text:
8.3.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 71/30
 Personalerettens dom (Anden Afdeling) af 16. september 2013 — Faita mod EØSU
 (Sag F-92/11) (1)
 (Personalesag - psykisk chikane - anmodning om bistand - en afgørelses begrundelse)
 (2014/C 71/56)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Carla Faita (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (EØSU) (ved M. Arsène og L. Camarena Januzec, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne M. Troncoso Ferrer og F.-M. Hislaire)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalgs afgørelse om at afslå sagsøgerens ansøgning om anerkendelse af de fejl, der blev begået over for hendes som følge af undladt bistand og tilsidesættelse af administrationens omsorgspligt, og om at der træffes foranstaltninger til at gøre offentligheden bekendt med hendes fortjenester og kompetencer samt en påstand om erstatning.
 Konklusion
 1)
 Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg frifindes.
 2)
 Carla Faita bærer sine egne omkostninger og bærer tre fjerdedele af de af Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg afholdte omkostninger.
 3)
 Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg bærer en fjerdedel omkostningerne.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011, s. 46.


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/60
 Sag anlagt den 16. juni 2008 — Procter & Gamble mod KHIM — Laboratorios Alcala Farma (oli)
 (Sag T-240/08)
 (2008/C 209/108)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, De Forende Stater) (ved solicitors N. Beckett og T. Scourfield)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Laboratorios Alcala Farma SL (Alcala de Henares, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 2. april 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1481/2007-2) og afgørelse truffet den 17. juli 2007 af Indsigelsesafdelingen ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (indsigelsessag nr. B 893 216) annulleres.
 —
 Sagsøgers indsigelse mod registrering af ansøgning af 4. oktober 2004 om figurmærket »oli« som EF-varemærke for varer i klasse 3 og 5 tages til følge
 —
 Harmoniseringskontoret pålægges at give afslag på ansøgningen af 4. oktober 2004.
 —
 De andre parter i sagerne tilpligtes at betale sagsomkostningerne
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Laboratorios Alcala Farma SL
 Det omhandlede EF-varemærke: Ordmærket »oli« for varer i klasse 3 og 5 — ansøgning nr. 4 059 176
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: The Procter & Gamble Company
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: EF-varemærkerne »OLAY« for varer i klasse 3 og 5
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastes i sin helhed.
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen.
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i Rådets forordning nr. 40/94, idet de omtvistede varemærker ligner hinanden, og brugen af det ansøgte varemærke kan skabe risiko for forveksling.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
22.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 70/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 se afsagt den 4. september 2002 af Bundesfinanzhof om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 i sagen Finanzamt Kassel-Goethestraße mod Qualitair
 Engineering Services Ltd 1. Skal artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF (1)
 fortolkes således, at en medlemsstat ikke må opkræve
 (Sag C-450/02) merværdiafgift af (lovlig eller ulovlig) afholdelse af ha-
 sardspil eller spil om penge, hvis en tilsvarende virksom-
 hed, når den udføres af godkendte offentlige spillekasino-
 (2003/C 70/01) er, er omfattet af en afgiftsfritagelse?
 2. Er artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF
 Ved kendelse afsagt den 4. september 2002, indgået til allerede til hinder for, at en medlemsstat opkræver
 Domstolens Justitskontor den 12. december 2002, har Bundes- merværdiafgift af driften af en spilleautomat, hvis driften
 finanzhof i sagen Finanzamt Kassel-Goethestraße mod Quali- af en spilleautomat er omfattet af en afgiftsfritagelse, når
 tair Engineering Services Ltd forelagt De Europæiske Fællesska- den udføres af godkendte offentlige spillekasinoer, eller
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af er det endvidere en forudsætning, at de spilleautomater,
 følgende spørgsmål: der drives andre steder end i kasinoer, på væsentlige
 punkter, som f.eks. med hensyn til maksimumsindsatsen
 og maksimumsgevinsten, kan sammenlignes med spil-
 Er det i strid med EF-traktatens artikel 49, såfremt indenlandske leautomater i kasinoer?
 arbejdsgivere, men ikke udenlandske udlejere af arbejdskraft,
 fritages for forpligtelsen til at indeholde kildeskat af lønind- 3. Kan den, der opstiller automater, påberåbe sig afgiftfrita-
 komst, når den udbetalte arbejdsløn i henhold til en overens- gelsen i henhold til artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv
 komst til undgåelse af dobbeltbeskatning skal fritages for skat 77/388/EØF?
 af lønindkomst?
 (1 ) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 6. november 2002 af Bundesfinanzhof i Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 sagen Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber se afsagt den 30. oktober 2002 af Bundessozialgericht i
 sagen Karin Bautz mod AOK Baden-Württemberg
 (Sag C-453/02)
 (Sag C-454/02)
 (2003/C 70/02)
 (2003/C 70/03)
 Ved kendelse afsagt den 6. november 2002, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 13. december 2002, har Bundes- Ved kendelse afsagt den 30. oktober 2002, indgået til Domsto-
 finanzhof i sagen Finanzamt Gladbeck mod Edith Linneweber lens Justitskontor den 13. december 2002, har Bundessozialge-
 ---pagebreak--- C 70/2 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 richt i sagen Karin Bautz mod AOK Baden-Württemberg 2. Kan den, der afholder kortspil, påberåbe sig afgiftsfritagel-
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning sen i henhold til artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: 388/EØF?
 1. Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 59 og 60, at en (1 ) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 medlemsstat, der har udformet sin sygesikringsordning
 efter naturalydelsesprincippet, og som lader den ambulan-
 te lægebehandling udføre af læger, med hvem der er
 indgået overenskomst, kun tillader refusion af udgifter til
 behandling


text:
hos læger, med hvem der ikke er indgået
 overenskomst, herunder ved behandling i en anden
 medlemsstat, i tilfælde af, at der ikke inden for ordningen Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 med naturalydelser findes en behandling, der lever op til se afsagt den 19. december 2002 af Verwaltungsgericht
 det almindeligt anerkendte niveau for faglig medicinsk Stuttgart i forvaltningsretssagen Inan Cetinkaya mod
 viden? Land Baden-Württemberg
 2. Såfremt dette anses for at være en uretmæssig hindring (Sag C-467/02)
 for den frie udveksling af tjenesteydelser, spørges: Tillader
 de bestemmelser i EF-traktaten, at tysk ret — udover (2003/C 70/05)
 nødstilfælde — betinger refusion af udgifterne til selvfo-
 ranstaltede lægelige ydelser af, at sygekassen forinden har
 truffet afgørelse om, hvorvidt behandling, som ikke er Ved kendelse afsagt den 19. december 2002, indgået til
 dækket af en overenskomst, er berettiget? Domstolens Justitskontor den 27. december 2002, har Verwal-
 tungsgericht Stuttgart i forvaltningsretssagen Inan Cetinkaya
 mod Land Baden-Württemberg forelagt De Europæiske Fælles-
 skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 følgende spørgsmål:
 1. Er et i Forbundsrepublikken Tyskland født barn af en
 tyrkisk arbejdstager, der har tilknytning til det lovlige
 arbejdsmarked, omfattet af anvendelsesområdet for arti-
 kel 7, stk. 1, i Associeringsrådets afgørelse, når barnets
 ophold siden fødslen — og i hvert fald indtil myndigheds-
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 alderens indtræden — (oprindelig) udelukkende har været
 se afsagt den 6. november 2002 af Bundesfinanzhof i
 tilladt af hensyn til familiens enhed eller — i tilfælde hvor
 sagen Finanzamt Herne-West mod Savras Akritidis
 der ikke kræves opholdstilladelse — opholdet ikke er
 blevet bragt til ophør alene af denne grund?
 (Sag C-462/02) 2. Kan familiemedlemmers ret til adgang til arbejdsmarkedet
 samt ret til fortsat ophold i henhold til artikel 7, stk. 1
 (andet led), alene begrænses efter reglerne i artikel 14 i
 (2003/C 70/04) afgørelse nr. 1/80?
 3. Indebærer idømmelse af ungdomsfængsel i tre år, at den
 pågældende endeligt har forladt arbejdsmarkedet og
 følgelig fortaber sine rettigheder ifølge artikel 7, stk. 1
 Ved kendelse afsagt den 6. november 2002, indgået til (andet led), også såfremt der konkret er mulighed for, at
 Domstolens Justitskontor den 23. december 2002, har Bundes- alene en del af straffen kommer til afsoning, dog således
 finanzhof i sagen Finanzamt Herne-West mod Savras Akritidis at der i tilslutning til en førtidig løsladelse skal gennemfø-
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning res en narkobehandling, og den pågældende ikke er til
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: rådighed for arbejdsmarkedet i denne periode?
 4. Fører henholdsvis det tab af beskæftigelse, som følger af
 1. Er artikel 13, punkt B, litra f), i direktiv 77/388/EØF ( 1) idømmelsen af en tidsbestemt (ikke betinget) frihedsstraf,
 allerede til hinder for, at en medlemsstat opkræver og den manglende mulighed for i tilfælde af aktuel
 merværdiafgift af afholdelse af kortspil, hvis en tilsvarende arbejdsløshed at søge beskæftigelse, eo ipso til selvfor-
 virksomhed, når den udføres af godkendte offentlige skyldt (O.a.: Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 om-
 spillekasinoer, er omfattet af en afgiftsfritagelse, eller er handler den omvendte situation, nemlig


text:
at en Uforskyldt
 det endvidere en forudsætning, at kortspil, der afholdes arbejdsløshed ikke fører til det omtalte rettighedstab.)
 andre steder end i kasinoer, på væsentlige punkter, som arbejdsløshed som omhandlet af artikel 6, stk. 2, andet
 f.eks. med hensyn til maksimumsindsatsen og maksi- punktum, i afgørelse nr. 1/80, som ikke er til skade for
 mumsgevinsten, kan sammenlignes med kortspil i kasi- de rettigheder, der følger af artikel 6, stk. 1, og artikel 7,
 noer? stk. 1, i afgørelse nr. 1/80?


text:
25.6.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 186/25
 Rettens dom af 11. maj 2011 — Flaco-Geräte mod KHIM — Delgado Sánchez (FLACO)
 (Sag T-74/10) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket FLACO - det ældre nationale ordmærke FLACO - relativ registreringshindring - varer af samme art - artikel 8, stk. 1, litra a) og b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - begæring om godtgørelse af reel brug af det ældre varemærke indgivet for første gang for appelkammeret - artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009 og regel 22 i forordning (EF) nr. 2868/95)
 2011/C 186/46
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Flaco-Geräte GmbH (Gütersloh, Tyskland) (ved advokat M. Wirtz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. november 2009 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 86/2009-2) vedrørende en indsigelsessag mellem Jesús Delgado Sánchez og Flaco Geräte GmbH.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Flaco-Geräte GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 100 af 17.4.2010.


text:
12.10.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 247/9
 Sag anlagt den 27. august 2002 af Kommissionen for De — den ikke har forfulgt klart konstaterbare overtrædel-
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik ser, og ikke har pålagt gerningsmændene bøder.
 Den klare mangel på kontrol er blevet fastslået ved
 (Sag C-304/02) adskillige inspektioner over flere år på trods af de
 forbedringer i kontrolforanstaltningerne og i antallet af
 (2002/C 247/14) kontrolbesøg, som de franske myndigheder har henvist
 til i deres korrespondance med Kommissionen. Kommis-
 sionen har i øvrigt aldrig benægtet, at den har konstateret
 overtrædelser. Men den har fastslået og anmærket overfor
 de franske myndigheder, at kontrollen er talmæssigt
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den utilstrækkelig, og at der tilsyneladende udvises almindelig
 27. august 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af tolerance med hensyn til overtrædelser angående fisk, der
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Hendrik ikke helt opfylder mindstemålene.
 van Lier og Thomas van Rijn, som befuldmægtigede, og med
 valgt adresse i Luxembourg.
 — Tvangsbøde
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Kommissionen henviser til sine meddelelser af 21. august
 1996 ( 6) og af 28. februar 1997 (7) og anvender på
 grundbeløbet på 500 EUR faktor 10 (muligt maksimum:
 — Det fastslås, at Den Franske Republik ikke har truffet de 20) for overtrædelsen grovhed, under hensyntagen til
 nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af dom af nedgangen i antallet af klagepunkter i forhold til det
 11.6.1991, Kommissionen mod Frankrig (C-64/88) (1) og oprindelige traktatbrud, faktor 3 (muligt maksimum: 3)
 således har tilsidesat sine forpligtelser efter traktatens for overtrædelsens varighed, og faktor 21.1 for Den
 artikel 228 EF, idet den stadig ikke sikrer en kontrol Franske Republiks betalingsevne.
 som garanterer overholdelsen af Fællesskabets tekniske
 foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne i hen-
 hold til Rådets forordning (EØF) nr. 171/83 af 25. januar
 1983 ( 2) og forordning (EØF) nr. 3094/86 af 7. oktober (1 ) Sml. 1991 I, s. 2748.
 1986 ( 3) og ikke opfylder sine forpligtelser hverken i (2 ) EFT L 24 af 27.1.1993, s. 14.
 henhold til artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 2057/ (3 ) EFT L 288 af 11.10.1986, s. 1.
 82 af 29. juni 1982 om fastsættelse af visse foranstalt- (4 ) EFT L 220 af 29.7.1982, s. 1.
 ninger til kontrol med fiskeri fra fartøjer hjemmehørende (5 ) EFT L 207 af 29.7.1987, s. 1.
 i medlemsstaterne (4) eller i henhold til artikel 1 i Rådets (6 ) EFT C 242, s. 6.
 (7 ) EFT C 63, s. 2.
 forordning (EØF) nr. 2241/87 af 23. juli 1987 om
 fastsættelse af visse foranstaltninger til kontrol af fi-
 skeri (5).
 — Den Franske Republik tilpligtes til Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber på kontoen »EF’s egne indtægter«
 at betale en tvangsbøde på 316 500 EUR pr. dags
 forsinkelse med fastsættelsen af de foranstaltninger, der
 er nødvendige til opfyldelse af kravene i ovenfor nævnte
 dom Kommissionen mod Frankrig, beregnet fra afsigelsen
 af denne dom.
 Sag anlagt den 28. august 2002 af Kommissionen for De
 — Den Franske


text:
Republik tilpligtes at betale sagens omkost- Europæiske Fællesskaber mod Det Forenede Kongerige
 ninger.
 (Sag C-305/02)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2002/C 247/15)
 — Overtrædelse af fællesskabsretten, artikel 228 EF:
 Kommissionen har anført, at Den Franske Republik ikke
 har efterkommet dommen af 11. juni 1991 i sag C-64/
 88 idet, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 28. august 2002 anlagt sag mod Det Forenede Kongerige af
 — den ikke har sikret overholdelsen af de tekniske Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Lena
 foranstaltninger angående bevarelse af fiskenes Ström, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 mindstemål, særligt vedrørende kulmulen og idet, bourg.
 ---pagebreak--- C 247/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 12.10.2002
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande: Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at De Forenede Kongerige har tilsidesat sine — Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 2000/ forpligtelser efter artikel 3 i Kommissionens direktiv
 21/EF af 25. april 2000 om den fortegnelse over fælles- 2000/21/EF af 25. april 2000 om den fortegnelse over
 skabsregler, der er omhandlet i artikel 13, stk. 1, femte fællesskabsregler, der er omhandlet i artikel 13, stk. 1,
 led, i Rådets direktiv 67/548/EØF (1) (2), idet det ikke for femte led, i Rådets direktiv 67/548/EØF ( 1), da den ikke
 Gibraltar har vedtaget de nødvendige love og administra- har udstedt de love og administrative bestemmelser, der
 tive bestemmelser for at efterkomme direktivet, eller idet er nødvendige for at efterkomme direktiv eller i hvert fald
 det ikke har underrettet Kommissionen herom. ikke har underrettet Kommissionen.
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost-
 2. Det Forenede Kongerige tilpligtes at betale sagens omkost- ninger.
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Medlemsstaternes forpligtelse efter artikel 249, stk. 3, EF
 omfatter også en forpligtelse til at respektere de i direktiverne
 Kommissionen er af den opfattelse, at myndighederne i Det fastsatte frister. Fristen efter nævnte direktiv udløb den 1. april
 Forenede Kongerige er forpligtet til i tide at indlede de 2002, uden at Den Franske Republik havde udstedt de
 procedurer, der er nødvendige for at gennemføre direktivet i bestemmelser, der var nødvendige for at efterkomme direk-
 national lovgivning, således at gennemførelsen uanset procedu- tivet.
 rernes karakter er afsluttet inden for den fastsatte frist, og til at
 underrette Kommissionen herom.
 (1 ) EFT L 103 af 28.4.2000, s. 70.
 Det Forenede Kongerige har for så vidt angår Gibraltar tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til det pågældende direktiv, idet det
 ikke for Gibraltar har underrettet Kommissionen om de love
 og administrative bestemmelser, som det har vedtaget for at
 efterkomme direktivet.
 Sag anlagt den 29. august 2002 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 ( 1) EFT L 103 af 28.4.2000, s. 70. Luxembourg
 ( 2) af 27.6.1967 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering,
 emballering og etikettering af farlige stoffer (EFT P 196 af
 (Sag C-308/02)
 16.8.1967, s. 1).
 (2002/C 247/17)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 29. august 2002 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxem-


text:
bourg af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved
 Lena Ström, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Sag anlagt den 29. august 2002 af Kommissionen for De Luxembourg.
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-307/02)
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 (2002/C 247/16) desat sine forpligtelser efter artikel 3 i Kommissionens
 direktiv 2000/21/EF af 25. april 2000 om den fortegnelse
 over fællesskabsregler, der er omhandlet i artikel 13,
 stk. 1, femte led, i Rådets direktiv 67/548/EØF ( 1), da det
 ikke har udstedt de love og administrative bestemmelser,
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv eller i
 29. august 2002 anlagt sag mod Den Franske Republik af hvert fald ikke har underrettet Kommissionen.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Lena
 Ström, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem- — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 bourg. omkostninger.


text:
5.2.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 34/11
 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: 3. Bevares tidsprioriteten for en sag om patentindgreb, som
 sagsøgeren i eget navn har anlagt for patenthaveren, når
 det patent, sagen angår, mens sagen verserer, overdrages
 Finder forordning (EØF) nr. 1408/71 også anvendelse, når til sagsøgeren, og denne under sagen da ikke længere gør
 en flygtning, der er beskæftiget som arbejdstager, og dennes fremmede krav gældende, men egne rettigheder som
 familiemedlemmer, er indrejst direkte fra et tredjeland til patenthaver?
 en medlemsstat og ikke er flyttet inden for Fællesskabet?
 4. Gælder tidsprioriteten for et mod patenthaveren anlagt
 3. Er fællesskabsretlige bestemmelser til hinder for en national negativt anerkendelsessøgsmål, hvorved det søges afklaret,
 ordning, hvorefter kravet på familieydelser er afhængigt af om et bestemt produkt krænker patenthavers patent,
 en faktisk meddelelse af en bestemt opholdstilladelse, selv fortsat, når det patent, sagen angar, overdrages, mens sagen
 om flygtningen er anerkendt som asylberettiget? verserer, og det negative anerkendelsessøgsmål derpå rettes
 mod den nye patenthaver?
 (1) EFT 1971 (II), s. 366.
 Sag anlagt den 5. november 1999 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske
 Republik
 (Sag C-429/99)
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 30. september 1999 af Oberlandesgericht
 Düsseldorf i sagen Connaught Laboratories Inc. mod (2000/C 34/21)
 1. SmithKline Beecham Pharma GmbH og 2. SmithKline
 Beecham Biologicals Manufacturing SA
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 5. no-
 vember 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 (Sag C-426/99) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Ana Maria
 Alves Vieira og Barry Doherty, Kommissionens Juridiske
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem-
 (2000/C 34/20) bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret, Kirchberg.
 Ved kendelse afsagt den 30. september 1999, indgået til Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Domstolens Justitskontor den 3. november 1999, har Oberlan-
 desgericht Düsseldorf i sagen Connaught Laboratories Inc. — Det fastslås, at Den Portugisiske Republik ikke har opfyldt
 mod 1. SmithKline Beecham Pharma GmbH og 2. SmithKline sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 4, andet
 Beecham Biologicals Manufacturing SA forelagt De Europæiske afsnit, i direktiv 90/388/EØF (1), som ændret ved direktiv
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse 96/19/EF (2).
 af følgende spørgsmål:
 — Den Portugisiske Republik tilpligtes at afholde sagens
 1. Fremsættes et krav, der indtales i form af en subsidiær omkostninger.
 påstand, allerede, nar den omstændighed, der efter national
 ret i sig selv ligger til grund for, at det fremsættes (her
 stævningens forkyndelse), indtræder, eller er kravet i
 Bruxelleskonventionens artikel 21’s forstand først fremsat Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (»sagen ... anlagt«) på det tidspunkt, hvor (også) den
 processuelle betingelse, under hvilken den subsidiære
 påstand er nedlagt, er opfyldt? Kommissionen er af den opfattelse, at tilbagekaldstjenester
 (»call-back«) ikke er taletelefonitjenester i den betydning, hvori
 udtrykket er anvendt i Kommissionens direktiv 90/388/EØF
 2. Hvem skal betragtes som part, når sagsøgeren i henhold til om liberalisering af markedet for teletjenester, og at artikel 3 i
 en bemyndigelse til at føre sagen fra den materielt berettige- Kommissionens beslutning 97/310/EF


text:
følgelig ikke indrøm-
 de gør dennes (fremmede) krav gældende i eget navn — er mer en supplerende gennemførelsesfrist med hensyn til tilrå-
 parten den, der indtaler kravet i sit eget navn, eller er dighedsstillelsen af sådanne tjenester, der allerede skulle have
 parten den materielt berettigede? været liberaliseret i Portugal med virkning fra direktivets
 ---pagebreak--- C 34/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.2.2000
 ikrafttræden. Portugal kan ikke udstede lovforskrifter, der Sag anlagt den 12. november 1999 af Kommissionen
 forbyder en sådan tjeneste, uden at tilsidesætte direktivet. for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske
 Artikel 47, stk. 1, litra a), i lovdekret nr. 240/97 er derfor i Republik
 strid med direktivet, for så vidt som den forbyder erlæggelse af
 tilbagekaldstjenester.
 (Sag C-435/99)
 (1) Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28.6.1990 om liberalise- (2000/C 34/23)
 ring af markedet for teletjenester (EFT L 192 af 24.7.1990, s. 10).
 (2) Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13.3.1996 om ændring
 af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelse af Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 12. no-
 liberaliseringen af markederne for teletjenester (EFT L 74 af vember 1999 anlagt sag mod Den Portugisiske Republik af
 22.3.1996, s. 13).
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk
 konsulent Lena Ström og António Caeiros, Kommissionens
 Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse
 i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Wagnercentret,
 Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 a) Det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine
 Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken- forpligtelser i henhold til
 delser afsagt den 30. september 1999 og 14. oktober 1999
 af Commissione Tributaria di Primo Grado di Trento —
 Sjette Afdeling — i sagerne 1) Panarotta 2002 Srl, Affi — artikel 13, stk. 1, i Rådets direktiv 76/464/EØF (1) af
 (VR), mod Ufficio Imposte Dirette di Trento og 2) NTB 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af
 SpA (tidligere Nuova Tessilbrenta SpA), Montebello Vi- udledning af visse farlige stoffer i Fællesskabets vand-
 centino (VI), mod Ufficio Imposte Dirette di Tione di miljø
 Trento.
 — artikel 14 i Rådets direktiv 78/176/EØF (2) af 20. feb-
 ruar 1978 om affald fra titandioxidindustrien, som
 (Sagerne C-433/99 og C-434/99) ændret ved direktiv 83/29/EØF (3)
 (2000/C 34/22) — artikel 16 i Rådets direktiv 78/659/EØF (4) af 18. juli
 1978 om kvaliteten af ferskvand, der kræver beskyttel-
 se eller forbedring for at være egnet til, at fisk kan leve
 Ved kendelser afsagt den 30. september 1999 og 14. oktober deri, senest ændret ved tiltrædelsesakten af 1985
 1999 i sagerne 1) Panarotta 2002 Srl, Affi (VR), mod Ufficio
 Imposte Dirette di Trento og 2) NTB SpA (tidligere Nuova
 — artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 80/68/EØF (5) af
 Tessilbrenta SpA), Montebello Vicentino (VI), mod Ufficio
 17. december 1979 om beskyttelse af grundvandet
 Imposte Dirette di Tione di Trento, indgået til Domstolens
 mod forurening forårsaget af visse farlige stoffer
 Justitskontor den 11. november 1999, har Commissione
 Tributaria di Primo Grado di Trento — Sjette Afdeling —
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol anmodninger — artikel 5, stk. 1,


text:
og stk. 2, første afsnit, i Rådets direktiv
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: 82/176/EØF (6) af 22. marts 1982 om grænseværdier
 og kvalitetsmålsætninger for udledninger af kviksølv
 fra elektrolyse af alkaliske klorider
 »Er det foreneligt med fællesskabsretten, og navnlig med
 direktiv 335 af 17. juli 1969 (1) at der i medfør af lovdekret nr.
 324 af 30. september 1992 foretages en flerårlig opkrævning — artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 83/513/EØF (7)
 af en afgift på 0,75 % p.a. af den del af afgiftsgrundlaget for af 26. september 1983 om grænseværdier og kvalitets-
 afgiften på nettoformuen, som udgøres af selskabsformuen målsætninger for udledninger af cadmium
 ifølge den årlige balance, og som i forvejen er undergivet en
 kapitaltilførselsafgift på 1 %?« — artikel 6, stk. 1, i Rådets direktiv 84/156/EØF (8) af
 8. marts 1984 om grænseværdier og kvalitetsmålsæt-
 ninger for udledninger af kviksølv fra andre sektorer
 (1) EFT 1969 II, s. 405.
 end elektrolyse af alkalichlorider
 — artikel 5, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 84/491/EØF (9)
 af 9. oktober 1984 om grænseværdier og kvalitetsmål-
 sætninger for udledninger af hexachlorcyklohexan


text:
C 47/24 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.2.2000
 Sag anlagt den 14. december 1999 af Kommissionen for Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien se truffet den 8. december 1999 af Centrale Raad van
 Beroep, i sagen H. Lommers mod Minister van Landbouw,
 (Sag C-474/99) Natuurbeheer en Visserij
 (2000/C 47/39) (Sag C-476/99)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 14. de- (2000/C 47/40)
 cember 1999 anlagt sag mod Kongeriget Spanien af Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Valero Jordana, Ved afgørelse truffet den 8. december 1999, indgået til Dom-
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i stolens Justitskontor den 16. december 1999, har Centrale
 Luxembourg hos C. Gomez de la Cruz, Kommissionens Juri- Raad van Beroep i sagen H. Lommers mod Minister van
 diske Tjeneste, Wagnercentret. Landbouw, Natuurbeheer en Visserij forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: af følgende spørgsmål:
 — Det fastslås at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine Er artikel 2, stk. 1 og 4, i Rådets direktiv 76/207/EØF (1)
 forpligtelser efter direktiv 85/377/EØF (1), da det ikke har af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om
 vedtaget de nødvendige foranstaltninger til en korrekt ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang
 gennemførelse af den forpligtelse, der følger af bestemmel- til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt ar-
 serne i direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2 (jf. bejdsvilkår til hinder for en ordning indført af en arbejdsgiver,
 bilag II), og da det har opretholdt en ordning, som i strid hvorefter der udelukkende stilles subventionerede børnepas-
 med direktivets bestemmelser ikke giver nogen mulighed ningspladser til rådighed for kvindelige medarbejdere, med-
 for at foretage en vurdering for hele det nationale områdes mindre der med hensyn til en mandlig arbejdstager foreligger
 vedkommende af den virkning, som visse typer af projekter et nødsfald, hvilket skal afgøres af arbejdsgiveren?
 i henhold til direktivets bilag II har på miljøet, og den
 virkning, som mange andre typer af projekter i henhold til
 samme bilag har for store dele af det nationale område. (1) EFT 1976 L 39, s. 40.
 — Kongeriget Spanien tilpligtes at afholde sagens omkost-
 ninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Artikel 4, stk. 2, i direktiv 85/337/EØF skal fortolkes på Sag anlagt den 21. december 1999 af Kommissionen
 grundlag af artikel 2, stk. 1. Disse bestemmelser kræver, at for De Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske
 medlemsstaterne i hvert enkelt konkret tilfælde foretager en Republik
 undersøgelse af de særlige kendetegn ved hver enkelt af de
 projekter, som er nævnt i bilag II. Denne undersøgelse skal (Sag C-484/99)
 gøre det muligt efterfølgende at fastslå, om det pågældende
 projekt på grund af sin art, sine dimensioner eller sin placering (2000/C 47/41)
 kan få væsentlig indvirkning på miljøet. Ifølge direktivets
 artikel 4, stk. 2, andet afsnit, kan medlemsstaterne gøre denne
 undersøgelse lettere ved at fastsætte visse kriterier og/eller Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. de-
 grænseværdier. Medlemsstaterne kan dog under ingen omstæn-


text:
cember 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 digheder ved gennemførelsen af de nævnte bestemmelser eller Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 ved fastsættelsen af de nævnte kriterier og/eller grænseværdier Patakia, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og Manuel Desan-
 på forhand fritage visse af de typer projekter, som er nævnt i tes, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissio-
 bilag II, fra en sådan undersøgelse. På grundlag af en gennem- nens Juridiske Tjeneste, og med valgt adresse i Luxembourg
 gang af de dokumenter, som den spanske regering har hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske
 fremsendt, slutter Kommissionen, at de nuværende statslige og Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 regionale bestemmelser i Spanien generelt og definitivt for hele
 det spanske områdes vedkommende udelukker adskillige typer Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 af de projekter, som er omhandlet i direktivets bilag II, fra
 forpligtelsen til at undersøge deres virkninger for miljøet. — Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke inden for
 den fastsatte frist at have vedtaget de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Euro-
 (1) Rådets direktiv af 27.6.1985 om vurdering af visse offentlige og
 private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175 af 5.7.1985, pa-Parlamentet og Rådets direktiv 96/9/EF af 11. marts
 s. 40). 1996 om retlig beskyttelse af databaser (1), subsidiært
 ved ikke at have underrettet Kommissionen herom, har
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til traktaten og det
 nævnte direktiv.


text:
27.4.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 138/9
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. marts 2015 — Europa-Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-502/13) (1)
 ((Traktatbrud - afgifter - moms - anvendelse af en nedsat afgiftssats - levering af digitale bøger eller e-bøger))
 (2015/C 138/10)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved C. Soulay og F. Dintilhac, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgeren: Rådet for Den Europæiske Union (ved E. Chatziioakeimidou og A. de Gregorio Merino, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg (ved D. Holderer, som befuldmægtiget)
 Intervenient til støtte for den anden part i sagen: Kongeriget Belgien (ved M. Jacobs og J.-C. Halleux, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 96-99, 110 og 114 i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, som ændret ved Rådets direktiv 2010/88/EU af 7. december 2010, sammenholdt med bilag II og III til det pågældende direktiv og Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 282/2011 af 15. marts 2011 om foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 2006/112, idet det har anvendt en sats for merværdiafgift på 3 % på levering af digitale bøger eller e-bøger.
 2)
 Storhertugdømmet Luxembourg bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Kongeriget Belgien og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 344 af 23.11.2013.


text:
14.4.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 82/31
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 7. februar 2007 — Caló mod Kommissionen
 (Forenede sager T-118/04 og T-134/04) (1)
 (Tjenestemænd - forflyttelse af en direktør til en stilling som ledende konsulent - tjenestens interesse - stillingernes ækvivalens - omstrukturering af Eurostat - udnævnelse til en stilling som direktør - stillingsopslag - begrundelsespligt - bedømmelse af ansøgernes fortjenester - annullationssøgsmål - erstatningssøgsmål)
 (2007/C 82/67)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Giuseppe Caló (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocats S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis og E. Marchal)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved J. Currall og H. Krämer, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 9. juli 2003 om at forflytte sagsøgeren fra en stilling som direktør til en stilling som ledende konsulent, af Kommissionens afgørelse af 1. oktober 2003 om omstrukturering af Eurostat, for så vidt som sagsøgerens forflyttelse herved stadfæstes, og en påstand om erstatning for det ikke-økonomiske tab, sagsøgerens angiveligt har lidt, dels en påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 30. marts 2004 om udnævnelse af N til stillingen som direktør for Direktoratet »Statistikker over Landbrug, Fiskeri, Strukturfondene og Miljø «i Eurostat og om ikke at imødekomme sagsøgerens ansøgning til denne stilling.
 Konklusion
 1)
 I sag T-118/04 tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgeren 1 EUR i erstatning for tjenstlig fejl.
 2)
 I sag T-134/04 tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgeren 5 000 EUR i erstatning for tjenstlig fejl.
 3)
 I øvrigt frifindes Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 4)
 I sag T-118/04 bærer Kommissionen sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten, og en femtedel af de af sagsøgeren afholdte omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten.
 5)
 I sag T-118/04 bærer sagsøgeren fire femtedele af sine egne omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten.
 6)
 I sag T-134/04 bærer Kommissionen samtlige omkostninger, herunder omkostningerne i forbindelse med sagen om foreløbige forholdsregler ved Retten.
 (1) EUT C 118 af 30.4.2004.


text:
28.8.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 217/8
 DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 8. juli 2004
 i sag C-292/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Republikken Finland (1)
 (Traktatbrud - miljø - udrangerede køretøjer - direktiv 2000/53/EF)
 (2004/C 217/14)
 Processprog: finsk
 I sag C-292/03, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Konstantinidis og P. Aalto) mod Republikken Finland (befuldmægtiget: A. Guimaraes-Purokoski), hvori der er nedlagt påstand om, at det fastslås, at Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer (EFT L 269, s. 34), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden J.N. Cunha Rodrigues, og dommerne F. Macken (referende dommer), og K. Lenaerts; generaladvokat: M. Poiares Maduro; justitssekretær: R. Grass, den 8. juli 2004 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1)
 Republikken Finland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrangerede køretøjer, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 2)
 Republikken Finland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EFT C 213 af 6.9.2003.


text:
20.6.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 222/39
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 4. maj 2016 – Dun mod Kommissionen
 (Sag F-131/11) (1)
 ((Personalesag - midlertidigt ansatte - pensioner - artikel 11, stk. 2, i bilag VIII til vedtægten - pensionsrettigheder erhvervet inden tiltrædelsen af tjenesten ved Unionen i henhold til en national pensionsordning - overførsel til Unionens pensionsordning - ansættelsesmyndighedens forslag om godskrivning af pensionsgivende tjenesteår, som ikke umiddelbart blev accepteret af den pågældende - nyt forslag om godskrivning baseret på nye almindelige gennemførelsesbestemmelser - begrebet bebyrdende retsakt - åbenbart afvisningsgrundlag - procesreglementets artikel 81))
 (2016/C 222/50)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Peter Dun (Bruxelles, Belgien) (først ved advokaterne D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal og S. Orlandi, derefter ved advokaterne D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis og S. Orlandi, og endelig ved advokat J.-N. Louis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (først ved D. Martin og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede, derefter ved MM. J. Currall og G. Gattinara, som befuldmægtigede, dernæst ved G. Gattinara, som befuldmægtiget og endelig ved G. Gattinara og F. Simonetti, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelsen om overførsel af de pensionsrettigheder, der var erhvervet forud for tiltrædelsen af tjenesten ved Kommissionen, på grundlag af det omberegnede forslag fra Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder (PMO).
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Peter Dun bærer sine egne omkostninger og betaler de af Europa-Kommissionen afholdte omkostninger.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012, s. 23.


text:
11.3.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 60/14
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Femte Afdeling)
 af 2. december 2005
 i sag C-117/05, Manfred Seidl mod Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - fri bevægelighed for personer - artikel 43 EF - oprettelse af køreskole)
 (2006/C 60/30)
 Processprog: tysk
 I sag C-117/05, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Østrig), ved afgørelse af 4. marts 2005, indgået til Domstolen den 10. marts 2005, i sagen Manfred Seidl mod Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Makarczyk, og dommerne R. Silva de Lapuerta (refererende dommer) og J. Klučka; generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: R. Grass, den 2. december 2005 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Artikel 43 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvorefter det er forbudt at udstede bevilling til at oprette en køreskole til en person, som allerede er indehaver af en bevilling til samme formål.
 (1) EUT C 155 af 25.6.2005.


text:
22.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 70/33
 De Europæiske Fællesskaber af Specialarbejderforbundet i Endelig gør sagsøgeren gældende, at der er anlagt et åbenbart
 Danmark (SID), København, ved barrister Philip Bentley, QC, urigtigt skøn. Ifølge sagsøgeren burde Kommissionen have
 advokat Anders Worsøe og advocaat Filip Ragolle. foretaget en vurdering af skattefritagelsens virkning på beskæf-
 tigelsessituationen for sømænd, der bor i en medlemsstat og er
 ansat på vilkår og betingelser, der lever op til den høje
 standard, der er fremherskende i Fællesskabet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1 ) EF-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (EFT 1997
 — Kommissionens beslutning K(2002) 4370 endelig udg. af
 C 205, s. 5).
 13. november 2002 annulleres, for så vidt det er besluttet
 ikke at gøre indsigelser mod de fiskale foranstaltninger,
 der siden 1. januar 1989 har været gældende for sømænd
 om bord på fartøjer, der er registreret i Danmark, enten i
 DAS eller i DIS.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 31. januar 2003 af GRUPO SADA, PA, SA,
 mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked
 (Varemærker og Design)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag T-31/03)
 Sagsøgeren, Specialarbejderforbundet i Danmark, fremsendte
 en klage til Kommissionen angående de skatteforhold, der (2003/C 70/53)
 gjaldt for sømænd om bord på skibe, der var registreret i
 Danmarks Internationale Skibsregister (DIS). I den anfægtede
 beslutning besluttede Kommissionen ikke at gøre indsigelser (Processprog: spansk)
 mod de fiskale foranstaltninger, idet den mente, at disse
 udgjorde statsstøtte, men at foranstaltningerne var og stadig er
 forenelige med det fælles marked som følge af EF-traktatens
 artikel 87, stk. 3, litra c). Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er
 der den 31. januar 2003 anlagt sag mod Kontoret for
 Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) af
 GRUPO SADA, PA, SA, Madrid (Spanien), ved advokaterne
 De omhandlede fiskale foranstaltninger giver skattefritagelser
 til alle sømænd om bord på skibe, der er registreret i DIS. Álvaro Aguilar De Armas og José María Marrero Ortega.
 Kommissionen mente, at dette forhold var i overensstemmelse
 med EF-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (1),
 ifølge hvilke en lavere indkomstbeskatning af EF-søfolk om Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 bord på skibe, der er registreret i en medlemsstat, er forenelig
 med det fælles marked. — Annullation af afgørelse truffet den 20. november 2002
 af Harmoniseringskontoret, for så vidt som ansøgningen
 om registrering af GRUPO SADA som EF-varemærke
 afslås.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at
 der er sket en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter
 og princippet om god forvaltningsskik. Ifølge sagsøgeren — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 indeholder sagen væsentlige problemer, hvorfor Kommissio- kostninger.
 nen burde have indledt en undersøgelse i medfør af EF-
 traktatens artikel 88, stk. 2.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har yderligere gjort gældende, at der er sket en
 tilsidesættelse af henholdsvis EF-traktatens artikel 87, stk. 3,
 litra c), i forbindelse med EF-retningslinjer for statsstøtte til Ansøger om EF-vare- Sagsøgeren.
 søtransportsektoren og princippet om beskyttelse af den mærket:
 berettigede forventning. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen
 anlagt en urigtig fortolkning af begrebet »EF-sømænd«,


text:
idet EF-varemærket, der Figurmærket GRUPO SADA —
 den har ment, at det omfattede enhver sømand, der arbejder søges registreret: ansøgning nr. 157545 for varer i
 om bord på et fartøj, der er registreret i en medlemsstat. klasse 29, 31 og 35.
 ---pagebreak--- C 70/34 DA Den Europæiske Unions Tidende 22.3.2003
 Indehaver af det i indsi- SADIA CONOCORDIA SA IN- ansøgningen imødekommet for
 gelsessagen påberåbte DUSTRIA E COMERCIO. varer i klasse 31 og 35.
 varemærke eller tegn:
 Appelkammerets afgø- Afslag på klagen.
 Det i indsigelsessagen Figurmærket SADIA (registreret i relse:
 påberåbte varemærke de nationale spanske, italienske
 eller tegn: og tyske registre, henholdsvis Søgsmålsgrunde: Fejlagtig anvendelse af artikel 8,
 nr. 1919733, 642151 og stk. 1, litra b), i forordning (EF)
 2077409) for varer i klasse 29. nr. 40/94 såvel som af retspraksis
 om bedømmelse af de modståen-
 Indsigelsesafdelingens Afslag på ansøgningen om regi- de varemærker og om risikoen
 afgørelse: strering for varer i klasse 29, for, at de forveksles.


text:
29.2.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 78/34
 Sag anlagt den 4. januar 2016 — Allstate Insurance mod KHIM (DRIVEWISE)
 (Sag T-3/16)
 (2016/C 078/46)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Allstate Insurance Company (Northfield, De Forenede Stater) (ved advokat G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-ordmærket »DRIVEWISE« — registreringsansøgning nr. 13 455 019
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 8. oktober 2015 af Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 956/2015-2)
 Påstande
 —
 Afgørelse truffet den 8. oktober 2015 af Andet Appelkammer i sag R 956/2015-2 vedrørende EF-varemærkeansøgning nr. 13 455 019 »DRIVEWISE« annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
14.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 13/2
 Appel iværksat den 24. maj 2011 af Massimo Campailla til prøvelse af kendelse afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 14. marts 2011 i sag T-429/09, Campailla mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-265/11 P)
 2012/C 13/02
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Massimo Campailla (ved M. Campailla)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Ved kendelse af 6. oktober 2011 har Domstolen (Femte Afdeling) afvist appellen.


text:
19.5.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 151/4
 Domstolens dom (Femte Afdeling Afdeling) af 27. marts 2014 — Ballast Nedam NV mod Europa-Kommissionen
 (Sag C-612/12 P) (1)
 ((Appel - konkurrence - karteller - det nederlandske marked for vejanlægsbitumen - fastsættelse af bruttoprisen for vejanlægsbitumen - fastsættelse af en rabat til vejbygningsvirksomheder - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 27 - ret til forsvar - nedsættelse af bøden))
 2014/C 151/05
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Appellant: Ballast Nedam NV (ved advocaten A. Bosman og E. Oude Elferink)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved F. Ronkes Agerbeek og P. Van Nuffel, som befuldmægtigede, bistået af avocat F. Tuytschaever)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten (Sjette Afdeling) den 27. september 2012 i sag T-361/06, Ballast Nedam mod Kommissionen, hvorved Retten forkastede et søgsmål med påstand principalt om annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 om en procedure i henhold til artikel 81 [EF] (sag COMP/F/38 456 — Bitumen (Nederlandene)), for så vidt som den vedrører appellanten, og subsidiært dels en påstand om delvis annullation af den pågældende beslutning, for så vidt som den fastsætter varigheden af overtrædelsen vedrørende appellanten, dels en påstand om nedsættelse af den bøde, appellanten er blevet pålagt
 Konklusion
 1)
 Dommen i sagen Ballast Nedam mod Kommissionen (sag T-361/06) ophæves, for så vidt som den forkaster Ballast Nedam NV’s anbringende om tilsidesættelse af artikel 27, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel [81 EF] og [82 EF] og af retten til forsvar under den administrative procedure, som førte til Kommissionens beslutning K(2006) 4090 endelig af 13. september 2006 om en procedure i henhold til artikel [81 EF] (sag COMP/F/38 456 — Bitumen (NL)).
 2)
 Artikel 1, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig annulleres, for så vidt som den vedrører den af Ballast Nedam NV begåede overtrædelse af artikel 81 EF i perioden fra den 21. juni 1996 til den 30. september 2000.
 3)
 Artikel 2, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig annulleres, for så vidt som Ballast Nedam NV’s bøde herved fastsættes til 4,65 mio. EUR.
 4)
 Den bøde, som Ballast Nedam NV solidarisk er blevet pålagt i artikel 2, litra a), i beslutning K(2006) 4090 endelig, fastsættes til 3,45 mio. EUR.
 5)
 Europa-Kommissionen betaler samtlige omkostninger forbundet med denne appelsags behandling.
 6)
 Hver part bærer sine egne omkostninger i sagen i første instans.
 (1) EUT C 71 af 9.3.2013.


text:
29.8.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 205/46
 Sag anlagt den 7. juli 2009 — Mannatech mod KHIM (BOUNCEBACK)
 (Sag T-263/09)
 2009/C 205/84
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Mannatech, Inc. (Coppell, De Forenede Stater) (ved lawyers R. Niebel og C. Steuer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. marts 2009 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 100/2009-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »BOUNCEBACK« for varer i klasse 5
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på sagsøgerens EF-varemærke
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 2, i Rådets nr. forordning 207/2009, idet appelkammeret begik en fejl i anvendelsen af de retlige normer i de nævnte bestemmelser.


text:
Nr. C 269/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 9 . 96
 Sag anlagt den 26. juni 1996 af Kommissionen for De nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 91 /
 Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Belgien 156/EØF ( 1 ) af 18 . marts 1991 om ændring af direktiv
 ( Sag C-222/96 ) 75/442/EØF om affald ( 2 ), eller ved ikke at have givet
 meddelelse herom, har tilsidesat sine forpligtelser i
 ( 96/C 269/ 14 ) henhold til dette direktiv .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost
 26 . juni 1996 anlagt sag mod Kongeriget Belgien af ninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gotz
 zur Hausen som befuldmægtiget, bistået af advokat J. Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 J. Evrard, og med valgt adresse i Luxembourg hos C. Gomez
 de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til
 Centret, Kirchberg.
 dem, der er fremført i sag C-205/96 ( 3 ); direktivets gennem
 førelsesfrist udløb den 1 . april 1993 .
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande :
 (M EFT nr . L 78 af 26 . 3 . 1991 , s . 32 .
 — Det fastslås, at Kongeriget Belgien ved ikke at have ( 2 ) EFT nr . L 194 af 25 . 7 . 1975 , s . 39 .
 vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er ( 3 ) EFT nr. C 247 af 24 . 8 . 1996 , s . 7 .
 nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 92/
 32/EØF (') af 30 . april 1992 om syvende ændring af
 direktiv 67/548/EØF ( 2 ) om tilnærmelse af lovgivning
 om klassificering, emballering og etikettering af farlige
 stoffer, eller ved ikke at have givet meddelelse herom, har
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktiv .
 Sag anlagt den 27. juni 1996 af Promotion Leopold SA mod
 — Kongeriget Belgien tilpligtes at betale sagens omkostnin Europa-Parlamentet
 ger . ( Sag C-224/96 )
 ( 96/C 269/ 16 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til 27. juni 1996 anlagt sag mod Europa-Parlamentet af
 dem , der er fremført i sag C-205/96 ( 3 ); den i direktivet Promotion Leopold SA ved advokaterne Lucien Simont og
 fastsatte frist udløb den 31 . oktober 1993 . Paul Alain Foriers, som befuldmægtigede, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat J. Loesch, 11 , rue
 Goethe .
 (') EFT nr . L 154 af 5 . 6 . 1992 , s . 1 .
 ( 2 ) EFT 1967, s . 211 /67 .
 (■') EFT nr . C 247 af 24 . 8 . 1996 , s . 7 . Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Sagen fremmes til realitetsbehandling, og sagsøgeren
 gives medhold, og det fastslås følgelig, at der i de endelige
 investeringsomkostninger vedrørende bygning D2 som
 omhandlet i langtidslejekontrakten med køberet af
 8 . januar 1992 indgår


text:
et beløb på 23 355 000 bfr. i
 Sag anlagt den 26 . juni 1996 af Kommissionen for De renter af den del af startforskuddet på en milliard, som er
 Europæiske Fællesskaber mod Den Franske Republik fastsat for denne ejendom .
 ( Sag C-223/96 )
 — I fornødent omfang tilpligtes Europa-Parlamentet at
 ( 96/C 269/ 15 ) betale leje beregnet på grundlag af det således korrige
 rede beløb og renter efter loven ( 8% ) fra forfaldsda
 gen .
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 26 . juni 1996 anlagt sag mod Den Franske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria — Europa-Parlamentet tilpligtes at betale sagens omkost
 Kontou-Durande, som befuldmægtiget, bistået af advokat ninger.
 J.-J . Evrard, og med valgt adresse i Luxembourg hos C.
 Gomez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Wagner-Centret, Kirchberg.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er baseret
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : på en kontrakt mellem parterne, der desuden indeholder en
 voldgiftsklausul .
 — Det fastslås, at Den Franske Republik ved ikke at have
 vedtaget de love og administrative bestemmelser, som er


text:
12.8.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 190/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) den 12. januar 2006 — Militzer & Münch GmbH mod Ministero delle Finanze
 (Sag C-230/06)
 (2006/C 190/15)
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Corte suprema di cassazione.
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Militzer & Münch GmbH.
 Sagsøgt: Ministero delle Finanze.
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 a)
 Skal artikel 11a, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1062/87 (1), som ændret ved forordning (EØF) nr. 2454/93 (2), fortolkes således, at det er muligt at påberåbe sig fristen på elleve måneder, inden for hvilken afgangstoldmyndigheden skal give underretning om den manglende opfyldelse af forpligtelserne i henhold til toldproceduren for varer under fællesskabsforsendelsesordningen, såfremt bestemmelsestoldstedets opfyldelse heraf er sket ved anvendelse af forfalskede dokumenter, hvis falskhed vanskeligt kan påvises?
 b)
 Kan de principper, der fastslås i Domstolens domme i sagerne C-325/00 og C-222/01, anvendes ved fortolkningen af nævnte bestemmelse?
 c)
 Er det i strid med proportionalitetsprincippet at pålægge toldspeditøren de fulde konsekvenser af en uregelmæssig fællesskabsforsendelsesprocedure, som her må antages at have fundet sted?
 2)
 Kan artikel 11a, stk. 2, finde anvendelse i et tilfælde, som antages at have fundet sted som beskrevet i det første spørgsmål?
 3)
 Skal artikel 215, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2913/92 (3) fortolkes således, at toldstedets kompetence i et tilfælde, som antages at have fundet sted som beskrevet i det første spørgsmål, skal fastsættes i henhold til det kriterium, der fastslås henholdsvis under det andet eller det tredje led i nævnte bestemmelse?
 (1) EFT L 107, s. 1.
 (2) EFT L 253, s. 1.
 (3) EFT L 302, s. 1.


text:
3.3.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 65/12
 Rettens dom af 24. januar 2012 — Indo Internacional mod KHIM — Visual (VISUAL MAP)
 (Sag T-260/08) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket VISUAL MAP - det ældre nationale ordmærke VISUAL - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94 (nu artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 2012/C 65/21
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Indo Internacional, SA (Sant Cugat del Vallès, Spanien) (først ved advokaterne X. Fàbrega Sabaté og M. Curell Aguilà, dernæst ved advokaterne M. Curell Aguilà og J. Güell Serra)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved A. Pohlmann og R. Manea, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Visual SA (Saint Apollinaire, Frankrig)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 15. april 2008 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 700/2007-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Visual SA og Indo Internacional, SA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Indo Internacional, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 223 af 30.8.2008.


text:
5.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 3/11
 — at de autoriserede detailhandlere og grossister ikke har DOMSTOLENS DOM
 pålagt deres egne købere aftalemæssige begrænsninger,
 der gentager dette forbud, selv om de af varemærkeindeha-
 veren har fået oplysning herom. (Tredje Afdeling)
 (1) EFT C 6 af 8.1.2000; EFT C 79 af 18.3.2000. af 13. november 2001
 i sag C-427/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 Nordirland (1)
 DOMSTOLENS DOM
 (»Traktatbrud — kvaliteten af badevand — ufuldstændig
 (Sjette Afdeling) gennemførelse af direktiv 76/160/EØF«)
 af 27. september 2001 (2002/C 3/15)
 i sag C-442/99 P, Cordis Obst und Gemüse Großhandel
 GmbH (1) (Processprog: engelsk)
 (Appel — fælles markedsordning — bananer — indførsler (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 fra AVS-stater og tredjelande — ansøgning om importlicen- gjort i Samling af Afgørelser)
 ser — overgangsforanstaltninger — forordning (EØF)
 nr. 404/93 — ligebehandlingsprincippet)
 (2002/C 3/14)
 I sag C-427/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (Processprog: tysk) ber (befuldmægtiget: R.B. Wainwright), mod Det Forenede
 Kongerige Storbritannien og Nordirland (befuldmægtiget:
 G. Amodeo, bistået af D. Wyatt), angående en påstand om, at
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 det fastslås, at Det Forenede Kongerige Storbritannien og
 gjort i Samling af Afgørelser)
 Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets
 direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af
 badevand (EFT 1976 L 31, s. 1), idet der ikke har sikret, at
 I sag C-442/99 P, Cordis Obst und Gemüse Großhandel badevandskvaliteten er bragt i overensstemmelse med de
 GmbH, Ostrau (Tyskland) (advokat: G. Meier), angående appel grænseværdier, der er fastsat i medfør af direktivets artikel 3,
 af dom afsagt den 28. september 1999 af De Europæiske har Domstolen (Tredje Afdeling), sammensat af C. Gulmann
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte Afdeling) i sag som fungerende formand for Tredje Afdeling og dommerne
 T-612/97, Cordis mod Kommissionen (Sml. II, s. 2771), hvori J.-P. Puissochet og J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer);
 der er nedlagt påstand om ophævelse af denne dom — de generaladvokat: D. Ruı́z-Jarabo Colomer; justitssekretær:
 andre parter i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske R. Grass, den 13. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 Fællesskaber (befuldmægtiget: K.-D. Borchardt), støttet af Den lyder således:
 Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal-Bellanger og
 C. Vasak) — har Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af
 afdelingsformanden, C. Gulmann, og dommerne J.-P. Puisso- 1) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har
 chet, R. Schintgen, N. Colneric og J.N. Cunha Rodrigues tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv
 (refererende dommer); generaladvokat: J. Mischo; justitssekre- 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand,
 tær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, den 27. sep- idet det ikke har sikret, at badevandskvaliteten er bragt i
 tember 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således: overensstemmelse med de bindende grænseværdier, der er fastsat
 i medfør af direktivets artikel 3.
 1) Appellen forkastes.
 2) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler
 2) Cordis Obst und Gemüse Großhandel GmbH betaler sagens sagens omkostninger.
 omkostninger.
 3) Den franske Republik bærer sine egne omkostninger.
 (1) EFT C 28


text:
Nr . C .315 /20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 25 . 11 . 95
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sag anlagt den 28 . september 1995 af Patrick Barraux ,
 Klaus Kammerichs og Vittorino Tebaldi mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber
 I. Sagsøgeren gør gældende , at der foreligger en over
 ( Sag T- 177/95 )
 trædelse af væsentlige formforskrifter . Sagsøgeren har ikke
 kunnet erhverve nogen oversættelse til fransk — som er ( 95/C 315 /39 )
 processproget og den for sagsøgeren bestemmende affattelse
 — af det referat, som blev udfærdiget vedrørende høringen (Processprog: fransk )
 af 23 . september 1993 . Hermed er artikel 3 i Rådets
 forordning nr . 1 af 15 . april 1958 blevet tilsidesat tillige med
 sagsøgerens ret til forsvar . Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28 . september 1995 anlagt sag mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber af Patrick Barraux , Karlsruhe
 II . Aftalen mellem sagsøgeren og BASF L+F af 8 . oktober ( Tyskland ), Klaus Kammerichs , Stutensee ( Tyskland ), og
 1982 strider ikke mod EF-traktatens artikel 85 , stk . 1 . Vittorino Tebaldi , Marxzell-Burbach ( Tyskland ), ved advo
 katerne Jean-Noël Louis , Thierry Demaseure, Véronique
 Leclerq og Ariane Tornel , Bruxelles , og mod valgt adresse i
 1 . Når Kommissionen alligevel er kommet til dette resultat , Luxembourg hos Fiduciaire Myson Sari , 1 , rue Glesener .
 kan det kun bero på, at afklaringen af sagens omstæn
 digheder har været helt utilstrækkelig. Grunden til
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande :
 sagsøgerens og Accinautos adfærd skyldtes selskabernes
 leveringsvanskeligheder inden for den pågældende
 periode og nødvendigheden af at sikre en ligelig forsy -— Sagsøgernes lønsedler for perioden 1 . juli til 31 . decem
 ber 1994 annulleres .
 ning af alle de markeder, som sagsøgeren leverede til .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgerne den løn , som
 2 . Aftalens ordlyd og anvendelse i praksis er ikke til hinder disse har ret til med renter 8 % p.a . fra forfaldsdatoen til
 for den af sagsøgeren anlagte fortolkning . Det i aftalen betaling sker .
 anvendte udtrykt » videregivelse « ( af kundeordrer ) skal
 efter aftalens baggrund og anvendelse i praksis blot — Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 forstås på den måde , at det har været meningen at give ger .
 BASF L+F oplysning om varestrømmene . Der er ikke
 retligt grundlag for at anfægte lovligheden af denne
 fremgangsmåde . Navnlig i en knaphedssituation er det Sogsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 uomgængeligt nødvendigt at råde over sådanne oplys
 ninger for at kunne sikre en så vidt mulig ligelig Sagsøgerne, tre tjenestemænd ved Kommissionen med
 forsyning af de forskellige markeder og for at undgå , ar tjenestested ved Instituttet for Transuraner i Karlsruhe ,
 karrosseriværkstederne overgår til konkurrenter . anfægter den reduktion af deres løn med tilbagevirkende
 kraft, som har fundet sted efter ikrafttrædelsen af Rådets
 forordning ( EKSF, EF, Euratom ) nr . 3


text:
161 /94 om tilpasning
 3 . Når de fremlagte bevismidler vurderes på denne bag
 med virkning fra 1 . juli 1994 af vederlag og pensioner ril
 grund , bliver det ud Ira helheden klart, at de støtter
 tjenestemænd og øvrige ansatte i De Europæiske Fællesska
 sagsøgerens opfattelse , idet deltagernes adfærd ene og
 ber samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og
 alene kan forklares som en følge af en knaphedssituation
 pensioner.
 og de problemer, dette har medført . Adfærden beror
 derfor ikke på en samordning.
 1 denne forordning, der blev vedtaget til opfyldelse af
 dommen af 27. oktober 1994 i sag T-64/92 , hvorved Retten
 4 . Selv om det antages, at den omhandlede aftale strider fastslog, at Rådet ikke havde ret til at fastsætte en
 mod EF-traktatens artikel 85 , stk . 1 , har virkningen midlertidig koefficient for Tyskland på grundlag af leveom
 heraf ikke været mærkbar . Den del af markedet, som var kostningerne i en anden by end hovedstaden , fastsættes bl.a .
 berørt af den eneste levering, som ikke blev gennemført , i artikel 6 , stk . 1 , en særlig justeringskoefficient for lønnen
 var så ubetydelig, at det er udelukket, at markedsfor til tjenestemænd med tjenestested i Karlsruhe .
 holdene blev påvirket deraf.
 Sagsøgerne har indledningsvis gjort gældende , at den
 ovennævnte forordning er ugyldig, for så vidt som Rådet i
 5 . Den antagelse, som Kommissionen har lagt til grund for henhold til vedtægtens artikel 64 og 65 , og artikel 9 i
 vurderingen af aftalens varighed , er uholdbar . Da der bilag XI til samme vedtægt , alene besidder en bundet
 under alle omstændigheder kun har foreligget ét tilfælde beføjelse for så vidt angår udarbejdelse af justeringskoeffi
 af leveringsnægtelse, må der foretages en sondring cienter, hvilket i overensstemmelse med princippet om
 allerede ved vurderingen af aftalens varighed . ligebehandling af tjenestemænd indebærer en forpligtelse til
 » straks « at fastsætte en særlig justeringskoefficient, hver
 gang der konstateres en væsentlig afvigelse i leveomkostnin
 gerne ved et tjenestested i forhold til leveomkostningerne i
 hovedstaden .
 ---pagebreak--- 25 . 11 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 315/21
 Tilsvarende bestemmer artikel 65 , stk . 2 , at enhver væsentlig ansøger ledede, og at denne i øvrigt var blevet valgt på
 ændring i leveomkostningerne skal medføre, at der inden for forhånd . Da fristen for indsendelse af ansøgninger bevidst
 en frist på højst to måneder foretages en tilpasning af var blevet forkortet, kunne eventuelle interesserede tredje
 justeringskoefficienterne . Derudover har lovgiver bestemt, mænd fra andre fællesskabsinstitutioner ikke få kendskab
 at der skal være truffet afgørelse om den årlige tilpasning af til den pågældende meddelelse før efter udløbet af ansøg
 vederlagene inden udgangen af hvert år med virkning fra ningsfristen , eller i bedste fald , nogle timer før udløbet
 1 . juli i det foregående år. Således har lovgiver kun tilladt, at heraf.
 Rådet foretager en årlig tilpasning af tjenestemændenes
 vederlag, og i så fald med tilbagevirkende kraft. Lovgiver har


text:
Sagsøgeren har fremsat følgende anbringender :
 derimod pålagt Rådet en særligt kort frist til at træffe de — magtfordrejning, samt tilsidesættelse af princippet om
 nødvendige foranstaltninger i ethvert tilfælde af afvigelse i ligebehandling samt om ikke-diskrimination af tjeneste
 tjenestemændenes købekraft . Ifølge sagsøgerne er denne mænd
 margen foreståelig for så vidt som denne tilpasning i
 henhold til vedtægten artikel 85 og princippet om den — tilsidesættelse af vedtægtens artikel 25 derved, at afsla
 berettigede forventning ikke kan føre til en reduktion af get af 5 . december 1994 på sagsøgerens ansøgning først
 vederlagene . blev meddelt ham af den sagsøgte institution ved en
 skrivelse uden nogen form for begrundelse , som var
 På dette grundlag har Rådet ved ar vedtage den omtvistede dateret den 10 . februar 1995 , poststemplet den 13 . fe
 forordning med tilbagevirkende kraft tilsidesat principperne bruar, og som sagsøgeren først fik kendskab til den
 om den berettigede forventning , ligebehandling, ikke 16 . februar 1995 , samt
 diskrimination af tjenestemænd og beskyttelse af velerhver — tilsidesættelse af vedtægtens artikel 45 for så vidt som
 vede rettigheder . ansættelsesmyndigheden ikke har foretaget nogen sam
 menligning af fortjenester således som krævet i henhold
 til denne bestemmelse .
 Sag anlagt den 28 . september 1995 af Santo Picciolo mod
 Regionsudvalget Sag anlagt den 28 . september 1995 af Giuseppe Calo mod
 ( Sag T- 178/95 )
 Regionsudvalget
 ( 95/C 315/40 ) ( Sag T- 179/95 )
 ( 95/C 315 /41 )
 (Processprog: fransk) (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 28 . september 1995 anlagt sag mod Regionsudvalget af den 28 . september 1995 anlagt sag mod Regionsudvalget af
 Santo Picciolo, Itzig ( Luxembourg ), ved advokaterne Jean- Giuseppe Calo, Luxembourg, ved advokaterne Jean-Noël
 Noël Louis, Thierry Demaseure og Ariane Tornel, Bruxelles, Louis , Thierry Demaseure og Ariane Tornel, Bruxelles, og
 og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson
 SARL, 1 , rue Glesener . SARL, 1 , rue Glesener .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 — Afslagene på sagsøgerens ansøgning til stillingen Cdr/
 — Afslagene på sagsøgerens ansøgning til stillingen Cdr/ 1 /94 som direktør (A 2 ) for Regionsudvalgets Sekreta
 1 /94 som direktør (A 2 ) for Regionsudvalgets Sekreta riats-, Forvaltnings- og Finanskontrolafdeling og
 riats-, Forvaltnings- og Finanskontrolafdeling og udnævnelsen af en anden person til stillingen annulle
 udnævnelsen af en anden person til stillingen annulle res .
 res .
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Sagsøgeren , som er tjenestemand ved Europa-Parlamentet,
 anfægter den fremgangsmåde, som blev fulgt under proce
 Sagsøgeren, der er tjenestemand ved Europa-Parlamentet, duren til udnævnelse af en direktør for Regionsudvalgets
 anfægter den fremgangsmåde, som blev fulgt under proce Sekretariats- og Forvaltningsafdeling .
 duren til udnævnelse af en direktør for Regionsudvalgets
 Sekretariats -


text:
19.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 340/39
 Personalerettens kendelse (Første Afdeling) af 27. september 2011 — Brown og Volpato mod Kommissionen
 (Sag F-75/07) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - forfremmelse - forfremmelsesåret 2006 - ny karrierestruktur - forlængelse af karrieren ved indsættelsen af nye lønklasser, der ikke har noget modstykke i den tidligere gældende vedtægt - anvendelse af vedtægtens artikel 45, af bilag XIII til vedtægten og af de almindelige gennemførelsesbestemmelser, der fandt anvendelse fra 2005 - ligebehandlingsprincippet - tilbagevirkende gyldighed af afgørelserne om forfremmelse til en dato før den 1. maj 2004 - overgangsforanstaltninger - søgsmål, hvori der åbenbart skal ske frifindelse)
 2011/C 340/80
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøgere: Colin Brown (Bruxelles, Belgien) og Alberto Volpato (Moskva, Rusland) (ved advokaterne B. Cortese og C. Cortese)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved J. Currall og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Rådet for den Europæiske Union (først ved M. Arpio Santacruz og I. Šulce, dernæst ved M. Bauer, J. Monteiro og K. Zieleśkiewicz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse, der blev offentliggjort i Meddelelser fra Administrationen nr. 55-2006 af 17. november 2006, for så vidt som det heri blev fastsat, at sagsøgerne forfremmes til lønklasse A*9 og ikke til lønklasse A*10 i forfremmelsesåret 2006.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Colin Brown og Alberto Volpato samt Europa-Kommissionen bærer deres egne omkostninger.
 3)
 Rådet for den Europæiske Union, der er intervenient i sagen, bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 235 af 6.10.2007, s. 30.


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/9
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Haarlem (Nederlandene) den 8. juli 2011 — Hewlett-Packard Europe BV mod Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Sag C-361/11)
 2011/C 282/16
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Rechtbank Haarlem
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Hewlett-Packard Europe BV
 Sagsøgt: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Under hensyn til det [...] anførte vedrørende print- og kopieringshastigheden anmodes Domstolen om nærmere anvisninger med henblik på besvarelsen af følgende spørgsmål: hvilken betydning har det, at print- og kopieringshastigheden bestemmes af samme printenhed, og forskellen i hastighed mellem disse funktioner alene skyldes, at der ved kopiering først skal scannes, før der kan printes?
 2)
 Under hensyn til det [...] anførte anmodes Domstolen om at præcisere, om dens udtalelser i de forenede sager C-362/07 og C-363/07 vedrørende antallet af papirbakker og den omstændighed, at der findes en papirføder, skal fortolkes således, at forekomsten af flere papirbakker og en papirføder er objektive kendetegn, der giver grundlag for at antage, at der snarere er tale om en kopieringsmaskine end en printer?
 3)
 Under hensyn til det [...] anførte vedrørende spørgsmålet om, hvad der er de i sagen omhandlede apparaters væsentligste karakter, og under hensyntagen til de kriterier, som Cour d’appel de Paris i sin dom af 20. maj 2010 har opstillet med hensyn til apparater, der ligner de i den foreliggende sag omhandlede, anmodes Domstolen om at give nærmere anvisning med hensyn til følgende spørgsmål: skal værdien af vægten af den centrale printindretning (printengine) henregnes til printfunktionen eller kopieringsfunktionen, og skal værdien og vægten af scanneren helt eller delvist, eller slet ikke, henregnes til kopieringsfunktionen?
 4)
 Er toldsatsen på seks procent for KN-koden 8443 31 19i forordning 1031/2008 gyldig i betragtning af det af Rechtbank [...] anførte, for så vidt der er tale om MFP’er, som ifølge Domstolens anvisninger i de forenede sager C-362/07 og C-363/07 skulle være tariferet under KN-kode 8471 60 20, såfremt de var blevet indført før den 1. januar 2007?


text:
4.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/25
 Rettens dom af 25. februar 2016 — FCC Aqualia mod KHIM — Sociedad General de Aguas de Barcelona (AQUALOGY)
 (Sag T-402/14) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket AQUALOGY - det ældre EF-ordmærke AQUALIA og det ældre nationale figurmærke aqualia - relative registreringshindringer - artikel 8, stk. 1, litra b), og stk. 5, i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2016/C 118/27)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: FCC Aqualia, SA (Madrid, Spanien) (ved advokaterne J. de Oliveira Vaz Miranda de Sousa, N. González Alberto Rodríguez og C. Sueiras Villalobos)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved V. Melgar og J. Crespo Carrillo, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Spanien) (ved advokaterne J. Grau Mora, C. Viola Zendrera og A. Torrente Tomás)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 13. marts 2014 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1209/2013-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA og FCC Aqualia, SA.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 FCC Aqualia, SA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 261 af 11.8.2014.


text:
10.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 413/10
 Sag anlagt den 3. august 2016 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-10/16)
 (2016/C 413/09)
 EFTA-Tilsynsmyndigheden, rue Belliard 35, 1040 Bruxelles, Belgien, har ved Carsten Zatschler, Øyvind Bø og Marlene Lie Hakkebo, som befuldmægtigede, den 3. august 2016 anlagt sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Det fastslås, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til den retsakt, der er nævnt i punkt 6a og 6e i kapitel VIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/68/EU af 15. maj 2014 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om tilgængeliggørelse på markedet af trykbærende udstyr), som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil, og i henhold til aftalens artikel 7, idet det ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre retsaktens artikel 13, eller i hvert fald ikke har underrettet EFTA-Tilsynsmyndigheden herom.
 2.
 Island tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt søgsmålsgrunde:
 —
 Søgsmålet vedrører den omstændighed, at Island ikke inden den 13. marts 2016 har efterkommet den begrundede udtalelse, som EFTA-Tilsynsmyndigheden afgav den 13. januar 2016 om denne stats manglende gennemførelse i den nationale retsorden af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/68/EU af 15. maj 2014 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om tilgængeliggørelse på markedet af trykbærende udstyr (herefter »retsakten«), som omhandlet i punkt 6a og 6e i kapitel VIII i bilag II til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, og som tilpasset til aftalen ved protokol 1 hertil.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden har gjort gældende, at Island har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til retsakten og EØS-aftalens artikel 7, idet det ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre retsakten inden for den fastsatte frist.


text:
25.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 147/35
 Personalerettens kendelse (Tredje Afdeling) af 6. februar 2013 — Marcuccio mod Kommissionen
 (Sag F-67/12) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - erstatningssøgsmål - ulovlighed - fremsendelse af en skrivelse vedrørende opfyldelse af en dom til sagsøgerens repræsentant efter appel af denne dom - søgsmål, der er åbenbart ugrundet - artikel 94, litra a), i procesreglementet)
 2013/C 147/66
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien), (ved advokat G. Cipressa)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Gattinara, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afslaget på sagsøgerens ansøgning om erstatning som følge af, at Kommissionen angiveligt fremsendte en skrivelse vedrørende sagsøgeren til en advokat, der endnu ikke repræsenterede ham i denne sag.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Luigi Marcuccio bærer sine egne omkostninger og betaler Europa-Kommissionens omkostninger.
 3)
 Luigi Marcuccio betaler Personaleretten 2 000 EUR.
 (1) EU C 311 af 13.10.2012, s. 16.


text:
5.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/2
 Domstolens kendelse (Tiende Afdeling) af 21. juni 2016 — Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, succursale à Zurich, tidligere Aktiv Kapital Portfolio Investment mod Angel Luis Egea Torregrosa (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena — Spanien)
 (Sag C-122/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - direktiv 93/13/EØF - urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler - betalingspåkravsprocedure - tvangsfuldbyrdelse - den nationale rets kompetence til ex officio at erklære et urimeligt kontraktvilkår ugyldigt under fuldbyrdelsen af et betalingspåkrav - effektivitetsprincippet - princippet om retskraft))
 (2016/C 326/02)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, filial i Zürich, tidligere Aktiv Kapital Portfolio Investment
 Sagsøgt: Angel Luis Egea Torregrosa
 Konklusion
 Rådets direktiv 93/13/EØF af 5. april 1993 om urimelige kontraktvilkår i forbrugeraftaler skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, der ikke tillader den dommer, der skal behandle fuldbyrdelsen af en kendelse om et betalingspåkrav, ex officio at efterprøve — selv om vedkommende er i besiddelse af de i denne henseende nødvendige retlige og faktiske omstændigheder — om et vilkår, der er indeholdt i en kontrakt, som er indgået mellem en erhvervsdrivende og en forbruger, og som har givet anledning til denne kendelse, er urimeligt, når den myndighed, der behandler anmodningen om udstedelse af betalingspåkrav, ikke er kompetent til at foretage en sådan efterprøvelse, fordi forbrugeren ikke har gjort indsigelse mod betalingspåkravet.
 (1) EUT C 159 af 26.5.2014.


text:
7.5.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 139/19
 Sag anlagt den 24. januar 2011 — AECOPS mod Kommissionen
 (Sag T-51/11)
 2011/C 139/37
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lissabon, Portugal) (ved advokaterne J. da Cruz Vilaça og L. Pinto Monteiro)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 27. oktober 2010 vedrørende sag 88 0369 P1 om nedsættelse til 37 056 405 PTE af den støtte, der var blevet godkendt ved Kommissionens afgørelse K(88) 831 af 29. april 1988, og om krav om tilbagebetaling af et beløb på 294 298,41 EUR, annulleres i henhold til 263 TEUF.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort to søgsmålsgrunde gældende.
 1)
 Den første søgsmålsgrund, der er baseret på en overskridelse af en rimelig frist for vedtagelse af afgørelsen, omhandler følgende:
 —
 Forældelse: Sagsøgeren anfører, at da den anfægtede afgørelse blev vedtaget, var forældelsesfristen på fire år i artikel 3 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser allerede udløbet. Selv hvis der forelå en eventuel afbrydelse af forældelsesfristen, er den frist, der er dobbelt så lang som forældelsesfristen, ligeledes udløbet, uden at der er blevet vedtaget nogen afgørelse som omhandlet i denne forordnings artikel 3, stk. 1, fjerde afsnit. Eftersom der foreligger forældelse af den omhandlede ret, bør den anfægtede afgørelse anses for at være ulovlig og ugennemførlig.
 —
 Tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet: Sagsøgeren gør gældende, at det forhold, at Kommissionen har ladet mere end tyve år gå fra det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og datoen for vedtagelsen af den endelige afgørelse, medfører en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet. Dette grundlæggende princip i Den Europæiske Unions retssystem fastsætter, at enhver person har ret til, at Unionens institutioner behandler sagerne inden for en rimelig frist.
 —
 Tilsidesættelse af retten til forsvar: Sagsøgeren gør gældende, at retten til forsvar er blevet tilsidesat, henset til at forløbet på mere end tyve år mellem det tidspunkt, hvor de påståede uregelmæssigheder fandt sted, og vedtagelsen af den endelige afgørelse har berøvet sagsøgeren mulighed for at afgive bemærkninger rettidigt, dvs. da denne endnu var i besiddelse af dokumenter, der kunne godtgøre de udgifter, der af Kommissionen ikke anses for støtteberettigede.
 2)
 Den anden søgsmålsgrund er baseret på tilsidesættelse af begrundelsespligten: Sagsøgeren gør gældende, at den anfægtede afgørelse ikke opfylder kravene til begrundelse i henhold til artikel 296 TEUF. Årsagen til nedsættelsen af den finansielle støtte tildelt af Den Europæiske Socialfond fremgår end ikke summarisk af den anfægtede afgørelse. Heller ikke skrivelsen fra Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu, hvori sagsøgeren meddeles afgørelsen, oplyser i forståelig form begrundelsen for nedsættelsen af støtten, eller hvilke udgifter der er støtteberettigede, og hvilke der ikke er. Det er sagsøgerens opfattelse, at den manglende begrundelse bør medføre, at Retten annullerer den anfægtede afgørelse.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/9
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2009 — Raffaello Visciano mod Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro — Italien)
 (Sag C-69/08) (1)
 (Socialpolitik - beskyttelse af arbejdstagerne - arbejdsgiverens insolvens - direktiv 80/987/EØF - forpligtelse til at betale alle tilgodehavender indtil en forud fastsat grænse - kvalificeringen af arbejdstagerens krav over for garantiinstitutionen - forældelsesfrist)
 2009/C 220/13
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Raffaello Visciano
 Sagsøgt: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Tribunale di Napoli, Sezione Lavoro — fortolkning af artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283, s. 23) — garanti for løn svarende til de tre sidste måneder af arbejdsforholdet, begrænset af et forud fastsat loft — fradrag i den udbetalte godtgørelse af lønforskud ydet af arbejdsgiveren — nationale regler, der tillader en forskellig retlig kvalifikation af samme ydelse alt efter, hvilket retssubjekt der skal betale ydelsen, samtidig med, at der tillades en ændring af fristen for sagsanlæg
 Konklusion
 1)
 Artikel 3 og 4 i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens er ikke til hinder for nationale retsforskrifter, der gør det muligt at kvalificere arbejdstageres tilgodehavender som »socialsikringsydelser«, når de betales af en garantiinstitution.
 2)
 Direktiv 80/987 er ikke til hinder for nationale retsforskrifter, der blot anvender en arbejdstagers oprindelige lønfordring som et sammenligningselement ved fastlæggelsen af den ydelse, der skal sikres ved indgriben fra en garantifond.
 3)
 I forbindelse med en arbejdstagers ansøgning om fra en garantiinstitution at få udbetalt ubetalte løntilgodehavender er direktiv 80/987 ikke til hinder for, at der anvendes en forældelsesfrist på et år (ækvivalensprincippet). Det tilkommer imidlertid den nationale domstol at efterprøve, om fristen er udformet således, at den i praksis umuliggør eller gør udøvelsen af rettigheder, som hjemles i Fællesskabets retsorden (effektivitetsprincippet), uforholdsmæssigt vanskelig.
 (1) EUT C 107 af 26.4.2008.


text:
21.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/66
 Sag anlagt den 26. september 2009 — Lenz mod Kommissionen
 (Sag F-80/09)
 2009/C 282/127
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Erika Lenz (Osnabrück, Tyskland) (ved Rechtsanwälte J. Römer og V. Lenz)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Annullationssøgsmål vedrørende Kommissionens afgørelse af 4. maj 2009 om ikke at refundere sagsøgerens udgifter til behandling ved en naturlæge.
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens afgørelse af 4. maj 2009 i form af klageafgørelsen af 8. juli 2009 ophæves og Kommissionen tilpligtes at tildele sagsøgeren dækning for 85 % af udgifterne til naturlægen, dvs. 253 EUR af i alt 297 EUR.
 —
 Det fastslås, at Kommissionen er forpligtet til at godtgøre samtlige udgifter som følge af sygdom, i form af honorarer til naturlægen, afholdt af sagsøgeren efter den 1. april 2009.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger samt sagsøgerens advokatudgifter i relation til hele den administrative procedure og proceduren for Retten.


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/3
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 16. juli 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland
 (Sag C-427/07) (1)
 (Traktatbrud - vurdering af projekters indvirkning på miljøet - direktiv 85/337/EØF - adgang til klage og domstolsprøvelse - direktiv 2003/35/EF)
 2009/C 220/04
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved D. Recchia, P. Oliver og J.-B. Laignelot, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Irland (ved D. O’Hagan, som befuldmægtiget, M. Collins, SC, og D. McGrath, BL)
 Sagens genstand
 Traktatbrud — tilsidesættelse af artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, i Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (EFT L 175, s. 40) — manglende vedtagelse af de nødvendige bestemmelser for at efterkomme artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse (EUT L 156, s. 7)
 Konklusion
 1)
 Irland
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, som ændret ved Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, da man ikke i overensstemmelse med direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 2-4, har truffet foranstaltninger til sikring af, at projekter — der kan have en væsentlig indvirkning på miljøet i kategorien for vejanlæg, hvilken kategori er omfattet af gruppe 10, litra e), i bilag II til direktiv 85/337, som ændret ved direktiv 97/11 — før tilladelse udstedes, er genstand for krav om gennemførelsestilladelse og om en vurdering af virkningerne heraf i overensstemmelse med direktivets artikel 5-10
 —
 har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på miljøområdet og om ændring af Rådets direktiv 85/337/EØF og 96/61/EF for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til klage og domstolsprøvelse, da man ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 3, stk. 3-7, og artikel 4, stk. 2-4, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber herom.
 2)
 I øvrigt frifindes Irland.
 3)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Irland bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 269 af 10.11.2007.


text:
24.4.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/13
 Kendelse afsagt af formanden for Domstolens Anden Afdeling den 14. februar 2017 — José Rui Garrett Pontes Pedroso mod Netjets Management Limited (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Supremo Tribunal de Justiça — Portugal)
 (Sag C-242/16) (1)
 (2017/C 129/20)
 Processprog: portugisisk
 Formanden for Anden Afdeling har besluttet, at sagen skal slettes af registret.
 (1) EUT C 251 af 11.7.2016.


text:
23.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/12
 Rettens dom af 15. januar 2013 — BSH mod KHIM (ecoDoor)
 (Sag T-625/11) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket ecoDoor - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 55/20
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Tyskland) (ved advokat S. Biagosch)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (ved D. Walicka, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 22. september 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 340/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af ecoDoor som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 32 af 4.2.2012.


text:
14.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 414/34
 Sag anlagt den 12. oktober 2015 — Onix Asigurări mod EIOPA
 (Sag T-590/15)
 (2015/C 414/45)
 Processprog: rumænsk
 Parter
 Sagsøger: Onix Asigurări SA (Bukarest, Rumænien) (ved advokat M. Vladu)
 Sagsøgt: Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at sagsøgte har undladt at handle med henblik på at vedtage en afgørelse vedrørende Istituto per la vigilanza sulle assicurazionis (forsikringstilsynsmyndigheden) urigtige anvendelse af artikel 40, stk. 6, i Rådets direktiv 92/49/EØF.
 —
 Subsidiært annulleres klageudvalgets afgørelse af 3. august 2015 af klagesag BOA 2015 001 og formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014, bekræftet ved indstilling EIOPA-14-653 af 24. november 2014.
 —
 Det fastslås, at sagsøgte er ansvarlig for det tab, som sagsøgeren har lidt henholdsvis som følge af sagsøgtes manglende vedtagelse af en afgørelse, i overensstemmelse med det under første led anførte og som følge af vedtagelsen af afgørelserne omtalt under andet led.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om en tilsidesættelse af artikel 17 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010:
 —
 Sagsøgte har ikke vedtaget en lovlig afgørelse vedrørende grundlaget og muligheden for at iværksætte en undersøgelse.
 —
 Formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 blev udstedt, uden at de i denne forordnings artikel 39, stk. 1, 2 og 3, fastsatte betingelser var opfyldt.
 —
 Begrundelsen for formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 henviser ikke til forhold vedrørende muligheden for at iværksætte en undersøgelse, idet den i virkeligheden indeholder overvejelser om de procesmidler, som sagsøgeren har til rådighed i forhold til den nationale italienske myndigheds afgørelse.
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af en grundlæggende processuel betingelse vedrørende klageudvalgets afgørelse af 3. august 2015 af klagesagen, BOA 2015 001, og vedrørende ormandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014.
 —
 Kommissionens afgørelse af klagesagen blev vedtaget, uden at det blev undersøgt, om formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 var lovlig og velbegrundet. Klageudvalget traf afgørelse uden at foretage en fuldstændig undersøgelse af genstanden for de argumenter, der var fremført med henblik på at afgøre sagen.
 —
 Formandens afgørelse EIOPA-14-267 af 6. juni 2014 blev udstedt, uden at de i forordningens artikel 39, stk. 1, 2 og 3, fastsatte betingelser var opfyldt, og den var så meget desto mindre begrundet vedrørende de grundlæggende forhold, der var udledt med henblik på analysen.
 3.
 Tredje anbringende om, at der foreligger et økonomisk tab og en skade på sagsøgerens omdømme (lavere omsætning og overskud, negativ påvirkning af omdømmet), som sagsøgte har forårsaget direkte og forsætligt ved henholdsvis den manglende vedtagelse af en afgørelse og vedtagelse af afgørelser, der er behæftet med de ovennævnte ugyldigheder.


text:
30.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 326/17
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 9. november 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Joël De Bry
 (Sag C-344/05 P) (1)
 (Appel - tjenestemænd - bedømmelse - karriereudviklingsrapport - bedømmelsesåret 2001/2002 - ret til kontradiktion - vedtægtens artikel 26, stk. 2)
 (2006/C 326/34)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved L. Lozano Palacios og M.H. Kraemer, som befuldmægtigede)
 Den anden part i appelsagen: Joël De Bry (ved avocat S. Orlandi)
 Sagens genstand
 Appel til prøvelse af dom afsagt den 12. juli 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (enedommer) i sag T-157/04, De Bry mod Kommissionen, hvorved Retten annullerede afgørelsen af 26. maj 2003 om udfærdigelse af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002
 Konklusion
 1)
 Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans afsagte dom af 12. juli 2005, De Bry mod Kommissionen (sag T-157/04), ophæves delvis, for så vidt Retten herved annullerede Kommissionens omtvistede afgørelse af 26. maj 2003 om stadfæstelse af Joël De Brys karriereudviklingsrapport for tidsrummet fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002 på grund af tilsidesættelse af retten til kontradiktion, som er sikret ved artikel 26 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber, og følgelig på grund af manglende sammenhæng mellem visse beskrivende kommentarer og den hertil svarende karakter for så vidt angår kritikken om manglende overholdelse af arbejdstiden.
 2)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 3)
 Hver part bærer sine egne omkostninger i forbindelse med nærværende appelsag samt de omkostninger, hver part har afholdt under sagen i første instans.
 (1) EUT C 281 af 12.11.2005.