikel 57, stk. 2, 66 og 100 A måtte vñre en 2. Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 egnet og tilstrñkkelig hjemmel for det anfñgtede direktiv,
 er det under alle omstñndigheder i strid med subsidiari-
 tetsprincippet i traktatens artikel 3 B, stk. 2. Det strider i Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 al fald mod proportionalitetsprincippet i EéF-traktatens
 artikel 3 B, stk. 3.
 Sagsùgeren, en mellemstor stålvirksomhed, var indtil
 begyndelsen af 1993 en del af Klöckner-stålkoncernen og
 Endvidere gùr sagsùgeren gñldende, at principperne om de blev i forbindelse med en akkord vedrùrende koncernen
 frie varebevñgelser og den fri udveksling af tjenesteydelser overtaget og grundlagt af enkelte virksomhedsledere. Sag-
 er


text:
tilsidesat, og at direktivet navnlig er uforenelig med sùgeren havde på det tidspunkt stadig nogle grunde, som
 EéF-traktatens artikel 30 ff. og artikel 59 ff. ikke var nùdvendige af hensyn til virksomhedens drift, og
 som derfor skulle sñlges. På en af disse grunde (betegnet
 »Westerkamp«) havde virksomheder under Klöckner-stål-
 Hertil kommer efter sagsùgerens opfattelse, at det anfñg- koncernen gennem mange år oplagret gigtspildevand og
 tede direktiv strider mod visse af de grundrettigheder, som konvertorstålstùv.


text:
7.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/14
 Rettens dom af 28. januar 2016 — Gugler France mod KHIM — Gugler (GUGLER)
 (Sag T-674/13) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-figurmærket GUGLER - absolut registreringshindring - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 4, og artikel 53, stk. 1, litra c), i forordning nr. 207/2009 - begrundelsespligt - artikel 75 i forordning nr. 207/2009 - påkendelse af egen drift))
 (2016/C 090/19)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Gugler France (Besançon, Frankrig) (ved advokat A. Grolée)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Alexander Gugler (Maxdorf, Tyskland)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 16. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 356/2012-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Gugler France og M. Alexander Gugler
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 16. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 356/2012-4) annulleres.
 2)
 I øvrigt frifindes Harmoniseringskontoret.
 3)
 Harmoniseringskontoret bærer sine egne omkostninger og betaler omkostningerne afholdt af Gugler France under sagen for Retten.
 (1) EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/2
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. juli 2016 — H mod Rådet for Den Europæiske Union, Europa-Kommissionen og Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH)
 (Sag C-455/14 P) (1)
 ((Appel - fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP) - afgørelse 2009/906/FUSP - Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH) - udstationeret national medarbejder - forflyttelse til et regionalt kontor i denne mission - artikel 24, stk. 1, andet afsnit, sidste punktum, TEU - artikel 275, stk. 1, TEUF - annullations- og erstatningssøgsmål - Den Europæiske Unions retsinstansers kompetence - artikel 263 TEUF, 268 TEUF og 340, stk. 2, TEUF))
 (2016/C 343/02)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: H (ved avvocato M. Velardo)
 De andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (ved A. Vitro og F. Naert, som befuldmægtigede), Europa-Kommissionen (ved F. Erlbacher, G. Gattinara og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede) og Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH)
 Konklusion
 1)
 Kendelse afsagt af Den Europæiske Unions Ret den 10. juli 2014, H mod Rådet m.fl. (T-271/10, ikke trykt i Sml., EU:T:2014:702), ophæves.
 2)
 Den af H anlagte sag afvises, for så vidt som den er anlagt mod Europa-Kommissionen og Den Europæiske Unions politimission (EUPM) i Bosnien-Hercegovina (BiH).
 3)
 Sagen hjemvises til Den Europæiske Unions Ret til afgørelse af sagens realitet, for så vidt som sagen er anlagt mod Rådet for Den Europæiske Union.
 4)
 Afgørelsen om sagsomkostningerne udsættes.
 (1) EUT C 448 af 15.12.2014.


text:
14.3.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 98/52
 Sag anlagt den 5. januar 2016 — Toshiba Samsung Storage Technology og Toshiba Samsung Storage Technology Korea mod Kommissionen
 (Sag T-8/16)
 (2016/C 098/67)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (Tokyo, Japan) og Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (Gyeonggi-do, Republikken Korea) (ved advokaterne M. Bay, J. Ruiz Calzado, A. Aresu og A. Scordamaglia-Tousis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 21. oktober 2015 i sag AT.39639 — Optiske diskettedrev om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF og EØS-aftalens artikel 53 annulleres helt eller delvist.
 —
 Endvidere eller subsidiært nedsættes den bøde, sagsøgerne er blevet pålagt, væsentligt.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 —
 Der træffes enhver anden afgørelse, som er passende henset til sagens omstændigheder.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført ni anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter og af sagsøgernes ret til forsvar som følge af den usammenhængende retlige kvalificering af adfærden, den selvmodsigende eller i det mindste utilstrækkelige begrundelse vedrørende den retlige kvalificering af den angivelige overtrædelse, undladelsen af at give aktindsigt i diskulperende beviser, og anvendelsen af flere retlige og faktiske forhold i den anfægtede afgørelse, som ikke var omhandlet i klagepunktsmeddelelsen.
 2.
 Andet anbringende om faktiske og retlige fejl ved anvendelsen af artikel 101 TEUF i forbindelse med konstateringen af en påvirkning af handelen mellem medlemsstater.
 3.
 Tredje anbringende om faktiske og retlige fejl ved fastlæggelsen af den geografiske udstrækning af overtrædelsen af artikel 101 TEUF.
 4.
 Fjerde anbringende om faktiske og retlige fejl ved anvendelsen af artikel 101 TEUF i forbindelse med konstateringen af en samlet overtrædelse.
 5.
 Femte anbringende om faktiske og retlige fejl vedrørende sagsøgernes angivelige bevidsthed om hele den samlede overtrædelse og nærmere bestemt om alle de andre adressaters deltagelse.
 6.
 Sjette anbringende om faktiske og retlige fejl med hensyn til begyndelsesdatoen for sagsøgernes angivelige deltagelse i hele den samlede overtrædelse.
 7.
 Syvende anbringende om faktiske og retlige fejl i forbindelse med udstrækningen af den overtrædelse, sagsøgerne holdes ansvarlige for, idet det blev fastslået, at sagsøgerne var involverede i konkurrencebegrænsende »aftaler«.
 8.
 Ottende anbringende om en tilsidesættelse af retten til god forvaltning og af beslægtede almindelige EU-retlige principper som følge af undersøgelsens åbenbart overdrevent lange varighed.
 9.
 Niende anbringende, hvorved det subsidiært gøres gældende, at der blev begået fejl ved bødens beregning som følge af:
 —
 Kommissionens undladelse af at tage hensyn til den omstændighed, at (a) sagsøgerne er en monoproducerende virksomhed, (b) yderligere omstændigheder, der begrænser grovheden af sagsøgernes individuelle adfærd og formildende omstændigheder, samt
 —
 Kommissionens undladelse af at tillægge overtrædelsens særlige omstændigheder en passende betydning ved fastsættelsen af niveauet for den generelle multiplikationsfaktor for grovhed og tillægsbeløbet.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/28
 Sag anlagt den 21. marts 2013 — Benelli Q.J. mod KHIM — Demharter (MOTOBI B PESARO)
 (Sag T-171/13)
 2013/C 147/50
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Italien) (ved advokat P. Lukácsi)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Demharter GmbH (Dillingen, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse omgøres og der gives afslag på Demharter GmbH’s begæring om, at EF-varemærket erklæres fortabt.
 —
 Harmoniseringskontorets afgørelse annulleres og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret til fornyet behandling og ny afgørelse, såfremt Retten finder det uomgængeligt nødvendigt, at er gennemføres endnu en grundig undersøgelse af beviset for reel brug.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, som begæringen om fortabelse vedrører: Figurmærket »MOTOBI B PESARO« for varer i klasse 9, 12 og 25 — EF-varemærkeregistrering nr. 2 262 269
 Indehaver af EF-varemærket: Benelli Q.J. Srl
 Indgiveren af begæringen om fortabelse af EF-varemærket: Demharter GmbH
 Annullationsafdelingens afgørelse: EF-varemærket erklæret fortabt
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 51, stk. 1, litra a), i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
15.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 45/32
 Rettens kendelse af 10. december 2013 — von Storch m.fl. mod ECB
 (Sag T-492/12) (1)
 (Annullationssøgsmål - afgørelser truffet af ECB - tekniske karakteristika for Outright Monetary Transactions udført af Eurosystemet - foranstaltninger til at sikre tilgængeligheden af sikkerhed - midlertidige foranstaltninger vedrørende Eurosystemets refinansieringstransaktioner og belånbar sikkerhed - ikke umiddelbart berørt - afvisning)
 2014/C 45/53
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøgere: Sven A. von Storch (Berlin, Tyskland) og de øvrige 5 216 sagsøgere, hvis navne fremgår af kendelsens bilag (ved advokaterne M. Kerber og B. von Storch)
 Sagsøgt: Den Europæiske Centralbank (ECB) (ved C. Kroppenstedt og G. Gruber, som befuldmægtigede, bistået af advokat H.-G. Kamann)
 Sagens genstand
 Principalt påstand om annullation af dels ECB’s afgørelse af 6. september 2012 om en række tekniske karakteristika for Outright Monetary Transactions udført af Eurosystemet på de sekundære statsobligationsmarkeder, dels ECB’s afgørelse af 6. september 2012 om vedtagelse af yderligere foranstaltninger til at sikre tilgængeligheden af sikkerhed for modparterne med henblik på at opretholde deres adgang til Eurosystemets likviditetstilførende transaktioner, og subsidiært påstand om annullation af ECB’s retningslinje 2012/641/EU af 10. oktober 2012 om ændring af retningslinje ECB/2012/18 om yderligere midlertidige foranstaltninger vedrørende Eurosystemets refinansieringstransaktioner og belånbar sikkerhed (ECB/2012/23) (EUT L 284, s. 14)
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Sven A. von Storch og de øvrige 5 216 sagsøgere, hvis navne fremgår af bilaget til denne kendelse, bærer deres egne omkostninger og betaler de af Den Europæiske Centralbank (ECB) afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 2.2.2013.


text:
23.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 219/12
 Sag anlagt den 3. juni 2011 — Kongeriget Spanien mod Rådet for Den Europæiske Union
 (Sag C-274/11)
 2011/C 219/16
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad, som befuldmægtiget)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse 2011/167/EU (1) annulleres.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 1)
 Magtfordrejning ved iværksættelse af et forstærket samarbejde
 , selv om formålet med dette ikke er integration af alle medlemsstaterne, men mekanismen er anvendt for at undgå forhandlinger med en medlemsstat og pålægge denne en løsning i form af udelukkelse, og selv om de mål, der forfølges hermed, i det foreliggende tilfælde kunne være nået gennem en særaftale som omhandlet i artikel 142 EPK (2).
 2)
 Tilsidesættelse af EU's retssystem
 , idet der ikke er fastsat nogen ordning for løsning af tvister vedrørende rettigheder, som er omfattet af EU-retten.
 3)
 Subsidiært
 , for det tilfælde at Domstolen måtte finde, at et forstærket samarbejde kan iværksættes i det foreliggende tilfælde, og at der kan fastsættes en materiel regulering af rettigheder, som er omfattet af EU-retten, uden at der forefindes nogen ordning for løsning af tvister vedrørende disse rettigheder, er Kongeriget Spanien af den opfattelse, at
 de nødvendige forudsætninger for et forstærket samarbejde ikke er opfyldt
 , idet følgende annullationsgrunde foreligger:
 3.1.
 Tilsidesættelse af artikel 20, stk. 1, TEU
 , fordi det forstærkede samarbejde hverken er sidste udvej i det foreliggende tilfælde eller opfylder de i EU-traktaten fastsatte formål, og fordi det vedrører områder, der er udelukket fra forstærket samarbejde, da EU har enekompetence på disse områder.
 3.2.
 Tilsidesættelse af artikel 326 TEUF
 , fordi det forstærkede samarbejde i det foreliggende tilfælde tilsidesætter princippet om forbud mod forskelsbehandling og skader det indre marked og den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed, idet det indebærer forskelsbehandling i samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencevilkårene mellem dem.
 3.3.
 Tilsidesættelse af artikel 327 TEUF
 , fordi det forstærkede samarbejde ikke respekterer de rettigheder, der tilkommer Kongeriget Spanien, som ikke deltager i samarbejdet.
 (1) Rådets afgørelse 2011/167/EU af 10.3.2011 om bemyndigelse til et forstærket samarbejde om indførelse af beskyttelse af et enhedspatent (EUT L 76, s. 53).
 (2) Konvention af 5.10.1973 om meddelelse af europæiske patenter.