text:
23.6.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 140/38
 Sag anlagt den 9. april 2007 — Italien mod Kommissionen
 (Sag T-135/07)
 (2007/C 140/63)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Den Italienske Republik (ved avvocato G. Aiello)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Beslutningen indeholdt i skrivelsen af 7. februar 2007, journalnr. 3585, fra generaldirektøren for Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug annulleres i henhold til EF-traktatens artikel 230.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den Italienske Republiks regering har for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i henhold til EF-traktatens artikel 230 anlagt annullationssøgsmål mod beslutningen indeholdt i skrivelsen af 7. februar 2007, journalnr. 3585, fra generaldirektøren for Kommissionens Generaldirektorat for Landbrug, hvorved de italienske myndigheders anmodning om vedtagelse af ekstraordinære støtteforanstaltninger for det italienske marked for fjerkrækød i henhold til artikel 14 i Rådets forordning (EØF) nr. 2777/75 om den fælles markedsordning for fjerkrækød (1) blev afslået, for så vidt angår nedslagtning af kyllinger i de områder, som var ramt af fugleinfluenza og undergivet veterinære foranstaltninger, der begrænsede bevægeligheden i perioden fra december 1999 til september 2003.
 Den italienske regering har gjort følgende gældende mod den anfægtede beslutning:
 —
 Der er sket en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling mellem producenter i Fællesskabet i henhold til artikel 34, stk. 2, andet afsnit, EF, idet Kommissionen udelukkende har tilladt ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger inden for sektoren for rugeæg, hvorved den med den anfægtede beslutning har nægtet lignende foranstaltninger inden for fjerkræsektoren.
 —
 Kommissionen har udøvet magtfordrejning og anlagt et åbenbart fejlskøn.
 Det gøres i den forbindelse gældende, at Kommissionen for at gennemføre det med forordning nr. 2777/75 forfulgte mål burde have vedtaget ekstraordinære støtteforanstaltninger for det italienske marked for fjerkrækød, som var klart den hårdest ramte fjerkræsektor i Italien. Kommissionen har imidlertid på trods af, at Italien atter har fremsat anmodningen, afslået at vedtage disse, idet den blot har tilladt ekstraordinære markedsstøtteforanstaltninger inden for sektoren for rugeæg, som i Italien var mindst påvirket af de restriktive foranstaltninger og reelt den eneste påvirkede sektor i Nederlandene. Kommissionen har herved klart tilsigtet at give de hollandske producenter en stor del af de tilgængelige ressourcer, hvorved erstatningen til de italienske producenter er reduceret til et minimum.
 —
 Der er foretaget en urigtig fortolkning og tilsidesættelse af artikel 14 i forordning nr. 2777/75 samt anlagt et åbenbart fejlskøn.
 Modsat Kommissionens opfattelse finder sagsøgeren, at den pågældende forordnings artikel 14 ikke kun finder anvendelse, når ulighederne på markedet skyldes, at de producenter, der befinder sig i et overvåget og beskyttet område, ikke kan have adgang til markedet uden for dette område. Kommissionen kunne nemlig uafhængigt af, om begrænsningerne vedrører varer, der indføres eller udføres fra et bestemt område, vedtage ekstraordinære støtteforanstaltninger for atter at skabe balance på det marked, der var påvirket af begrænsningerne i den fri bevægelighed som følge af anvendelsen af regler med henblik på bekæmpelsen af spredningen af dyresygdomme.
 —
 Endeligt gøres det gældende, at der er sket en tilsidesættelse af principperne om god forvaltningsskik,


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/32
 Rettens dom af 18. november 2014 — Think Schuhwerk mod KHIM — Müller (VOODOO)
 (Sag T-50/13) (1)
 ((EF-varemærker - ugyldighedssag - EF-ordmærket VOODOO - absolutte registreringshindringer - manglende beskrivende karakter - fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - ond tro - artikel 52, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009))
 (2015/C 007/34)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Østrig) (ved advokat M. Gail)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Andreas Müller (Ulm, Tyskland) (ved advokat J. Pick)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 14. november 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 474/2012-4) vedrørende en ugyldighedssag mellem Think Schuhwerk GmbH og Andreas Müller
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Think Schuhwerk GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 86 af 23.3.2013.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/29
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social 2 de Terrassa (Spanien) den 15. maj 2013 — Emiliano Torralbo Marcos mod Korota S.A. og Fondo de Garantía Salarial
 (Sag C-265/13)
 2013/C 207/47
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de lo Social 2 de Terrassa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Emiliano Torralbo Marcos
 Sagsøgte: Korota S.A. og Fondo de Garantía Salarial
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er artikel 1, artikel 2, litra f), artikel 3, stk. 1, artikel 4, stk. 2, litra a), og stk. 3, artikel 5, stk. 3, artikel 6 og 7 samt 8, stk. 1 og 2, i lov 10/2012 (1) af 20. november 2012, som regulerer bestemte afgifter på området for retsplejeloven og Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses, i strid med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som de ikke giver den nationale retsinstans mulighed for: a) at ændre retsafgifterne eller vurdere proportionalitetsgrundene (i forbindelse med statens begrundelse for at pålægge afgifterne og til det fastsatte beløb som hindring for adgang til effektive retsmidler for en domstol) med henblik på afgiftsfritagelse, b) at tage hensyn til effektivitetsprincippet med hensyn til anvendelse af EU-retlige bestemmelser, c) at vurdere sagens betydning for parterne under hensyn til omstændighederne, idet en iværksat appel ikke kan antages til realitetsbehandling, hvis afgiften ikke er betalt?
 2)
 Er artikel 1, artikel 2, litra f), artikel 3, stk. 1, artikel 4, stk. 2, litra a), og stk. 3, artikel 5, stk. 3, artikel 6 og 7 samt artikel 8, stk. 1 og 2, i lov 10/2012 af 20. november 2012, som regulerer bestemte afgifter på området retsplejeloven og Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses i strid med artikel 47 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, for så vidt som de finder anvendelse på en særlig procedure som det social- og arbejdsretlige område, hvor EU-rettens anvendelse er sædvanlig som grundlæggende element i en afbalanceret økonomisk og social udvikling i Fællesskabet?
 3)
 Som omhandlet i de foregående spørgsmål ønskes det oplyst: Kan en retsinstans som den, der har forelagt spørgsmålet, undlade at anvende en lovgivning som den omtvistede, som ikke giver den nationale retsinstans mulighed for: a) at ændre retsafgifterne eller at vurdere proportionalitetsgrundene (i forbindelse med statens begrundelse for at pålægge afgiften og til det fastsatte beløb som hindring for adgang til effektive retsmidler for en domstol) med henblik på afgiftsfritagelse, b) at tage hensyn til effektivitetsprincippet med hensyn til anvendelse af EU-retlige bestemmelser, c) at vurdere sagens betydning for parterne under hensyn til omstændighederne, idet en iværksat appel ikke kan antages til realitetsbehandling, hvis afgiften ikke er betalt?
 (1) EFT C 364, s. 1.


text:
30.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 237/12
 Sag anlagt den 16. august 2006 — Neurim Pharmaceuticals (1991) mod KHIM — Eurim-Pharm Arzneimittel (Neurim PHARMACEUTICALS)
 (Sag T-218/06)
 (2006/C 237/22)
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd (Tel Aviv, Israel) (ved Rechtsanwalt M. Kinkeldey)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 2. juni 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 74/2006-1) annulleres helt.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Neurim Pharmaceuticals (1991).
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Neurim PHARMACEUTICALS« for varer i klasse 5 og 10.
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH.
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Ordmærket »EURIM-PHARM« (EF-varemærke nr. 667 899 og nationalt mærke) såvel som retten til at anvende »Eurim-Pharm GmbH« som tegn for varer i klasse 5.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge og ansøgningen afslået.
 Appelkammerets afgørelse: Klagen afvises.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 59 i forordning (EF) nr. 40/94 (1) og af regel 48, 49 og 96 i forordning (EF) nr. 2868/95 (2), tilsidesættelse af artikel 78 og 78a i forordning nr. 40/94, af princippet om at KHIM er bundet af sine egne beslutninger og af proportionalitetsprincippet
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20.12.1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1).
 (2) Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT L 300, s. 1).


text:
7.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 201/16
 Afdelingernes sammensætning
 (2004/C 201/34)
 Retten i Første Instans' plenum har som følge af, at V. Trstenjak er tiltrådt som dommer, den 8. juli 2004 truffet beslutning om at ændre Rettens plenums beslutning af 13. maj 2004 om afdelingernes sammensætning som følger:
 I tidsrummet 8. juli 2004-31. august 2004 er afdelingernes sammensætning som følger:
 Første Afdeling, som sættes med tre dommere:
 Præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne P. Mengozzi, M.E. Martins Ribeiro, I. Labucka og V. Trstenjak.
 Første Udvidede Afdeling, som sættes med fem dommere:
 Præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne P. Mengozzi, M.E. Martins Ribeiro, I. Labucka og V. Trstenjak.
 For så vidt angår sager, i hvilke den skriftlige behandling er afsluttet og den mundtlige forhandling er afholdt eller berammet før den 8. juli 2004, fortsætter behandlingen i Første Afdeling, som sættes med tre dommere, og Femte afdeling, som sættes med fem dommere, i deres tidligere sammensætning med henblik på den mundtlige forhandling, voteringen og domsafsigelsen.


text:
2.3.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 56/9
 Anbringender og væsentligste argumenter Sag anlagt den 21. december 2001 af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 — Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets
 forordning nr. 40/94 for så vidt angår varerne »dukker (Sag C-500/01)
 til legetøjsformål«: Den appellerede dom tager ikke i
 tilstrækkelig grad hensyn til forskellen mellem angivelser,
 der kan være en oprindelsesbetegnelse (gyldige varemær- (2002/C 56/17)
 ker), og dem, der alene er af oplysende art [angivelser, der
 er omfattet af artikel 7, stk. 1, litra c)]. Retten har med
 urette reduceret artikel 7, stk. 1, litra c), til de beskrivende
 angivelser for selve varen (»det pågældende tegn er
 beskrivende for dukkerne som sådan«) og har undtaget
 beskrivelsen af dukkens egenskaber (»beskrivende for det, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. de-
 som disse dukker forestiller«) fra denne bestemmelses cember 2001 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis-
 anvendelsesområde. Rettens krav om, at »den pågældende sionen for De Europæiske Fællesskaber ved Stefan Rating,
 omsætningskreds ved sin beslutning om at købe ligestiller Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse
 dette stykke legetøj med det, som det forestiller«, er i Luxembourg hos Luis Escobar Guerrero, Kommissionens
 ligeledes ukorrekt; det forlanges nemlig hermed, at der er Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 årsagsforbindelse mellem den beskrivende angivelse og
 beslutningen om køb, hvilket intet har med artikel 7,
 stk. 1, litra c), at gøre. Retten har set bort fra, at flertallet
 af beskrivende angivelser ikke betegner varens art, men Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 det, som varen forestiller eller dens indhold; det gælder i
 almindelighed for legetøj, men også for bøger eller
 tidsskrifter, videospil osv. 1. Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til artikel 249 EF, idet Kongeriget
 Spanien ikke har gennemført artikel 4c i direktiv
 — Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i Rådets 90/388/EØF (1), som ændret ved direktiv 96/19/EF (2).
 forordning nr. 40/94 for så vidt angår »tilbehør til dukker
 i form af legetøj«: Retten har på fejlagtig vis anvendt den
 i sig selv rigtige varemærkeretlige grundsætning om, at 2. Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkost-
 spørgsmålet om, hvorvidt det pågældende varemærke ninger.
 kan beskyttes, skal besvares i forhold til de varer, for
 hvilke der er ansøgt om registrering, idet den med urette
 har undersøgt de pågældende varer »tilbehør til dukker i
 form af legetøj« løsrevet fra den øvrige varefortegnelse.
 Angivelsen »tilbehør til dukker i form af legetøj« skal så
 entydigt henføres til hovedvaren »dukker til legetøjsfor- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 mål«, at de uomgængeligt må dele denne hovedvares
 varemærkeretlige skæbne.
 Kommissionen gør gældende, at Telefónica’s abonnementspri-
 — Tilsidesættelse af artikel 12 i Rådets forordning nr. 40/94 ser til private ikke kan tilpasses omkostningerne før begyndel-
 og af dommen i sagen »BMW/Deenik« (2) for så vidt angår sen af 2003. Dette skyldes de automatiske begrænsninger, der
 »tilbehør til dukker i form af legetøj«. følger af det spanske system med maksimumsgrænser for
 priser, og som forhindrer Telefónica i


text:
at gennemføre en
 hurtigere tilpasning af abonnementsprisen. Kommissionen har
 — Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets anført, at det er vanskeligt at påstå, dels at en udligning, der
 forordning nr. 40/94: Da afvisningen i henhold til finder sted over en periode på ca. syv år, opfylder kriteriet i
 artikel 7, stk. 1, litra b), på grund af manglende fornødent direktivet om, at det skal ske hurtigst muligt, og dels at
 særpræg i det foreliggende tilfælde blev begrundet med udligningen er sket samtidig med, at det spanske marked for
 de samme argumenter, som også blev anvendt vedrørende teletjenester er blevet åbnet for konkurrence.
 artikel 7, stk. 1, litra c), er det logisk, at resultatet i det
 foreliggende tilfælde kun kan være det samme, nemlig
 det modsatte af det i den appellerede dom.
 (1) Kommissionens direktiv af 28.6.1990 om liberalisering af marke-
 det for teletjenester (EFT L 192 af 24.7.1990, s. 10).
 (2) Kommissionens direktiv af 13.3.1996 om ændring af direktiv
 (1) Endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser. 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelse af liberaliseringen af
 (2) Domstolens dom af 23.2.1999, sag C-63/97, Sml. I, s. 925. markederne for teletjenester (EFT L 74 af 13.3.1996, s. 13).


text:
1.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 292/43
 Rettens dom af 16. juli 2014 — Endoceutics mod KHIM — Merck (FEMIVIA)
 (Sag T-324/13) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket FEMIVIA - det ældre EF-ordmærke FEMIBION - international registrering af det ældre figurmærke femibion, hvor Det Europæiske Fællesskab er designeret - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2014/C 292/53
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Endoceutics, Inc (Québec, Canada) (ved advokat M. Wahlin)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved P. Geroulakos, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Merck KGaA (Darmstadt, Tyskland) (ved advokaterne M. Best, U. Pfleghar og S. Schäffner)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. april 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1021/2012-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Merck KGaA og Endoceutics, Inc.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Endoceutics, Inc. betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 252 af 31.8.2013.


text:
29.10.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 271/4
 DOMSTOLENS DOM
 (Store Afdeling)
 af 5. juli 2005
 i sag C-376/03, D. mod Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof te 's-Hertogenbosch) (1)
 (Skattelovgivning - formueskat - ret til bundfradrag - forskellig behandling af hjemmehørende og ikke-hjemmehørende personer - overenskomst til undgåelse af dobbeltbeskatning)
 (2005/C 271/08)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-376/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Nederlandene) ved afgørelse af 24. juli 2003, indgået til Domstolen den 8. september 2003, i sagen D. mod Inspecteur van de Belastingdienst/Particulieren/Ondernemingen buitenland te Heerlen, har Domstolen (Store Afdeling), sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas og A. Borg Barthet, samt dommerne J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, s. von Bahr (refererende dommer) M. Ilešič, J. Malenovský, J. Klučka og U. Lõhmus; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 5. juli 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Artikel 56 EF og 58 EF er ikke til hinder for bestemmelser, hvorefter en medlemsstat ikke giver ikke-hjemmehørende skattepligtige, der har den væsentligste del af deres formue i bopælsmedlemsstaten, adgang til det bundfradrag, som indrømmes hjemmehørende skattepligtige.
 2)
 Artikel 56 EF og 58 EF er ikke til hinder for, at en bestemmelse i en bilateral dobbeltbeskatningsoverenskomst, som den bestemmelse, der er genstand for hovedsagen, ikke — i en situation og under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen — udstrækkes til at omfatte en person, der er hjemmehørende i en medlemsstat, der ikke er part i nævnte overenskomst.
 (1) EUT C 289 af 29.11.2003.


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/16
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. november 2011 — Petar Aladzhov mod Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Administrativen sad Sofia-grad — Bulgarien)
 (Sag C-434/10) (1)
 (En unionsborgers frie bevægelighed - direktiv 2004/38/EF - forbud mod at forlade det nationale område på grund af manglende betaling af skattegæld - foranstaltning, der kan begrundes af hensyn til den offentlige orden)
 (2012/C 25/26)
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Petar Aladzhov
 Sagsøgt: Zamestnik director na Stolichna direktsia na vatreshnite raboti kam Ministerstvo na vatreshnite raboti
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Administrativen sad Sofia-grad — fortolkning af artikel 27, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EFT L 158, s. 77) — begrænsning i en unionsborgers udøvelse af retten til fri bevægelighed — forbud mod at en fysisk person som repræsentant for et handelsselskab forbydes at forlade det nationale område på grund af udestående offentligretlige gældsforpligtelser over for staten, der betragtes som »betydelige« — foranstaltning begrundet i hensynet til den offentlige orden
 Konklusion
 1)
 EU-retten ikke er til hinder for en medlemsstats lovbestemmelse, der gør det muligt for den administrative myndighed at forbyde en statsborger i denne stat at udrejse heraf med den begrundelse, at en skattegæld i det selskab, hvor han er en af direktørerne, ikke er blevet betalt, dog på den dobbelte betingelse, at den omhandlede foranstaltning under visse særlige omstændigheder, som bl.a. kunne følge af karakteren eller størrelsen af denne gæld, har til formål at modsvare en reel, umiddelbar og tilstrækkeligt alvorlig trussel mod en grundlæggende samfundsinteresse, og hvis tilsigtede mål således ikke alene opfylder økonomiske betragtninger. Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om denne dobbelte betingelse er opfyldt.
 2)
 Selv hvis det antages, at forbudsforanstaltningen mod at udrejse af området, således som den, der er blevet pålagt Petar Aladzhov i hovedsagen, er blevet vedtaget på de betingelser, der er fastsat i artikel 27, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29. april 2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EØF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF, er de betingelser, der er fastsat i samme artikels stk. 2, til hinder for en sådan foranstaltning,
 —
 hvis den udelukkende er baseret på eksistensen af en skattegæld i et selskab, hvori denne sagsøger er en af direktørerne, og alene på grund af denne egenskab, uden at der er foretaget en specifik vurdering af hans personlige adfærd, og uden at det er godtgjort, at han på nogen måde udgjorde en trussel mod


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/36
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 7. maj 2009 — Klein Trademark Trust mod KHIM — Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA)
 (Sag T-185/07) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket CK CREACIONES KENNYA - det ældre EF-figurmærke CK Calvin Klein og de ældre nationale figurmærker CK - relativ registreringshindring - ingen risiko for forveksling - ingen lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 2009/C 153/69
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Calvin Klein Trademark Trust (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater) (ved avocats T. Andrade Boué, I. Lehmann Novo og A. Hernández Lehmann)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved O. Mondéjar Ortuño, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Zafra Marroquineros, SL (Caravaca de la Cruz, Spanien) (ved avocat J. Martín Álvarez)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 29. marts 2007 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 314/2006-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Calvin Klein Trademark Trust og Zafra Marroquineros, SL
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Calvin Klein Trademark Trust betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 170 af 21.7.2007.


text:
9.10.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) den 18. august 2010 — NS mod Secretary of State for the Home Department
 (Sag C-411/10)
 ()
 2010/C 274/34
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: NS
 Sagsøgt: Secretary of State for the Home Department
 Intervenienter: 1) Amnesty International Limited and the AIRE Centre (Advice on Individual Rights in Europe), 2) De Forenede Nationers flygtningehøjkommissær (UNHCR) og 3) Equality and Human Rights Commission
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Henhører en afgørelse truffet af en medlemsstat i henhold til artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning nr. 343/2003 (1) (»forordningen«) om, hvorvidt den skal behandle en asylansøgning, som det ikke påhviler den at behandle efter kriterierne i forordningens kapitel III, under EU-rettens anvendelsesområde med henblik på anvendelsen af artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union og/eller artikel 51 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder?
 Hvis svaret på spørgsmål 1 er bekræftende:
 2)
 Er en medlemsstats pligt til at iagttage grundlæggende EU-rettigheder (herunder de rettigheder, som er fastsat i charterets artikel 1, 4, 18, artikel 19, stk. 2, og artikel 47) opfyldt, når staten sender asylsøgeren til den medlemsstat, som i henhold til forordningens artikel 3, stk. 1, er den ansvarlige stat efter kriterierne i forordningens kapitel III (»den ansvarlige stat«), uanset situationen i den ansvarlige stat?
 3)
 Forholder det sig nærmere bestemt således, at pligten til at iagttage grundlæggende EU-rettigheder udelukker, at der opstilles en uafkræftelig formodning for, at den ansvarlige stat vil iagttage (i) ansøgerens grundlæggende rettigheder i henhold til EU-retten og/eller (ii) de minimumsstandarder, som er foreskrevet i direktiv 2003/9/EF (2) (»modtagelsesdirektivet«), 2004/83/EF (3) (»anerkendelsesdirektivet«) og/eller direktiv 2005/85/EF (4) (»proceduredirektivet«) (under ét »direktiverne«)?
 4)
 Subsidiært: Er en medlemsstat i medfør af EU-retten forpligtet til — og i givet fald under hvilke omstændigheder — at udøve kompetencen i henhold til forordningens artikel 3, stk. 2, til at behandle og tage ansvaret for en asylansøgning, når overførsel til den ansvarlige stat ville udsætte asylansøgeren for en risiko for, at hans grundlæggende rettigheder bliver tilsidesat, navnlig de rettigheder, som er fastsat i charterets artikel 1, 4, 18, artikel 19, stk. 2, og/eller artikel 47, og/eller en risiko for, at de minimumsstandarder, der er fastsat i direktiverne, ikke vil blive anvendt i hans tilfælde?
 5)
 Er anvendelsesområdet for den beskyttelse, der indrømmes en person, som forordningen finder anvendelse på, i medfør af de almindelige EU-retlige principper, navnlig charterets artikel 1, 18 og 47, videre end beskyttelsen i medfør af artikel 3 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (»konventionen«)?
 6)
 Er det foreneligt med de rettigheder, som er fastsat i charterets artikel 47, at en bestemmelse i national ret foreskriver, at en ret med henblik på at afgøre, om en person lovligt kan udsendes til en anden medlemsstat i henhold til forordningen, skal betragte denne medlemsstat som en stat, fra hvilken personen ikke


text:
vil blive sendt til en anden stat i strid med sine rettigheder i henhold til konventionen eller sine rettigheder i henhold til konventionen af 1951 og protokollen af 1967 om flygtninges retsstilling?
 7)
 For så vidt som de foregående spørgsmål er opstået i relation til Det Forenede Kongeriges forpligtelser, skal svarene på spørgsmål 2-4 da på nogen måde modificeres for at tage hensyn til protokol (nr. 30) om anvendelsen af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder i Polen og i Det Forenede Kongerige?
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 343/2003 af 18.2.2003 om fastsættelse af kriterier og procedurer til afgørelse af, hvilken medlemsstat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning, der er indgivet af en tredjelandsstatsborger i en af medlemsstaterne, EUT L 50, s. 1.
 (2) Rådets direktiv 2003/9/EF af 27.1.2003 om fastlæggelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne, EUT L 31, s. 18.
 (3) Rådets direktiv 2004/83/EF af 29.4.2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse, EUT L 304, s. 12.
 (4) Rådets direktiv 2005/85/EF af 1.12.2005 om minimumsstandarder for procedurer for tildeling og fratagelse af flygtningestatus i medlemsstaterne, EUT L 326, s. 13.


text:
27.10.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 331/16
 Sag anlagt den 3. september 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Slovenien
 (Sag C-407/12)
 (2012/C 331/25)
 Processprog: slovensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, L. Nicolae og M. Žebre, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Republikken Slovenien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Slovenien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/140/EF (1) af 25. november 2009 om ændring af direktiv 2002/21/EF (2) om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, direktiv 2002/19/EF (3) om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter og direktiv 2002/20/EF (4) om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 5.
 —
 Republikken Slovenien tilpligtes i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF på grund af tilsidesættelse af forpligtelsen til at meddele alle gennemførelsesbestemmelserne til direktiv 2009/140/EF at betale en tvangsbøde på 6 531,84 EUR pr. dag, regnet fra den dato, hvor der afsiges dom i den foreliggende sag.
 —
 Republikken Slovenien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 25. maj 2011.
 (1) EUT L 337, s. 37.
 (2) EFT L 108, s. 33.
 (3) EFT L 108, s. 7.
 (4) EFT L 108, s. 21.


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/19
 Sag anlagt den 21. oktober 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik
 (Sag C-458/08)
 (2008/C 327/31)
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved E. Traversa og P. Guerra e Andrade, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Portugisiske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 49 EF, idet den med hensyn til levering af byggeydelser i Portugal stiller de samme betingelser, som den stiller med hensyn til etablering.
 —
 Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den portugisiske lov om adgang til og udøvelse af byggevirksomhed (Decreto-Lei nr. 12/2004) betinger udøvelse af byggevirksomhed i Portugal af en tilladelse.
 Ingen virksomhed kan i Portugal foretage byggeri-, genopbygnings-, udvidelses-, ombygnings-, reparations-, bevarings-, retablerings-, rengørings-, restaurerings-, nedrivnings- og generelt nogen som helst former for byggerirelaterede arbejder uden en forudgående tilladelse fra de portugisiske myndigheder.
 Den portugisiske bestemmelse, hvorefter det er forbudt for virksomheder, herunder virksomheder i Fællesskabet, at levere byggeydelser i Portugal uden forudgående tilladelse om adgang til byggeindustrien fra de portugisiske myndigheder, udgør en tilsidesættelse af artikel 49 EF.
 Betingelserne for adgang til at udøve byggevirksomhed i den portugisiske lovgivning er etableringsbetingelser. Den portugisiske lovgivning sondrer ikke mellem etablering og midlertidige levering af tjenesteydelser.
 En byggevirksomhed, som er etableret i en anden medlemsstat, skal for at levere tjenesteydelser i Portugal opfylde samtlige betingelser for etablering, hvilket i praksis indebærer, at byggevirksomheden ikke har andre udveje end at etablere sig i Portugal. Dette krav udgør en alvorlig restriktion for den fri udveksling af tjenesteydelser.
 Betingelserne om virksomhedens varighed udgør også en restriktion for den fri udveksling af tjenesteydelser, som umuliggør midlertidig levering af byggeydelser.
 De begrundelser, den portugisiske stat har fremført som begrundelse for de pågældende restriktioner, er hverken beviste eller anerkendelsesværdige.


text:
10.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/11
 Domstolens kendelse af 26. oktober 2011 — Fernando Marcelino Victoria Sánchez mod Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen
 (Sag C-52/11 P) (1)
 (Appel - passivitetssøgsmål - skrivelse stilet til Parlamentet og til Kommissionen - svar - beslutning om henlæggelse - åbenbart, at appellen er ugrundet og ikke kan antages til realitetsbehandling)
 2012/C 73/18
 Processprog: spansk
 Parter
 Appellant: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (ved abogado P. Suarez Plácido)
 De andre parter i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved N. Lorenz, N. Görlitz og P. López-Carceller, som befuldmægtigede) og Europa-Kommissionen (ved I. Martínez del Peral og L. Lozano Palacios, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af Retten (Fjerde Afdeling) den 17. november 2010 i sag T-61/10, Victoria Sánchez mod Parlamentet og Kommissionen, hvorved Retten frifandt Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen for en påstand om, at det fastslås, at disse institutioner har udvist passivitet, idet de ulovligt har undladt at besvare sagsøgerens brev af 6. oktober 2009, en påstand om meddelelse af pålæg og en påstand om beskyttelsesforanstaltninger
 Konklusion.
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Fernando Marcelino Victoria Sánchez betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 103 af 2.4.2011.


text:
C 173/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.6.2001
 1) Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler U. Wölker, bistået af B. Wägenbaur), støttet af Den Franske
 den i henhold til artikel 3, 4, 5 og 6 i Rådets direktiv Republik (K. Rispal-Bellanger og C. Vasak), Freistaat Thüringen
 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand, ved advokat G.M. Berrisch, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat G. Harles, 8-10, Rue Mathias Hardt,
 — idet den ikke har truffet alle nødvendige foranstaltninger og Molkerei und Weichkäserei K.-H. Zimmermann GmbH,
 med henblik på at sikre, at badevandskvaliteten inden ti år Falkenhain (Tyskland), ved advokaterne P. Lotze og S. Lehr,
 efter meddelelsen af direktivet var bragt i overensstemmelse Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 med de i direktivet fastsatte krav, hvilket er i strid med R. Faltz, 6, rue Heinrich Heine — har Domstolen (Anden
 direktivets artikel 4, stk. 1 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, V. Skouris, og
 dommerne R. Schintgen (refererende dommer) og N. Colneric;
 — idet den ikke udfører prøveudtagninger med den mindste- generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 26. okto-
 hyppighed, der er fastsat i bilaget til direktivet, for alle ber 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 parametre og alt badevand, hvilket er i strid med
 direktivets artikel 6, stk. 1
 1) Appellen forkastes.
 — idet den ikke foretager prøveudtagninger med hensyn til
 parameteren »colibakterier i alt«. 2) Molkerei Großbraunshain GmbH og Bene Nahrungsmittel
 GmbH betaler sagens omkostninger.
 2) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 3) Den Franske Republik og Freistaat Thüringen bærer deres egne
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000. omkostninger.
 (1) EFT C 33 af 6.2.1999.
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Anden Afdeling)
 af 26. oktober 2000
 DOMSTOLENS KENDELSE
 i sag C-447/98 P, Molkerei Großbraunshain GmbH og
 Bene Nahrungsmittel GmbH mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber (1) (Tredje Afdeling)
 (»Fællesskabsbeskyttelse af oprindelsesbetegnelser — Kom- af 15. december 2000
 missionens forordning om registrering af benævnelsen »Al-
 tenburger Ziegenkäse« — annullationssøgsmål — afvisning
 — åbenbart, at appellen skal forkastes«) i sag C-86/98, Questore di Macerata mod Claudio Peroni
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Consiglio de
 (2001/C 173/37) Stato) (1)
 (Processprog: tysk) (»Procesreglementets artikel 104, stk. 3 — spørgsmål, der er
 identisk med et spørgsmål, Domstolen allerede har afgjort«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2001/C 173/38)
 I sag C-447/98 P, Molkerei Großbraunshain GmbH, Altenburg
 (Tyskland), og Bene Nahrungsmittel GmbH, Altenburg (Tysk- (Processprog: italiensk)
 land), ved advokaterne M. Loschelder og T. Klingbeil, Köln, og
 med valgt adrese i Luxembourg hos advokat M. Loesch, 4,
 rue Carlo Hemmer, angående appel af kendelse afsagt den
 15. september 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 Første Instans (Anden Afdeling) i sag T-109/97, Molkerei gjort i Samling af Afgørelser)
 Großbraunshain og Bene Nahrungsmittel mod Kommissionen
 (Sml. II, s. 3533), hvori der er nedlagt påstand om ophævelse
 af denne kendelse — de anden parter i appelsagen: Kommissio- I sag C-86/98, angående en anmodning, som Consiglio


text:
C 3/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.1.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. september 2001 den 19. september 2001
 i sag T-120/00, Procter & Gamble Company mod Kontoret i sag T-121/00, Procter & Gamble Company mod Kontoret
 for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (KHIM) (1) Design) (KHIM) (1)
 (EF-varemærker — formen af et produkt til vaskemaskine (EF-varemærker — formen af et produkt til vaskemaskine
 eller opvaskemaskine — tredimensionalt varemærke — abso- eller opvaskemaskine — tredimensionalt varemærke — abso-
 lut registreringshindring — artikel 7, stk. 1, litra b), i lut registreringshindring — artikel 7, stk. 1, litra b), i
 forordning (EF) nr. 40/94)) forordning (EF) nr. 40/94))
 (2002/C 3/47) (2002/C 3/48)
 (Processprog: engelsk) (Processprog: engelsk)
 I sag T-120/00, Procter & Gamble Company, Cincinnati, Ohio I sag T-121/00, Procter & Gamble Company, Cincinnati, Ohio
 (Amerikas Forenede Stater), ved advokaterne C.J.J.C. van (Amerikas Forenede Stater), ved advokaterne C.J.J.C. van
 Nispen og G. Kuipers, og med valgt adresse i Luxembourg, Nispen og G. Kuipers, og med valgt adresse i Luxembourg,
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær- mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemær-
 ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühlendahl, ker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede: A. von Mühlendahl,
 D. Schennen og C. Røhl Søberg), angående en påstand om, at D. Schennen og C. Røhl Søberg), angående en påstand om, at
 afgørelsen, der blev truffet af Første Appelkammer ved Konto- afgørelsen, der blev truffet af Første Appelkammer ved Konto-
 ret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og ret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og
 Design) (sag R520/1999-1) den 29. februar 2000, og blev Design) (sag R529/1999-1) den 29. februar 2000, og blev
 meddelt sagsøgeren den 3. marts 2000, annulleres, har Retten meddelt sagsøgeren den 3. marts 2000, annulleres, har Retten
 (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung; justits- A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung; justits-
 sekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 19. september 2001 sekretær: fuldmægtig D. Christensen, den 19. september 2001
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes. 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 2) Hver part betaler sine egne omkostninger. 2) Hver part betaler sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 192 af 8.7.2000. (1) EFT C 192 af 8.7.2000.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/28
 Rettens dom af 30. juni 2016 — CW mod Rådet
 (Sag T-224/14) (1)
 ((Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik - restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien - indefrysning af midlerne - forlængelse - ejendomsret - proportionalitet - faktisk vildfarelse - magtfordrejning - ansvar uden for kontraktforhold))
 (2016/C 305/38)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: CW (ved advokat A. Tekari)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved G. Étienne og M. Bishop, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand støttet på artikel 263 TEUF om annullation af Rådets afgørelse 2014/49/FUSP af 30. januar 2014 om ændring af afgørelse 2011/72/FUSP om restriktive foranstaltninger over for visse personer og enheder på baggrund af situationen i Tunesien (EUT 2014, L 28, s. 38), for så vidt som den vedrører sagsøgeren, dels en påstand støttet på artikel 268 TEUF om erstatning for det tab, som sagsøgeren har lidt
 Konklusion
 1)
 Rådet for Den Europæiske Union frifindes.
 2)
 CW bærer sine egne omkostninger og betaler de af Rådet for Den Europæiske Union afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 351 af 6.10.2014.


text:
10 . 5 . 97 I DA 1 De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 142/3
 1 ) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i 2 ) Guérin automobiles og Kommissionen for De Euro
 henhold til artikel 5, stk . 1 , i Rådets direktiv 7612071 pæiske Fællesskaber bærer deres egne omkostninger.
 EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princip
 pet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt
 angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, (') EFT nr. C 268 af 14 . 10 . 1995 .
 forfremmelse samt arbejdsvilkår, idet den i artikel
 L 213-1 i code du travail har opretholdt et forbud
 mod, at kvinder, der er beskæftiget i industrien, arbej
 der om natten, mens et sådant forbud ikke gælder for
 mænd.
 DOMSTOLENS DOM
 2 ) Den Franske Republik betaler sagens omkostninger.
 af 18 . marts 1997
 (M EFT nr. C 233 af 10 . 8 . 1996 .
 i sag C-343/95 , Diego Cali & Figli Srl mod Servizi ecolo
 gici porto di Genova SpA ( SEPG ) ( anmodning om præju
 diciel afgørelse fra Tribunale di Genova) H
 (Havnevirksomhed — forebyggelse af forurening — lov
 bestemt monopol — misbrug af dominerende stilling)
 ( 97IC 142/06
 DOMSTOLENS DOM
 af 18 . marts 1997
 i sag C-282/95 P, Guérin automobiles mod Kommissionen (Processprog: italiensk)
 for De Europæiske Fællesskaber ( ')
 (Appel — konkurrence — klage — passivitetssøgsmål —
 meddelelse i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63/
 EØF — stillingtagen der afbryder passiviteten — kon (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 traappel kun vedrørende sagsomkostninger) offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 ( 97IC 142/05
 I sag C-343/95 , angående en anmodning, som Tribunale di
 (Processprog: fransk) Genova (Italien ) i medfør af EØF-traktatens artikel 177
 har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verse
 rende sag Diego Calì & Figli Sri mod Servizi ecologici por
 to di Genova SpA ( SEPG ) at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 86, har
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Iglesias, afdelingsformændene G. F. Mancini, J. L. Murray
 og L. Sevón samt dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kap
 teyn ( refererende dommer), C. Gulmann, D. A. O. Ed
 I sag C-282/95 P, Guérin automobiles ( advokat: Jean- ward, J.-P. Puissochet, H. Ragnemalm og M. Wathelet; ge
 Claude Fourgoux) angående appel af dom afsagt den neraladvokat: G. Cosmas; justitssekretær: fuldmægtig L.
 27. juni 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Hewlett, den 18 . marts 1997 afsagt dom, hvis konklusion
 Instans i sag T-l 86/94, Guérin automobiles mod Kommis lyder således:
 sionen ( Sml . II, s. 1753 ), hvori der er nedlagt påstand om
 ophævelse af dommen — den anden part i appelsagen er
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede: Giuliano Marenco og Francisco Enrique Gon EF-traktatens artikel 86 skal fortolkes således, at miljø
 zålez Dìaz ), har Domstolen, sammensat af præsidenten, overvågningsarbejde, som det offentlige


text:
har overdraget et
 G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene G. F. Man privatretligt organ at udføre i en oliehaun i en medlems
 cini, J. C. Moitinho de Almeida og J. L. Murray samt stat, ikke henhører under artiklens anvendelsesområde,
 dommerne C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, uanset om brugerne af havnen skal betale en afgift, hvis
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, H. provenu skal finansiere arbejdet.
 Ragnemalm og M. Wathelet ( refererende dommer ); gene
 raladvokat: G. Tesauro; justitssekretær: R. Grass, den
 18 . marts 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: H EFT nr. C 351 af 30 . 12 . 1995 .
 1 ) Appellen og kontraappellen forkastes.


text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/48
 Sag anlagt den 23. januar 2015 — ZZ og ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-8/15)
 (2015/C 089/58)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: ZZ og ZZ (ved advokaterne J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke og T. Van Lysebeth)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullation af afgørelserne om fastsættelse af sagsøgernes ret til godtgørelse af de årlige rejseudgifter i medfør af artikel 8 i bilag VII til tjenestemandsvedtægten, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 1023/2013 af 22. oktober 2013 om ændring af vedtægten for tjenestemænd og ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte.
 Sagsøgernes påstande
 —
 Annullation af sagsøgernes lønsedler for juni og juli 2014, for så vidt som der heri for første gang sker anvendelse af artikel 8 i bilag VII til vedtægten, i den affattelse, der er gældende siden den 1. januar 2014, med henblik på fastsættelse af godtgørelsen af deres rejseudgifter.
 —
 Om fornødent annullation af standardafgørelserne af 15. oktober 2014 om afslag på deres klager.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
17.6.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 143/21
 Appel iværksat den 13. januar 2006 af Les Éditions Albert René SARL til prøvelse af dom afsagt den 27. oktober 2005 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-336/03 — Les Éditions Albert René SARL mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM).
 (Sag C-16/06 P)
 (2006/C 143/38)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Les Éditions Albert René SARL (ved Rechtsanwalt J. Pagenberg)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og Orange A/S
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Dom afsagt den 27. oktober 2005 af Retten i Første Instans i sag T-336/03 ophæves.
 —
 Afgørelse truffet den 14. juli 2003 af appelkammeret ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 559/2002-4 annulleres.
 —
 Ansøgning nr. 671396 om registrering af varemærket MOBILIX afslås for så vidt angår alle de ansøgte varer og tjenesteydelser.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med sagen for Retten i Første Instans og sagen for Domstolen.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har gjort gældende, at dommen afsagt af Retten i Første Instans udgør en tilsidesættelse af artikel 63 i forordning nr. 40/94 og af generelle principper i Fællesskabets forvaltnings- og procesret, for så vidt som det i dommen — i modsætning til i den anfægtede afgørelse fra appelkammeret — konkluderes, at de omtvistede varemærker OBELIX og MOBILIX ikke ligner hinanden, hvorved der blev truffet afgørelse til skade for appellanten vedrørende et forhold, som ikke behørigt var gjort gældende, hvilket således lå uden for Rettens kompetence i forbindelse med prøvelsen af afgørelser truffet af appelkamrene ved Harmoniseringskontoret i sager som den foreliggende.
 Appellanten har endvidere gjort gældende, at Retten i Første Instans — selv hvis den havde haft kompetence til at afgøre spørgsmålet om, hvorvidt der var lighed mellem de omtvistede varemærker, til skade for appellanten — tilsidesatte artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, idet den anvendte et urigtigt retligt kriterium ved at fastslå, at de omtvistede varemærker OBELIX og MOBILIX ikke ligner hinanden, samt ved at fastslå, at visse af de omhandlede varer og tjenesteydelser er af samme art, mens andre ikke er det.
 Appellanten har desuden gjort gældende, at Retten i Første Instans tilsidesatte artikel 74 i forordning nr. 40/94 ved ikke at lægge til grund, at varemærket OBELIX var velkendt og havde en høj grad af særpræg.
 Appellanten har dernæst gjort gældende, at Retten i Første Instans tilsidesatte artikel 63 i forordning nr. 40/94 og Rettens procesreglement ved at afvise appellantens påstand for Retten om annullation af den anfægtede afgørelse fra appelkammeret på det grundlag, at appelkammeret ikke anvendte artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 på den foreliggende sag.
 Appellanten har desuden gjort gældende, at Retten i Første Instans tilsidesatte artikel 44 og 48 i Rettens procesreglement ved at afvise den subsidiære påstand, der blev nedlagt under retsmødet, om at Retten skulle hjemvise sagen til appelkammeret, således at appellanten fik


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/28
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af High Court of Ireland den 7. april 2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd mod Ireland og Attorney General
 (Sag C-162/10)
 (2010/C 161/36)
 Processprog: engelsk
 Den forelæggende ret
 High Court of Ireland
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Phonographic Performance (Ireland) Ltd
 Sagsøgt: Ireland and the Attorney General
 Præjudicielle spørgsmål
 i)
 Er en hotelejer, som i hotelværelser stiller fjernsyns- og/eller radioapparater til rådighed, hvortil denne overfører et radio-/fjernsynssignal, en »bruger«, som foretager »kommunikation til offentligheden« af et fonogram, der kan afspilles i en radio-/fjernsynsudsendelse som omhandlet i artikel 8, stk. 2, i Europa-Parlamentets og Rådets kodificerede direktiv 2006/115/EF (1) af 12. december 2006?
 ii)
 Hvis spørgsmål i) besvares bekræftende, medfører artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115/EF da, at medlemsstaterne har pligt til at tillægge ophavsmanden ret til et rimeligt vederlag fra hotelejeren ud over det rimelige vederlag fra radio-/fjernsynsvirksomheden for afspilningen af fonogrammet?
 iii)
 Hvis spørgsmål i) besvares bekræftende, giver artikel 10 i direktiv 2006/115/EF da medlemsstaterne mulighed for at undtage hotelejere fra forpligtelsen til at betale »et rimeligt, samlet vederlag« med den begrundelse, at der er tale om »privat brug« som omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a)?
 iv)
 Er en hotelejer, som i et hotelværelse stiller apparater (bortset fra fjernsyn og radio) og fonogrammer i fysisk eller digital form til rådighed, som kan afspilles eller høres ved hjælp af disse apparater, en »bruger«, som foretager »kommunikation til offentligheden« af fonogrammerne i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 8, stk. 2, i direktiv 2006/115/EF?
 v)
 Hvis spørgsmål iv) besvares bekræftende, giver artikel 10 i direktiv 2006/115/EF da medlemsstaterne mulighed for at undtage hotelejere fra forpligtelsen til at betale »et rimeligt, samlet vederlag« med den begrundelse, at der er tale om »privat brug« som omhandlet i artikel 10, stk. 1, litra a) i direktiv 2006/115/EF?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/115/EF af 12.12.2006 om udlejnings- og udlånsrettigheder samt om visse andre ophavsretsbeslægtede rettigheder i forbindelse med intellektuel ejendomsret (kodificeret udgave) (EUT L 376, s. 28).


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof (Tyskland) den 16. februar 2009 — Gebr. Weber GmbH mod Jürgen Wittmer
 (Sag C-65/09)
 2009/C 90/26
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Gebr. Weber GmbH
 Sagsøgt: Jürgen Wittmer
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal bestemmelserne i artikel 3, stk. 3, første og andet punktum, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed (1) fortolkes således, at de er til hinder for en national lovbestemmelse, hvorefter sælgeren — i tilfælde af, at den leverede forbrugsvare ikke er i overensstemmelse med købsaftalen — også kan nægte at afhjælpe på den måde, som forbrugeren har krævet, hvis denne afhjælpning pådrager ham omkostninger, der er urimelige (absolut uforholdsmæssige), sammenlignet med den værdi, forbrugsvaren ville have haft, hvis den havde været i overensstemmelse med købsaftalen, og med betydningen af misligholdelsen?
 2)
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Skal bestemmelserne i ovennævnte direktivs artikel 3, stk. 2, og stk. 3, tredje afsnit, fortolkes således, at sælgeren — hvis han bringer forbrugsvaren i overensstemmelse med købekontrakten ved omlevering — skal bære omkostningerne ved udtagningen af forbrugsvaren, der ikke var i overensstemmelse med købekontrakten, fra en genstand, som forbrugeren efter dennes art og formål har bygget forbrugsvaren ind i?
 (1) EFT L 171 af 7.7.1999, s. 12.


text:
20.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 71/37
 — Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union Sag anlagt den 13. januar 2004 af Le Front National og 7
 tilpligtes at erstatte det tab, som sagsøgeren har lidt og andre sagsøgere mod Rådet for Den Europæiske Union
 yderligere måtte blive påført som følge af vedtagelsen af og Europa-Parlamentet
 artikel 4, artikel 12, stk. 3, artikel 6, stk. 2, litra e),
 artikel 9, og artikel 16, stk. 2, 3 og 4, sammenholdt med
 artikel 2, samt bilag I og III, nr. 1, i direktiv 2003/87/EF. (Sag T-17/04)
 — Europa-Parlamentet og Rådet for Den Europæiske Union
 tilpligtes at betale sagens omkostninger. (2004/C 71/65)
 (Processprog: fransk)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er en stålproducerende virksomhed med anlæg til
 fremstilling af støbejern og stål i Frankrig, Spanien, Tyskland
 og Belgien. Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/ Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 EF af 13. oktober 2003 (1) indfører en ordning for handel med den 13. januar 2004 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet. Direktivet Union og Europa-Parlamentet af Le Front National, Saint-
 indfører en ordning med tilladelse til visse aktiviteter, der giver Cloud (Frankrig), Marie-France Stirbois, Villeneuve-Loubey
 anledning til drivhusgasemissioner, heriblandt fremstilling af (Frankrig), Bruno Gollnisch, Limonest (Frankrig), Carl Lang,
 støbejern og stål, og indeholder bestemmelser om emissions- Boulogne-Billancourt (Frankrig), Jean-Claude Martinez, Mont-
 kvoter, der skal tildeles de pågældende anlæg. Såfremt et pellier (Frankrig), Philip Claeys, Overijse (Belgien), Koen Dillen,
 anlægs drivhusgasemissioner overstiger dets kvote for den Antwerpen (Belgien) og Mario Borghezio, Torino (Italien), ved
 relevante driftsperiode, ifaldes der økonomiske sanktioner. avocat Wallerand de Saint-Just.
 Til støtte for sagsanlægget gør sagsøgeren gældende, at de
 anfægtede bestemmelser gør indgreb i virksomhedens grund- Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 læggende ret til ejendom og til at udøve en økonomisk
 virksomhed, idet det pålægges den at drive sine anlæg på
 økonomiske betingelser, der ikke er holdbare. Sagsøgeren gør — Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2004/
 endvidere gældende, at stålproducenterne har en meget lille 2003 af 4. november 2003 om statut for og finansiering
 teknologisk mulighed for at nedsætte deres drivhusgasemissio- af politiske partier på europæisk plan annulleres.
 ner ud over den nedsættelse på 18 %, der allerede har været
 opnået siden 1990, og at det derfor udgør en tilsidesættelse af — Europa-Parlamentet og Rådet tilpligtes at betale sagens
 proportionalitetsprincippet at lade sådanne anlæg være omfat- omkostninger og udgifterne til advokatsalærer, der be-
 tet af det omtvistede direktiv. Sagsøgeren anser også ligheds- løber sig til 10 000 EUR.
 princippet for at være tilsidesat og henviser herved til, at andre
 sektorer, der konkurrerer direkte med sagsøgeren, og som
 har tilsvarende eller endog højere drivhusgasemissioner, som
 f.eks. producenter af ikke-jernholdige metaller og kemikalier,
 ikke er omfattet af direktivet. I samme forbindelse gør sagsøge-
 ren yderligere gældende, at stålproducenterne befinder sig i en Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 helt speciel fastlåst situation, der afskærer dem fra at overvælte
 eventuelle bøder for emissionsoverskridelser på deres kunder.
 Sagsøgeren har også anført, at de anfægtede bestemmelser


text:
gør
 indgreb i den fri etableringsret inden for Den Europæiske Sagsøgerne har til støtte for deres påstande anført de samme
 Union, idet de påvirker virksomhedens ret til frit at flytte anbringender, som sagsøgerne har gjort gældende i sag T-13/
 produktionen fra et mindre effektivt anlæg i en medlemsstat 04 (1). De har endvidere anført, at den anfægtede forordning er
 til et mere effektivt anlæg i en anden medlemsstat. Endelig i strid med den franske lov nr. 95-65 af 19. januar 1995 om
 gør sagsøgeren også gældende, at retssikkerhedsprincippet er finansiering af politiske partier. Den pågældende lov forbyder
 tilsidesat, idet direktivet pålægger forpligtelser, hvis finansielle nemlig juridiske personers finansiering, mens den anfægtede
 følger er uoverskuelige. forordning ikke indeholder et sådant forbud, hvilket derfor vil
 kunne føre til omgåelse af det franske forbud.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af
 13.10.2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhus-
 gasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv (1) Sag T-13/04, Bonde m.fl. mod Parlamentet og Rådet.
 96/61/EF (EUT L 275 af 25.10.2003, s. 32).


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/43
 Sag anlagt den 29. juli 2011 — Ellinika Touristika Akinita mod Kommissionen
 (Sag T-419/11)
 2011/C 282/80
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Ellinika Touristika Akinita AE (Athen, Grækenland) (ved advokat N. Fragkakis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgeren gives medhold i søgsmålet i sin helhed.
 —
 Den anfægtede afgørelse fra Kommissionen, som er rettet til Den Hellenske Republik, annulleres og erklæres ugyldig
 —
 Det fastslås, at der skal ske tilbagebetaling med tillæg af renter af ethvert beløb, som er blevet »krævet tilbagebetalt« direkte eller indirekte fra sagsøgeren i medfør af den anfægtede afgørelse.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med dette søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Europa-Kommissionens afgørelse af 24. maj 2011 K(2011) 3504 endelig om statsstøtte til visse græske kasinoer — C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009), som er blevet gennemført af Den Hellenske Republik.
 Sagsøgeren har fremført følgende anbringender til støtte for sin annullationspåstand:
 Det første anbringende vedrører en forkert fortolkning og anvendelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, og en utilstrækkelig begrundelse, som er i strid med artikel 296 TEUF. Nærmere bestemt: den pågældende støtteforanstaltning: (i) sikrer ikke kasinoet i Parnitha og kasinoet i Corfù en økonomisk fordel ved overførsel af offentlige midler, (ii) er ikke selektiv og (iii) kan ikke påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer ikke konkurrencen, ligesom den heller ikke truer med at fordreje konkurrencen.
 Det andet anbringende vedrører en ukorrekt fortolkning og anvendelse af artikel 14, stk. 1, første punktum, i Rådets forordning nr. 659 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1). Nærmere bestemt: (i) ulovlig statsstøtte kan kun kræves tilbagebetalt fra de egentlige modtagere af støtten og (ii) de egentlige modtagere af den omhandlede foranstaltning (kasinoernes kunder) og de subjekter (kasinoerne i Corfù, Parnitha og Salonicco), som afgørelsen om tilbagebetaling er rettet til, og som ikke bliver opkrævet entréafgifter, er ikke identiske.
 Det tredje anbringende vedrører en ukorrekt fortolkning og anvendelse af samme forordnings artikel 14, stk. 1, andet punktum. Tilbagebetalingen af den omhandlede støtte er i strid med (i) princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og (ii) proportionalitetsprincippet.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/50
 Sag anlagt den 2. januar 2014 — Anudal Industrial mod Kommissionen
 (Sag T-3/14)
 2014/C 52/96
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Anudal Industrial, SL (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco og J. Corral García)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelsens artikel 1-6 annulleres.
 —
 Subsidiært annulleres afgørelsens artikel 4, i det omfang den anordner tilbagesøgning af støtten.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den afgørelse, der anfægtes i denne sag, er den samme som i sag T-515/13, Kommissionen mod Spanien.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender.
 1)
 Den anfægtede afgørelse tilsidesætter væsentlige formforskrifter samt artikel 20, 21 og 41, stk. 1, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, idet den er truffet som følge af en undersøgelsesprocedure, der var behæftet med væsentlige uregelmæssigheder.
 2)
 Der foreligger en retlig fejl, idet artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF er tilsidesat, for så vidt som de foranstaltninger, der er genstand for denne sag, anses for at udgøre statsstøtte, uden at deres selektive karakter er blevet fastslået.
 3)
 Der foreligger en retlig fejl, idet artikel 107 TEUF og artikel 108 TEUF er tilsidesat, for så vidt som de foranstaltninger, der er genstand for denne sag, anses for at udgøre statsstøtte, uden at det er blevet fastslået, at de omhandlede foranstaltninger har en indvirkning på samhandelen i Fællesskabet.
 4)
 Der foreligger en retlig fejl, idet artikel 107, stk. 1, TEUF og begrundelsespligten er tilsidesat, idet der antages at foreligge statsstøtte, og at økonomiske interessegrupper og deres investorer anses for modtagere, uden at denne støtte tillægger disse modtagere konkurrencefordele eller påvirker Fællesskabets samhandel på deres respektive områder.
 5)
 Der foreligger en retlig fejl, idet der anordnes tilbagesøgning af eventuel støtte under tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, ligebehandlingsprincippet samt af artikel 14 i forordning (EF) nr. 659/1999.


text:
19.12.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 397/19
 5) Skal forbuddet mod åbenbar eller skjult forskelsbe- Fisheries and Food, ex parte: firmaet J. H. Cokke & Sons,
 handling i artikel 9 i associeringsaftalen EéF-Tyrkiet, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol en anmod-
 aftalens artikel 12 og/eller tillñgsprotokollens ning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:
 artikel 37 fortolkes således, at en medlemsstat er
 afskåret fra at anvende sine immigrationsbestemmelser
 på en sådan måde, at en tyrkisk statsborger meddeles
 en midlertidig og ikke en permanent arbejdstilladelse? Skal udtrykket »et areal, der i det foregående år er blevet
 dyrket med henblik på hùst«, i artikel 2 i Kommissionens
 forordning (EF) nr. 762/94 (1) af 6. april 1994 om gennem-
 fùrelsesbestemmelser til Rådets forordning (EéF) nr. 1765/
 92 (2) for så vidt angår jordudtagning fortolkes således, at
 det også omfatter et areal, hvorpå der det foregående år
 har vñret grñs, som er blevet slået og brugt til ensilage?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. juli 1998 af High Court of Justice (England
 & Wales), Queen's Bench Division, i sagen The Queen (1) EFT L 90 af 7.4.1994, s. 8.
 (2) EFT L 181 af 1.7.1992, s. 12.
 mod Secretary of State for the Environment, Transport
 and the Regions, ex parte: First Corporate Shipping Ltd
 (Sag C-371/98)
 (98/C 397/31)
 Ved kendelse afsagt den 21. juli 1998, indgået til Domsto- Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 lens Justitskontor den 16. oktober 1998, har High Court afsagt den 13. oktober 1998 af Landgericht Kiel i sagen
 of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division, i PreussenElektra Aktiengesellschaft mod Schleswag Aktien-
 sagen The Queen mod Secretary of State for Environment, gesellschaft
 Transport and the Regions, ex parte: First Corporate
 Shipping Ltd, forelagt De Europñiske Fñllesskabers Dom- (Sag C-379/98)
 stol en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende
 spùrgsmål: (98/C 397/33)
 »Kan eller skal en medlemsstat, når den trñffer afgùrelse
 om, hvilke lokaliteter der i medfùr af artikel 4, stk. 1, i Ved kendelse afsagt den 13. oktober 1998, indgået til
 Rådets direktiv 92/43/EéF af 21. maj 1992 om bevaring Domstolens Justitskontor den 23. oktober 1998, har Land-
 af naturtyper samt vilde dyr og planter (1) eller ved fast- gericht Kiel Ð Anden Afdeling for handelssager Ð i sagen
 lñggelsen af grñnserne for sådanne lokaliteter, tage hensyn PreussenElektra Aktiengesellschaft mod Schleswag Aktien-
 til de i nñvnte direktivs artikel 2, stk. 3, nñvnte faktorer, gesellschaft forelagt De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 dvs. til de ùkonomiske, sociale og kulturelle behov og til en anmodning om prñjudiciel afgùrelse af fùlgende spùrgs-
 regionale og lokale sñrprñg?« mål:
 (1) EFT L 206 af 22.7.1992, s. 7.
 a) Udgùr elforsyningsgodtgùrelsen og stùtteordningen i
 henhold til § 2 eller 3 eller 4 eller § 2 til 4 sammen-
 holdt med lov om elforsyning fra fornyelige energikil-
 der til det offentlige net (Stromeinspeisungsgesetz) af
 7. december 1990 (BGBl. I, s. 26-33) som affattet i
 artikel 3, stk. 2, i lov om ñndring af energiproduktion
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 af 24. april 1998


text:
(BGBl. I, s. 730 (s. 734-736)) stats-
 afsagt den 25. august 1998 af High Court of Justice (Eng-
 stùtte som omhandlet af EF-traktatens artikel 92?
 land og Wales), Queen's Bench Division, i sagen The
 Queen mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food,
 ex parte: firmaet J. H. Cooke & Sons
 (Sag C-372/98) Skal EF-traktatens artikel 92 fortolkes således, at det i
 bestemmelsen omhandlede stùttebegreb også omfatter
 (98/C 397/32)
 nationale ordninger, hvis formål er at stùtte betalings-
 modtageren, når de herfor nùdvendige bidrag hverken
 direkte eller indirekte stammer fra staten, men pålñg-
 Ved kendelse afsagt den 25. august 1998, indgået til Dom- ges virksomhederne i en bestemt branche ved en lovbe-
 stolens Justitskontor den 16. oktober 1998, har High stemt forpligtelse til aftagelse til fastsatte mindstepri-
 Court of Justice (England og Wales), Queen's Bench ser, og disse bidragsudgifter af retlige eller faktiske
 Division, i sagen The Queen mod Ministry of Agriculture, grunde ikke kan overvñltes til den endelige forbruger?
 ---pagebreak--- C 397/20 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 19.12.98
 Skal EF-traktatens artikel 92 fortolkes således, at det i a) tilskud, som betales af en eller flere ordregivende
 bestemmelsen omhandlede statsstùttebegreb også myndigheder til stùtte for forskningsarbejde
 omfatter nationale bestemmelser, som alene regulerer
 fordelingen af de udgifter mellem virksomheder på for-
 b) vederlag, som betales af en eller flere ordregivende
 skelligt produktionsniveau, som beror på aftagelsesfor-
 myndigheder for levering af tjenesteydelser, der
 pligtelsen og de fastsatte mindstepriser, når lovens
 omfatter forskningsarbejde
 udformning rent faktisk indebñrer en permanent
 udgiftsfordeling, og de virksomheder, som afholder de
 pågñldende udgifter, ikke modtager nogen modydelse c) vederlag, der betales af en eller flere ordregivende
 herfor? myndigheder for levering af andre tjenesteydelser,
 såsom rådgivning eller tilrettelñggelse af konferen-
 cer
 b) Såfremt spùrgsmål 2 med hensyn til § 2 i Stromein-
 speisungsgesetz besvares benñgtende:
 d) stùtte til studerende, som de lokale uddannelses-
 myndigheder betaler til universiteterne, og som
 Skal EF-traktatens artikel 93, stk. 3, fortolkes således, svarer til undervisningsgebyr for navngivne stude-
 at det deri omhandlede gennemfùrelsesforbud ikke kun rende?
 omhandler selve stùtten, men også gennemfùrelsesbe-
 stemmelser som artikel 4 i Stromeinspeisungsgesetz?
 2. Hvilken betydning Ð procentdel eller andet Ð har
 c) Såfremt spùrgsmålene a) og b) besvares benñgtende: udtrykket »for mere end halvdelens vedkommende« i
 direktivernes artikel 1?
 Skal EF-traktatens artikel 30 fortolkes således, at en
 national ordning, som forpligter virksomheder til at 3. Såfremt udtrykket »for mere end halvdelens vedkom-
 aftage elektricitet fra fornyelige energikilder til fast- mende« defineres som et procenttal, er beregningen
 satte mindstepriser uden nogen modydelse, og som begrñnset til at omfatte finansieringskilder for akade-
 pålñgger netanlñg at bidrage til en finansiering heraf, miske og lignende formål, eller skal den også omfatte
 udgùr en kvantitativ indfùrselsrestriktion eller en for- finansiering, der opnås i forbindelse med forretnings-
 anstaltning med tilsvarende virkning mellem medlems- mñssig virksomhed?
 stater som omhandlet af EF-traktatens artikel 30?
 4. For hvilken periode skal beregningen foretages med
 henblik på afgùrelsen af, om et universitet er en
 »ordregivende myndighed« i relation til et konkret
 indkùb, og hvorledes skal der tages hensyn til forudsi-
 gelse


text:
eller fremtidige ñndringer?
 Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21. juli 1998 af High Court of Justice (England
 (1) Rådets direktiv 92/50/EéF af 18. juni 1992 om offentlige
 and Wales), Queen's Bench Division, Divisional Court, i
 tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209 af 24.7.1992, s. 1).
 sagen The Queen mod H. M. Treasury, ex parte: The (2) Rådets direktiv 93/37/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 University of Cambridge bygge- og anlñgskontrakter (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 54).
 (Sag C-380/98) (3) Rådets direktiv 93/36/EéF af 14. juni 1993 om offentlige
 indkùb (EFT L 199 af 9.8.1993, s. 1).
 (98/C 397/34)
 Ved kendelse afsagt den 21. juli 1998, indgået til Domsto-
 lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har High Court
 of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division,
 Divisional Court, i sagen The Queen mod H. M. Treasury, Anmodning om prñjudiciel afgùrelse forelagt ved kendelse
 ex parte: The University of Cambridge, forelagt De Euro- afsagt den 31. juli 1998 of Court of Appeal (England og
 pñiske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudi- Wales) i sagen Ingmar GB Limited mod Eaton Leonard
 ciel afgùrelse af fùlgende spùrgsmål: Technologies Inc
 (Sag C-381/98)
 1. Idet artikel 1 i Rådets direktiv 92/50/EéF (1), i Rådets
 direktiv 93/37/EéF (2) og i Rådets direktiv 93/36/ (98/C 397/35)
 EéF (3) (herefter »direktiverne«) nñvner organer, »hvis
 drift . . . for mere end halvdelens vedkommende finan-
 sieres af staten, de lokale myndigheder eller andre Ved kendelse afsagt den 31. juli 1998, indgået til Domsto-
 offentligretlige organer«, spùrges, hvilke belùb der lens Justitskontor den 26. oktober 1998, har Court of
 omfattes af udtrykket »hvis drift . . . finansieres af [en Appeal (England og Wales) i sagen Ingmar GB Limited
 eller flere ordregivende myndigheder]«? For så vidt mod Eaton Leonard Technologies Inc forelagt De Europñ-
 angår betalinger til en institution som Cambridge Uni- iske Fñllesskabers Domstol en anmodning om prñjudiciel
 versitet spùrges navnlig, om udtrykket omfatter: afgùrelse af fùlgende spùrgsmål:


text:
21.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 152/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van Cassatie van België (Belgien) den 10. marts 2011 — INNO NV mod Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA
 (Sag C-126/11)
 2011/C 152/26
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie van België
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: INNO NV
 Sagsøgte: Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF (1) af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (EUT L 149 af 11.6.2005, s. 22), i særdeleshed artikel 1, artikel 2, litra d), artikel 3, stk. 1, og artikel 5 fortolkes således, at disse artikler er til hinder for en national bestemmelse som artikel 53, stk. 1, første og tredje punktum, i lov af 14. juli 1991 om handelspraksis og om oplysning og beskyttelse af forbrugeren, som for de i lovens artikel 52, stk. 1, omhandlede sektorer forbyder, at de erhvervsdrivende i spærreperioden fra den 15.november til den 2. januar og fra den 15. maj til den 30. juni annoncerer med prisnedsættelser eller antyder prisnedsættelser som omhandlet i lovens artikel 42, idet stedet eller de anvendte kommunikationsmidler er uden betydning, og at de erhvervsdrivende før en spærreperiode annoncerer med eller antyder en prisnedsættelse, der skal gælde i spærreperioden, hvorved den omhandlede foranstaltning, uanset den af den nationale lovgiver anførte dobbelte målsætning, nemlig på den ene side at beskytte forbrugerens interesser og på den anden side at regulere konkurrenceforholdet mellem de erhvervsdrivende, i virkeligheden vedrører konkurrenceforholdet mellem de erhvervsdrivende og ikke effektivt bidrager til beskyttelse af forbrugeren, når lovens øvrige garantier tages i betragtning?
 (1) EFT L 149, s. 22.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/35
 Sag anlagt den 8. marts 2017 — Marriott Worldwide mod EUIPO — Graf (Gengivelse af en bevinget tyr)
 (Sag T-151/17)
 (2017/C 129/54)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, De Forenede Stater) (ved solicitor A. Reid)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Østrig)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Indehaver af det omtvistede varemærke: Johann Graf
 Det omtvistede varemærke: EU-figurmærke (Gengivelse af en bevinget tyr) — EU-varemærke nr. 10 511 723
 Sagen for EUIPO: Ugyldighedssag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 17. januar 2017 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 165/2016-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 EUIPO tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 76, stk. 1, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 1, litra a), sammenholdt med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 53, stk. 2, litra c), i forordning nr. 207/2009.


text:
2.9.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/29
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 16. juni 2006 — Volkswagen mod KHIM (CLIMATIC)
 (Sag T-306/03) (1)
 (»EF-varemærker - delvis afslag på registrering - tilbagekaldelse af registreringsansøgningen - ufornødent at træffe afgørelse«)
 (2006/C 212/52)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Volkswagen AG (Wolfsburg, Tyskland) (ved: avocat S. Risthaus)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved B. Müller og G. Schneider, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 7. juli 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1012/2001-2) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurmærke, der indeholder ordmærket CLIMATIC, som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 289 af 29.11.2003.


text:
Nr . C 336/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 11 . 96
 DOMSTOLENS KENDELSE af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 af 12 . juli 1996 den for nævnte ret verserende straffesag mod Mario
 Modesti at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende
 i sag C-l 80/96 R, Det Forenede Kongerige Storbritannien spørgsmålet om , hvorvidt nationale bestemmelser om for
 og Nordirland mod Kommissionen for De Europæiske valtning af ophavsrettigheder er forenelige med traktatens
 Fællesskaber, støttet af Rådet for Den Europæiske artikel 30 , har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C.
 Union ( 1 ) Rodríguez Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris,
 (Særlige rettergangsformer — landbrug — veterinærpoliti D. A. O. Edward, J.-P . Puissochet og G. Hirsch , samt
 — hasteforanstaltninger mod bovin spongiform encephal dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida,
 opati) P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ), C. Gulmann , J. L.
 ( 96/C 336/29 ) Murray, P. Jann, FL Ragnemalm og L. Sevón; generaladvo
 kat : G. Cosmas; justitssekretær : R. Grass, den 19 . juli 1996
 (Processprog: engelsk) afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således :
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) Pretura circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli,
 ved kendelse af 21 . februar 1996 , afvises .
 I sag 180/96 R, Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland ( befuldmægtigede : Lindsey Nicoll og Sir Nicho (') EFT nr . C 247 af 24 . 8 . 1996 .
 las Lyelol , bistået af K. P. E. Lasok og David Anderson ) mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ( befuld
 mægtigede : Dierk Booss og James Macdonald Flett ), støttet
 af Rådet for Den Europæiske Union ( befuldmægtigede :
 Arthur Brautigam og Moyra Sims ) angående en begæring
 om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens beslut DOMSTOLENS KENDELSE
 ning 96/239/EF af 27. marts 1993 om visse hasteforanstalt
 ninger til beskyttelse mod bovin spongiform encephalopati af 19. juli 1996
 ( EFT L 78 , s . 47 ) og/eller andre foreløbige forholdsregler, i sag C-196/96, straffesag mod Lahlou Hassan (')
 har Domstolen , sammensat af præsidenten , G. C. Rodríguez (Fortolkning af traktatens bestemmelser om frie varebevæ
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O. gelser og fri udveksling aftjenesteydelser for så vidt angår en
 Edward , J.-P . Puissochet og G. Hirsch samt dommerne G. F. national lovgivning om et offentligretligt selskabs forvalt
 Mancini , J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn, C. ning af ophavsrettigheder)
 Gulmann , J. L. Murray, P. Jann , H. Ragnemalm og L. Sevón
 ( refererende dommer ); generaladvokat: G. Tesauro ; justits ( 96/C 336/31 )
 sekretær : R. Grass, den 12 . juli 1996 afsagt kendelse , hvis
 konklusion lyder således : (Processprog: italiensk)
 1 ) Det Forenede Kongeriges begæring tages ikke til (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 følge. offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 2 ) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
I sag C-l 96/96 , angående en anmodning, som Pretura
 ( ] ) EFT nr . C 197 af 6 . 7 . 1996 .
 circondariale di Roma , sezione distaccata di Tivoli , i medfør
 af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i
 den for nævnte ret verserende straffesag mod Lahlou
 Hassan at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende spørgs
 målet om , hvorvidt nationale bestemmelser om forvaltning
 DOMSTOLENS KENDELSE
 af ophavsrettigheder er forenelige med traktatens artikel 30,
 har Domstolen, sammensat af præsidenten , G. C. Rodríguez
 af 19 . juli 1996 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, D. A. O.
 i sag C-l 91 /96 , straffesag mod Mario Modesti () Edward , J .- P. Puissochet og G. Hirsch , samt dommerne
 (Fortolkning af traktatens bestemmelser om frie varebevæ G. F. Mancini , J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn
 gelser og fri udveksling aftjenesteydelser for så vidt angår en ( refererende dommer ), C. Gulmann, J. L. Murray, P. Jann ,
 national lovgivning om et offentligretligt selskabs forvalt H. Ragnemalm og L. Sevón ; generaladvokat: G. Cosmas;
 ning af ophavsrettigheder) justitssekretær: R. Grass, den 19 . juli 1996 afsagt kendelse ,
 hvis konklusion lyder således :
 ( 96/C 336/30
 (Processprog: italiensk) Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af
 Pretura circondariale di Roma, sezione distaccata di Tivoli,
 ved kendelse af 21 . februar 1996 , afvises.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (') EFT nr . C 247 af 24 . 8 . 1996 .
 I sag C-l 91 /96 , angående en anmodning, som Pretura
 circondariale di Roma , sezione distaccata di Tivoli , i medfør


text:
20.12.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 327/21
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Letland) den 23. oktober 2008 — Alstom Power Hydro mod Valsts ieņēmumu dienests
 (Sag C-472/08)
 (2008/C 327/37)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Alstom Power Hydro
 Sagsøgt: Valsts ieņēmumu dienests
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (1) fortolkes således, at den er til hinder for, at der indføres en national bestemmelse, hvorefter retten til at få tilbagebetalt for meget betalt merværdiafgift (differencen mellem den beregnede afgift og den forudbetalte afgift) forældes efter tre år?
 (1) Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.5.1977 om harmonisering af medlemsstaterne lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 23).


text:
6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/43
 Slettelse af sag T-52/98 (1) Første Instans besluttet, at sag T-292/99, Bouw- en Handelson-
 derneming J. Peeters BV mod Kommissionen for De Europæi-
 ske Fællesskaber, skal slettes af registeret.
 (2003/C 213/83)
 (Processprog: nederlandsk) (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-52/98, De Nederlandske Antiller mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Slettelse af sag T-295/99 ( 1)
 ( 1) EFT C 151 af 16.5.1998.
 (2003/C 213/86)
 (Processprog: nederlandsk)
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Slettelse af sag T-53/98 (1) Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans besluttet, at sag T-295/99, Diesel Oil Company
 (2003/C 213/84) BV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (Processprog: nederlandsk)
 (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Tredje
 Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 besluttet, at sag T-53/98, De Nederlandske Antiller mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal slettes af
 registeret.
 Slettelse af sag T-303/99 ( 1)
 ( 1) EFT C 166 af 30.5.1998.
 (2003/C 213/87)
 (Processprog: nederlandsk)
 Slettelse af sag T-292/99 ( 1)
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i
 (2003/C 213/85) Første Instans besluttet, at sag T-303/99, Hoogendijk ATW BV
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, skal
 slettes af registeret.
 (Processprog: nederlandsk)
 (1 ) EFT C 63 af 4.3.2000.
 Ved kendelse af 11. juni 2003 har formanden for Anden
 Udvidede Afdeling ved De Europæiske Fællesskabers Ret i


text:
10.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/38
 Appel iværksat den 21. juni 2011 af Longevity Health Products, Inc til prøvelse af dom afsagt af Retten (Anden Afdeling) den 15. april 2011 i sag T-95/11 — Longevity Health Products mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 (Sag C-378/11 P)
 2011/C 269/79
 Processprog: engelsk
 Parter
 Appellant: Longevity Health Products, Inc. (ved Rechtsanwalt J. Korab)
 Den anden part i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Stævningen indgivet af sagsøgeren antages til realitetsbehandling.
 —
 Dom afsagt af Retten den 15. april 2011 (sag T-95/11) ophæves.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten gør gældende, at den appellerede dom bør ophæves på baggrund af følgende anbringender:
 —
 Rettens argumentation er behæftet med fejl.
 —
 Retten prøvede ikke de af varemærkeindehaveren påberåbte argumenter.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/42
 EU-Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 14. juni 2007 — De Meerleer mod Kommissionen
 (Sag F-121/05) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - almindelig udvælgelsesprøve - afslag på adgang til de skriftlige prøver - erhvervserfaring - begrundelse - meddelelsen om udvælgelseskomitéens afgørelse - ansøgning om en fornyet gennemgang)
 (2007/C 170/80)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Michel De Meerleer (Ophain-Bois-Seigneur-Isaac, Belgien) (ved avocat E. Boigelot)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Berardis-Kayser og K. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation dels af den af udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve EPSO/A/19/04 trufne afgørelse om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning og om ikke at tage stilling til hans ansøgning om en fornyet gennemgang, dels en påstand om erstatning
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 60 af 11.3.2006, s. 52.


text:
C 275/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 15.11.2003
 (v) Kommissionen tilpligtes i alle tilfælde at bære sine 5) Retten i Første Instans har foretaget en urigtig bevisbe-
 egne omkostninger og betale ADM’s omkostninger i dømmelse ved at fastslå, at Kommissionen har godtgjort
 forbindelse med retsforhandlingerne for Retten i Første en faktisk økonomisk påvirkning, eftersom de omhandle-
 Instans og Domstolen. de beviser ikke analyserer prisniveauet uden for tilfælde
 af ulovlig samordning og dermed ikke påviser, at priserne
 var højere end de ellers ville have været.
 6) Retten i Første Instans har tilsidesat princippet om, at
 Kommissionen skal følge de regler, den har pålagt
 Anbringender og væsentligste argumenter sig selv, ved at tillade Kommissionen at tilsidesætte
 retningslinjerne.
 Appellanterne har fremsat følgende anbringender: 7) Retten i Første Instans har tilsidesat proportionalitetsprin-
 cippet, som fortolket af Domstolen og Retten selv, hvilket
 princip indebærer et krav om, at bøderne skal have
 1) Retten i Første Instans har tilsidesat princippet om forbud sammenhæng med den relevante omsætning.
 mod tilbagevirkende gyldighed, idet den har stadfæstet
 Kommissionens anvendelse med tilbagevirkende gyldig-
 hed af retningslinjerne for beregningen af bøder.
 (1) EFT C 316 af 4.11.2002, s. 32.
 (2) Kommissionens beslutning 2001/418/EF af 7.6.2000 om en
 procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53
 2) Retten i Første Instans har tilsidesat lighedsprincippet (sag COMP/36.545/F3 Aminosyrer) (EØS-relevant tekst) (EFT
 L 152 af 7.6.2001, s. 24).
 a) ved at give Kommissionen medhold i den udøvede
 forskelsbehandling for så vidt angår metoden for
 beregningen af bøder for samtidigt stedfundne over-
 trædelser af konkurrencereglerne, der afhænger af,
 om Kommissionen har vedtaget sin beslutning før
 eller efter offentliggørelsen af retningslinjerne
 b) ved at give Kommissionen medhold i, at udgangsbe-
 løbet for den bøde, som skal pålægges ADM, og den Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 bøde, som skal pålægges Ajinomoto, er det samme, se afsagt den 22. september 2003 af Helsingin hallinto-
 uanset at Ajinomotos markedsandel inden for EØS oikeus i sagen E. Gavrielides Oy
 er næsten dobbelt så stor som ADM’s.
 (Sag C-398/03)
 3) Retten i Første Instans har tilsidesat princippet ne bis in
 idem ved at fastslå, at Kommissionen ikke er forpligtet til
 at modregne eller tage hensyn til bøder, som ADM har
 betalt til andre myndigheder vedrørende de samme (2003/C 275/51)
 handlinger.
 4) Retten i Første Instans har tilsidesat sin begrundelsespligt
 Ved kendelse afsagt den 22. september 2003, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 24. september 2003, har Helsin-
 a) ved at fastslå, at Kommissionen ikke er forpligtet til gin hallinto-oikeus i sagen E. Gavrielides Oy forelagt De
 at tage hensyn til bøder, som ADM har betalt i Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi-
 tredjelande, uanset at Kommissionens bøde bl.a. er ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 baseret på ADM’s samlede omsætning og derfor
 straffer ADM på grundlag af virksomhedens salg i
 lande, hvor ADM allerede er blevet pålagt en bøde
 Skal artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 90/642/EØF (1) om
 fastsættelse af maksimalgrænseværdier for pesticidrester på og
 b) ved at fastslå, at bøden er rimelig, selv om Kommis- i


text:
visse produkter af vegetabilsk oprindelse, herunder frugt
 sionen ikke har taget hensyn til ADM’s salg af lysin i og grøntsager, med senere ændringer, fortolkes således, at
 EØS. direktivet finder anvendelse på vinblade?
 ---pagebreak--- 15.11.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 275/35
 Såfremt direktivet finder anvendelse, Det må således nødvendigvis antages, at det i almindelig-
 hed tilkommer Kommissionen at kontrollere statsstøtte.
 Rådet har ganske vist en beslutningskompetence på
 skal bilag I til direktivet da fortolkes således, at vinblade skal området, men der er tale om en exceptionel kompetence,
 klassificeres i gruppen bladgrøntsager og friske urter, og bilag som skal fortolkes indskrænkende.
 II således, at vinblade skal klassificeres under punktet urter,
 andre?
 — Magtfordrejning og procedurefordrejning. Den kompe-
 I hvilken gruppe og punkt skal vinblade klassificeres, hvis de tence, der er overladt Rådet til undtagelsesvis at tillade
 ikke klassificeres under punktet urter, andre? statsstøtte i Kommissionens sted og, såfremt der indledes
 en procedure, inden for veldefinerede tidsgrænser, er
 blevet anvendt til at neutralisere Kommissionens beslut-
 (1) EFT L 350 af 14.12.1990, s. 71. ning af 17. februar 2003, dvs. til at annullere dens
 virkninger, ved at tillade støtte som er identisk med den,
 der blev erklæret for uforenelig med fællesmarkedet. Den
 anfægtede retsakt er også behæftet med magtfordrejning,
 fordi den er blevet udstedt for at fremkalde samme
 virkninger som dem, som en dom om annullation afsagt
 af Domstolen, ville have haft.
 Sag anlagt den 25. september 2003 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Rådet for Den
 Europæiske Union — Tilsidesættelse af traktaten og almindelige fællesskabsretli-
 ge principper. Den anfægtede retsakt er ikke alene udstedt
 (Sag C-399/03) i strid med artikel 88, stk. 2, tredje afsnit, EF, men den
 forstyrrer også den ved traktaten indførte institutionelle
 ligevægt mellem Kommissionen og Rådet. Denne ligevægt
 (2003/C 275/52) indebærer, at de øvrige institutioner, navnlig Rådet, skal
 respektere Kommissionens kompetenceområde. Dette be-
 tyder, at Rådet, medmindre det udtrykkeligt undtagelses-
 vist har kompetence, ikke kan gøre indgreb i Kommissio-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. sep- nens kompetence. I det foreliggende tilfælde har Rådet
 tember 2003 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske Union imidlertid overskredet sin kompetence. Den pågældende
 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Rozet fremgangsmåde forstyrrer også ligevægten mellem de
 og V. di Bucci, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i »udøvende« institutioner og Fællesskabets retsinstanser
 Luxembourg. og gør generelt indgreb i det ved traktaten indførte
 domstolssystem. Endelig er Rådets beslutning i strid med
 de materielle bestemmelser om statsstøtte og med Rådets
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: direktiv 69/335/EØF samt med begrundelsesforpligtelsen
 i denne forbindelse.
 1) Rådets beslutning 2003/531/EF af 16.7.2003 (1) annul-
 leres.
 2) Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at afholde — Subsidiært, åbenbart fejlskøn og magtfordrejning med
 sagens omkostninger. hensyn til spørgsmålet, om der foreligger ganske særlige
 omstændigheder. Rådet har gjort sig skyldig i et åbenbart
 fejlskøn ved at antage, at der i dette tilfælde forelå ganske
 særlige omstændigheder, fordi Belgien ikke havde haft
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter den nødvendige tid til at træffe andre foranstaltninger


text:
end dem, der blev erklæret uforenlige med fællesmarkedet
 ved Kommissionens beslutning af 17. februar 2003 til
 Ved Rådets beslutning af 16. juli 2003 er der givet tilladelse til fordel for koordinationscentre etableret i Belgien.
 at yde statsstøtte, som er identisk med den støtte, der blev
 erklæret for uforenelig med fællesmarkedet ved Kommissio-
 nens endelige afslag af 17. februar 2003. En individuel
 beslutning fra Rådet om statsstøtte er i princippet et fremmede-
 lement i den kontrolordning, der er indført ved traktaten, som (1) Rådets beslutning 2003/531/EF af 16.7.2003 om den belgiske
 må begrænses til undtagelsestilfælde. regerings ydelse af støtte til fordel for visse koordinationscentre,
 der er etableret i Belgien (EUT L 184 af 23.7.2003, s. 17).
 Rådets beslutning er behæftet med flere mangler:
 — Rådets inkompetence. Kun en instans, der er uafhængig
 af de stater, som yder støtten, kan objektivt og uafhængigt
 tage stilling til de forskellige nationale foranstaltninger.


text:
C 55/22 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 20.2.98
 spensioen voor werknemers (kongelig anordning af Slettelse af sag C-169/97 (1)
 21. december 1967 om de almindelige bestemmelser om (98/C 55/43)
 alders- og efterladtepension til arbejdstagere) indeholder
 fùlgende bestemmelse: »En arbejdstager, som har vñret
 beskñftiget som sådan i perioden mellem den 1. januar Ved kendelse af 18. september 1997 har prñsidenten for
 1938 og den 1. januar 1945, og for hvem der er foretaget De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at sag
 en indbetaling, der mindst udgùr det i stk. 2 fastsatte C-169/97, Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 årlige belùb, anses for at have foretaget indbetalinger af en mod Republikken Portugal, skal slettes af registeret.
 sådan stùrrelse, at vedkommende har godtgjort at have
 haft en regelmñssig hovedbeskñftigelse i hele perioden (1) EFT C 199 af 28.6.1997.
 mellem det tidspunkt, hvor den godtgjorte beskñftigelse
 ophùrte, og den 1. januar 1946.«
 I artikel 32b, stk. 6, i den kongelige anordning af
 21. december 1967 bestemmes: »Formodningen i henhold
 til stk. 4 og 5 anses kun for afkrñftet for så vidt angår Slettelse af sag C-193/96 (1)
 perioder, for hvilke vedkommende har krav på en pension (98/C 55/44)
 i henhold til en anden belgisk pensionsordning, bortset fra
 ordninger for selvstñndige, eller en udenlandsk ordning.«
 Ved kendelse af 25. september 1997 har formanden for
 Er en bestemmelse som bestemmelsen i artikel 32b, stk. 6, Sjette Afdeling ved De Europñiske Fñllesskabers Domstol
 i den kongelige anordning af 21. december 1967 en besluttet, at sag C-193/96 (anmodning om prñjudiciel
 bestemmelse i en medlemsstats lovgivning om nedsñttelse, afgùrelse fra Verwaltungsgericht Kùln), Richard Buchen
 midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser, som ikke GmbH mod Bezirksregierung Kùln, skal slettes af registe-
 finder anvendelse på en ydelse, der beregnes i henhold til ret.
 artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), jf. artikel 46b, stk. 2, i for-
 ordning (EéF) nr. 1408/71? (1) EFT C 210 af 20.7.1996.
 Slettelse af sag C-322/96 (1) Slettelse af sag C-205/97 (1)
 (98/C 55/42) (98/C 55/45)
 Ved kendelse af 12. september 1997 har prñsidenten
 Ved kendelse af 5. december 1997 har prñsidenten
 for De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at
 for De Europñiske Fñllesskabers Domstol besluttet, at
 sag C-322/96 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra
 sag C-205/97 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra
 Supremo Tribunal Administrativo), ICT-InduÂstria e ComeÂr-
 Supremo Tribunal Administrativo), Fazenda PuÂblica mod
 cio TeÃxtil, SA mod Fazenda PuÂblica, skal slettes af registe-
 AssociacËaÄo Nacional de Transportes PuÂblicos RodoviaÂrios
 ret.
 de Mercadorias (Antram), i tilstedevñrelse af MinisteÂrio
 (1) EFT C 336 af 9.11.1996.
 PuÂblico, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 252 af 16.8.1997.