text:
for så vidt som ne (befuldmægtiget: J. van Bakel), angående en påstand om, at
 ---pagebreak--- 15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/9
 det fastslås, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine M. Fiorilli), angående en påstand om, at det fastslås, at Den
 forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet det ikke inden for Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til
 den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative artikel 5, stk. 2 og 5, i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj
 bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre Rådets 1991 om rensning af byspildevand (EFT L 135 s. 40), idet den
 direktiv 97/70/EF af 11. december 1997 om etablering af ikke senest den 31. december 1998 har truffet foranstaltninger
 harmoniserede sikkerhedsforskrifter for fiskeskibe med en med henblik på, at udledninger af byspildevand fra Milano i et
 længde på 24 meter og derover (EFT 1998 L 34, s. 1), har afstrømningsområde, der har sit udløb til områderne »Po-
 Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsforman- deltaet« og det nordvestlige kystområde ved Adriaterhavet —
 den, S. von Bahr (refererende dommer), og dommerne D.A.O. som ved Den Italienske Republiks lovdekret nr. 152 af 11. maj
 Edward og A. La Pergola; generaladvokat: S. Alber; justitssekre- 1999 om beskyttelse af vandområder mod forurening samt
 tær: R. Grass, den 7. maj 2002 afsagt dom, hvis konklusion om gennemførelse af direktiv 91/271/EØF om rensning af
 lyder således: byspildevand og direktiv 91/676/EØF om beskyttelse af vand
 mod forurening forårsaget af nitrater, der stammer fra landbru-
 get (GURI af 29.5.1999, Supplemento ordinario), blev kortlagt
 1) Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i som følsomme i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i
 henhold til Rådets direktiv 97/70/EF af 11. december 1997 artikel 5 i direktiv 91/271/EØF — renses mere vidtgående end
 om etablering af harmoniserede sikkerhedsforskrifter for fiskeski- den sekundære eller tilsvarende rensning, som er beskrevet i
 be med en længde på 24 meter og derover, idet det ikke inden nævnte direktivs artikel 4, har Domstolen (Sjette Afdeling),
 for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative sammensat af afdelingsformanden, F. Macken (refererende
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet. dommer), og dommerne N. Colneric, C. Gulmann, R. Schintgen
 og V. Skouris; generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær:
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger. R. Grass, den 25. april 2002 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 således:
 (1) EFT C 355 af 9.12.2000.
 1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i
 henhold til artikel 5, stk. 2, i Rådets direktiv 91/271/EØF af
 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, idet den ikke
 inden den 31. december 1998 har truffet foranstaltninger med
 henblik på, at udledninger af byspildevand fra Milano i et
 DOMSTOLENS DOM afstrømningsområde, der har sit udløb til områderne »Po-
 deltaet « og det nordvestlige kystområde ved Adriaterhavet —
 som ved lovdekret nr. 152 af 11. maj 1999 om beskyttelse af
 (Sjette Afdeling) vandområder mod forurening samt om gennemførelse af direktiv
 91/271/EØF om rensning af byspildevand og direktiv 91/
 676/EØF om beskyttelse af vand mod forurening forårsaget


text:
af
 af 25. april 2002 nitrater, der stammer fra landbruget, blev kortlagt som følsom-
 me i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 5 i
 i sag C-396/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- direktiv 91/271 — renses mere vidtgående end den sekundære
 skaber mod Den Italienske Republik (1) eller tilsvarende rensning, som er beskrevet i nævnte direktivs
 artikel 4.
 (»Traktatbrud — direktiv 91/271/EØF — rensning af
 byspildevand — byspildevand hidrørende fra Milano —
 udledning til følsomt område — relevant afstrømningsområ-
 de«) 2) Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger.
 (2002/C 144/13)
 (Processprog: italiensk)
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-396/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (befuldmægtigede: G. Valero Jordana og R. Amorosi) mod
 Den Italienske Republik (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
23.1.1999 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 20/7
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Sjette Afdeling)
 (Sjette Afdeling)
 af 26. november 1998
 af 25. november 1998
 i sag C-1/97, Mehmet Birden mod Stadtgemeinde Bremen
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Verwaltungs-
 i sag C-308/97, Giuseppe Manfredi mod Regione Puglia
 gericht der Freien Hansestadt Bremen) (1)
 (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Pretura
 circondariale di Bari) (1) (Associeringsaftalen EéF-Tyrkiet Ð arbejdskraftens frie
 bevñgelighed Ð artikel 6, stk. 1, i associeringsrådets afgù-
 (Vin Ð plantning af nye vinstokke Ð spisedruer) relse nr. 1/80 Ð anvendelsesområde Ð tyrkisk statsborger,
 der har indgået en tidsbegrñnset arbejdskontrakt i forbin-
 (1999/C 20/10) delse med et program, som finansieres af offentlige myn-
 digheder, og som har til formål at gùre det muligt for
 bistandsmodtagere at blive integreret på arbejdsmarkedet)
 (1999/C 20/11)
 (Processprog: italiensk)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-1/97, angående en anmodning, som Verwaltungs-
 gericht der Freien Hansestadt Bremen (Tyskland) i medfùr
 af EF-traktatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for
 i den for nñvnte ret verserende sag, Mehmet Birden mod
 Stadtgemeinde Bremen, at opnå en prñjudiciel afgùrelse
 I sag C-308/97, angående en anmodning, som Pretura cir- vedrùrende fortolkningen af artikel 6, stk. 1, i afgùrelse
 condariale di Bari (Italien) i medfùr af EF-traktatens nr. 1/80, som det associeringsråd, der er oprettet ved afta-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte len om oprettelse af en associering mellem Det Europñiske
 ret verserende sag, Giuseppe Manfredi mod Regione Pug- ékonomiske Fñllesskab og Tyrkiet, traf den 19. september
 lia, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolknin- 1980 om udvikling af associeringen, har Domstolen (Sjette
 gen af artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EéF) Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. Kap-
 nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den fñlles markedsord- teyn, og dommerne G. F. Mancini, J. L. Murray, H. Rag-
 ning for vin (EFT L 84 af 27.3.1987, s. 1), har Domstolen nemalm og R. Schintgen (refererende dommer); generalad-
 (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. J. G. vokat: N. Fennelly; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett,
 Kapteyn (refererende dommer), og dommerne G. Hirsch, den 26. november 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder
 G. F. Mancini, H. Ragnemalm og K. M. Ioannou; general- således:
 advokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretñr: fuld-
 mñgtig L. Hewlett, den 25. november 1998 afsagt dom,
 hvis konklusion lyder således: Artikel 6, stk. 1, i afgùrelse nr. 1/80, som det associerings-
 råd, der er oprettet ved aftalen om oprettelse af en associe-
 ring mellem Det Europñiske ékonomiske Fñllesskab og
 Tyrkiet, traf den 19. december 1980 om udvikling af asso-
 cieringen, skal fortolkes således:
 Artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning (EéF) nr. 822/87 af
 16. marts 1987 om den fñlles markedsordning for vin,
 som ñndret ved Rådets forordning (EéF) nr. 1325/90 af En tyrkisk statsborger, der i en medlemsstat lovligt uden
 14. maj 1990, var til hinder for, at der i 1991 og


text:
1992 afbrydelse i en periode af mere end et år under ansñttelse
 blev foretaget nyplantninger af vindyrkningsarealer hos samme arbejdsgiver og i henhold til en arbejdstilladel-
 bestemt til fremstilling af spisedruer. se, for hvilken der ikke var fastsat nogen som helst betin-
 gelse, har udùvet en reel og faktisk beskñftigelse, for hvil-
 ken han har oppebåret sñdvanlig lùn, er en arbejdstager
 med tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i denne med-
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997. lemsstat og har deÂr lovlig beskñftigelse i nñvnte bestem-
 melses forstand.
 En sådan tyrkisk statsborger kan, såfremt han har beskñf-
 tigelse hos samme arbejdsgiver, således krñve fornyelse af


text:
18.12.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 346/51
 Sag anlagt den 13. oktober 2010 — MIP Metro mod KHIM — J.C. Ribeiro SGPS (MISS B)
 (Sag T-485/10)
 ()
 2010/C 346/100
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne J.-C. Plate og R. Kaase)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: J.C. Ribeiro SGPS S.A. (Sta Maria de Feira, Portugal)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen og de indleverede bilag vedrørende annullation af afgørelse truffet den 5. august 2010 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1526/2009-1) antages til realitetsbehandling.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres for så vidt som den vedrører indsigelsen over for varemærkeansøgningen med hensyn til varerne i klasse 14 og 25, da den ikke er forenelig med artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der var forbundet med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: J.C. Ribeiro SGPS S.A.
 Det omhandlede EF-varemærke: ordmærket »MISS B« for varer i klasse 14, 16, 18, 21, 25 og 28
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Den tyske og den internationale registrering af ordmærket »miss H.« for varer i klasse 6, 9, 14, 16, 18, 25 og 26, samt den tyske registrering af figurmærket, der indeholder ordbestanddelen »Miss H.«, for varer i klasse 3, 8, 9, 14, 16, 18, 20, 24, 25 og 26
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Medhold i klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 (1), da der er risiko for forveksling mellem de omhandlede varemærker
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 207/2009 af 26.2.2009 om EF-varemærker (EUT L 78, s. 1).


text:
19.9.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 343/33
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (Belgien) den 5. juli 2016 — H.F. mod Belgische Staat
 (Sag C-366/16)
 (2016/C 343/44)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Raad voor Vreemdelingenbetwistingen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: H.F.
 Sagsøgt: Belgische Staat
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal EU-retten, navnlig unionsborgerskabsdirektivets (1) artikel 27, stk. 2, alene eller i sammenhæng med chartrets artikel 7, fortolkes således, at en ansøgning om opholdstilladelse, som er indgivet af en tredjelandsstatsborger, som er familiemedlem til en unionsborger, der har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed og etablering, kan afslås af en medlemsstat på grund af den trussel, som udgår fra tilstedeværelsen i samfundet af dette familiemedlem, som i en anden medlemsstat er blevet udelukket fra flygtningestatus i overensstemmelse med flygtningekonventionens artikel 1F og kvalifikationsdirektivets (2) artikel 12, stk. 2, fordi han har været involveret i faktiske omstændigheder i en konkret historisk-samfundsmæssig sammenhæng i oprindelsesstaten, hvorved antagelsen af, at truslen fra dette familiemedlems adfærd i opholdsmedlemsstaten er umiddelbar og reel, udelukkende støttes på en henvisning til afgørelsen om udelukkelse, uden at der herved sker en vurdering af risikoen for recidiv i opholdsmedlemsstaten?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/38/EF af 29.4.2004 om unionsborgeres og deres familiemedlemmers ret til at færdes og opholde sig frit på medlemsstaternes område, om ændring af forordning (EF) nr. 1612/68 og om ophævelse af direktiv 64/221/EØF, 68/360/EØF, 72/194/EØF, 73/148/EØF, 75/34/EØF, 75/35/EØF, 90/364/EØF, 90/365/EØF og 93/96/EØF (EUT 2004, L 158, s. 77).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/95/EU af 13.12.2011 om fastsættelse af standarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som personer med international beskyttelse, for en ensartet status for flygtninge eller for personer, der er berettiget til subsidiær beskyttelse, og for indholdet af en sådan beskyttelse (EUT 2011, L 337, s. 9).


text:
16.1.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 11/6
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 12. november 2009 — SGL Carbon AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-564/08 P) (1)
 (Appel - konkurrence - aftaler - artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 - markedet for elektriske og mekaniske kulstof- og grafitprodukter - artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 - retningslinjer for bødeberegningen - omsætning og relevante markedsandele - bundet forbrug - ligebehandlingsprincippet - proportionalitetsprincippet)
 2010/C 11/09
 Processprog: tysk
 Parter
 Appellant: SGL Carbon AG (ved Rechtsanwalt M. Klusmann)
 Den anden part i appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved F. Castillo de la Torre og W. Mölls, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt den 8. oktober 2008 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T-68/04, SGL Carbon mod Kommissionen, hvorved Retten frifandt Kommissionen for en påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2004/420/EF af 3. december 2003 om en procedure efter EF-traktatens artikel 81 og EØS-aftalens artikel 53 vedrørende et kartel på markedet for elektriske og mekaniske kulstof- og grafitprodukter, og subsidiært om nedsættelse af den bøde, sagsøgeren er blevet pålagt — manglende hensyntagen til sagsøgerens anbringende vedrørende medregningen af værdien af det bundne forbrug i de berørte virksomheders omsætning og markedsandele, idet Retten anså dette for et nyt anbringende, som ikke kunne antages til realitetsbehandling. Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og ligebehandlingsprincippet.
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 SGL Carbon AG betaler appelsagens omkostninger.
 (1) EUT C 69 af 21.3.2009.


text:
9 . 12 . 95 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 333/ 11
 Afdeling, i straffesagerne mod Giuseppe Piccolo ( sag C Skal EØF-traktatens artikel 177, stk . 2, fortolkes
 331 /95 ), Mario Corbo m.fl . ( sag C-332/95 ) og Viola således, at den er til hinder for, at Finanzgericht i et
 Miranda ( sag C-342/95 ) forelagt De Europæiske Fællesska tilfælde som det foreliggende giver tilladelse til kære i
 bers Domstol anmodninger om præjudiciel afgørelse af de henhold til FGO's § 128 , stk . 3 , sidste komma, jf. § 1 15 ,
 samme spørgsmål som dem, der blev forelagt i sag C stk . 2, nr . 1 ?
 187/95 (').
 ( ] ) EFT nr. L 148 af 28 . 6 . 1968 ,s . 13 .
 EFT nr . C 208 af 12 . 8 . 1995 , s . 14 . ( 2 ) EFT nr . L 41 , af 18 . 2 . 1992 , s . 9 .
 ( 3 ) EFT nr . L 302 af 19 . 10 . 1992, s . 1 .
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 21 . september 1995 af Finanzgericht Hamburg i afsagt den 12 . september 1995 af Bundesfinanzhof i sagen
 sagen firmaet Kriiger GmbH & Co. KG mod Hauptzollamt Wiener S. I. GmbH mod Hauptzollamt Emmerich
 Hamburg-Jonas
 ( Sag C-338/95 )
 ( Sag C-334/95 )
 ( 95/C 333/22 )
 ( 95/C 333/21 )
 Ved kendelse afsagt den 12 . september 1995 , indgået til
 Ved kendelse afsagt den 21 . september 1995 , indgået til Domstolens Justitskontor den 26 . oktober 1995 , har
 Domstolens Justitskontor den 23 . oktober 1995 , har den Bundesfinanzhof, VII. Afdeling, i sagen Wiener S. I. GmbH
 fælles afdeling ved Finanzgericht Hamburg fur die Lander mod Hauptzollamt Emmerich forelagt De Europæiske
 Freie und Hansestadt Hamburg, Niedersachsen und Schles Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgø
 wig-Holstein, Fjerde Afdeling, i sagen firmaet Kriiger relse af følgende spørgsmål :
 GmbH & Co . KG mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod » Skal begrebet » anden natbeklædning « ( Nachthemden ) i
 ning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål : den forstand, udtrykket er anvendt i position 60.04 i den
 1 . Er forordning ( EØF ) nr. 804/68 (') jf. forordningens fælles toldtarif 1985 , navnlig i underposition
 bilag som ændret ved forordning ( EØF ) nr. 374/92 ( 2 ), i 60.04 B IV b 2 bb, fortolkes således, at det udelukkende
 strid med EØF-traktatens artikel 40, stk . 3 , andet afsnit, omfatter » andre « underbeklædningsgenstande, som i kraft
 og dermed ugyldig i det omfang, den ikke foreskriver af deres beskaffenhed entydigt er bestemt til kun at bæres
 nogen eksportrestitution for mælk og mejeriprodukter, som natbeklædning, eller omfatter det også produkter, der
 som er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i på grund af deres


text:
udformning ikke kun, men dog hovedsa
 den kombinerede nomenklatur, som fremstilles på geligt er bestemt til at bæres i sengen ?«
 grundlag af ekstrakter, essenser og koncentrater af
 kaffe ?
 2 . Er den omstændighed, at diskriminationsforbuddet er
 tilsidesat, til hinder for at kræve tilbagebetaling af Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 eksportrestitutioner for mælk og mejeriprodukter, som afsagt den 25 . oktober 1 995 af Hof van Beroep, Antwerpen,
 er indeholdt i næringsmidler i position 2101 10 i den i sagen Peter Schepens mod Belgische Staat
 kombinerede nomenklatur, som fremstilles på grundlag
 af kaffeekstrakter ? ( Sag C-340/95 )
 ( 95/C 333/23 )
 3 . Finder artikel 244 i forordning ( EØF ) nr. 2913/92 ( 3 )
 om indførelse af en EF-toldkodeks anvendelse på Ved dom afsagt den 25 . oktober 1995 , indgået til Domsto
 udsættelse af at gennemføre afgørelser, hvormed der lens Justitskontor den 30 . oktober 1995 , har Hof van
 rejses krav om tilbagebetaling af tidligere udbetalte Beroep, Antwerpen, i sagen Peter Schepens mod Belgische
 eksportrestitutioner ? Staat forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 4 . Såfremt spørgsmål 3 besvares bekræftende, skal spørgs mål :
 målet om udsættelsen af en afgørelses gennemførelse
 vurderes på grundlag af artikel 244 i forordningen om 1 . Har artikel 18 , stk. 4, og artikel 27 i Rådets sjette
 EF's toldkodeks eller efter hvilke andre betingelser i de direktiv af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems
 tilfælde, hvor der er tvivl om gyldigheden af de staternes lovgivning om omsætningsafgifter ( momsdi
 EF-retsforskrifter, som afgørelsen er truffet på grundlag rektiv 77/388/EØF ( ] )) direkte virkning i medlemssta
 af? ternes interne retsorden, i dette tilfælde i den interne
 belgiske retsorden ?
 5 . Såfremt spørgsmål 3 besvares benægtende : Efter hvilke
 betingelser skal det vurderes, om gennemførelsen af en 2 . Såfremt spørgsmålet besvares bekræftende, opstiller
 afgørelse skal udsættes, når der er tvivl om gyldigheden direktivets artikel 18 , stk . 4, da et forbud mod, at en
 af de EF-forskrifter, som afgørelsen er truffet på medlemsstat — for så vidt angår en bestemt periode eller
 grundlag af? bestemte perioder, hvori overskydende moms er opstået


text:
26.10.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 354/32
 Rettens dom af 10. september 2015 — EE mod KHIM (gengivelse af hvide prikker på blå baggrund)
 (Sag T-94/14) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om et EF-figurmærke, som gengiver hvide prikker på blå baggrund - absolut registreringshindring - manglende fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 354/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: EE Ltd (Hatfield, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor P. Brownlow)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 20. november 2013 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 495/2013-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et figurtegn, som gengiver hvide prikker på blå baggrund, som EF-figurmærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 EE Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 135 af 5.5.2014.


text:
12.1.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 7/13
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Supremo — Sala Tercera Contencioso-Administrativo (Spanien) den 14. oktober 2014 — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) m.fl. mod Administración del Estado m.fl.
 (Sag C-470/14)
 (2015/C 007/18)
 Processprog: spansk
 Den forelæggende ret
 Tribunal Supremo, Sala Tercera Contencioso-Administrativo
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA) og Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos (VEGAP)
 Sagsøgte: Administración del Estado, Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC), Entidad de Gestión, Artistas, Intérpretes o Ejecutantes y Sociedad de Gestión de España (AIE), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Sociedad General de Autores y Editores (SGAE), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO) og Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE)
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Er en ordning om rimelig kompensation for privatkopiering, hvis beregningsgrundlag er den faktisk forvoldte skade, og hvis udgifter afholdes af statsbudgettet, uden at det derved er muligt at sikre, at omkostningerne ved denne kompensation bæres af brugerne af privatkopiering, i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29 (1)?
 2)
 Hvis ovenstående spørgsmål besvares bekræftende, er det da i overensstemmelse med artikel 5, stk. 2, litra b), i direktiv 2001/29, at det samlede beløb, der er afsat på statsbudgettet til rimelig kompensation for privatkopiering, selv om det beregnes på baggrund af den faktisk forvoldte skade, skal fastsættes inden for budgetrammerne for hvert finansår?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/29/EF af 22.5.2001 om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet (EFT L 167, s. 10).


text:
20.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 86/26
 Rettens dom af 9. februar 2017 — International Gaming Projects mod EUIPO — adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION)
 (Sag T-82/16) (1)
 ((EU-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EU-figurmærket TRIPLE EVOLUTION - det ældre EU-ordmærke EVOLUTION - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2017/C 086/35)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (først ved advokaterne M. Garayalde Niño og A. Alpera Plazas, derefter ved M. Garayalde Niño)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved S. Bonne, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Tykland) (ved advokat P. Koch Moreno)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. december 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 0725/2015-2) vedrørende en indsigelsessag mellem adp Gauselmann og International Gaming Projects.
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 International Gaming Projects Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 136 af 18.4.2016.


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/65
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 9. september 2009 — Nijs mod Revisionsretten
 (Sag T-375/08 P) (1)
 (Appel - personalesag - tjenestemænd - Revisionsrettens afgørelse om at forny generalsekretærens mandat - afgørelse om ikke at forfremme appellanten i forfremmelsesåret 2004 - åbenbart, at appellen delvis ikke kan antages til realitetsbehandling, delvis er ugrundet)
 2009/C 267/117
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Bart Nijs (Bereldange, Luxembourg) (ved avocats F. Rollinger og A. Hertzog)
 Den anden part i appelsagen: Revisionsretten for De Europæiske Fællesskaber (ved T. Kennedy, J.-M. Stenier og G. Corstens, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af kendelse afsagt af EU-Personaleretten (Anden Afdeling) den 26. juni 2008 i sag T-108/07, Nijs mod Revisionsretten, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, med påstand om ophævelse af denne kendelse
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Bart Nijs bærer sine egne omkostninger og betaler Revisionsretten for De Europæiske Fællesskabers omkostninger ved appelinstansen.
 (1) EUT C 301 af 22.11.2008.


text:
C 289/14 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.10.2001
 Sag anlagt den 26. juli 2001 af Kommissionen for De Ansvaret for det finansielle tilsyn med et forsikringsselskab i
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken henhold til artikel 13, stk. 1, som ændret ved artikel 9 i direktiv
 Tyskland 92/49/EØF, herunder tilsyn med den virksomhed, det udøver
 gennem filialer og som led i præstation af tjenesteydelser,
 henhører udelukkende under hjemlandets kompetence. Etable-
 (Sag C-298/01) ringsmedlemsstaten (i dette tilfælde Tyskland) er følgelig ikke
 særskilt berettiget til at underkaste et forsikringsselskab, der
 driver virksomhed inden for rammerne af den frie udveksling
 (2001/C 289/27) af tjenesteydelser eller gennem filialer, sådanne betingelser, der
 går ud over de betingelser, der er forbundet med tilladelsen
 fra hjemlandet, og som griber ind i hjemlandets finansielle
 tilsynskompetence — som eksempelvis kravet om, at præmier
 eller dele deraf anvendes på en ganske bestemt måde.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juli
 2001 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Gerald Braun,
 som befuldmægtiget, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og (1) EFT L 228, s. 1.
 advokat Christina Tufvesson, Kommissionens Juridiske Tjene-
 ste, og med valgt adresse i Luxembourg hos Luis Escobar
 Guerrero, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret,
 Kirchberg, Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 26. juli 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser efter EF-traktaten og Rådets direktiv
 92/49/EF (1) af 18. juni 1992 om samordning af love og (Sag C-299/01)
 administrative bestemmelser vedrørende direkte forsi-
 kringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om æn-
 (2001/C 289/28)
 dring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje
 skadesforsikringsdirektiv), særligt artikel 5 og artikel 9,
 stk. 1 og 2, samt artikel 54, stk. 1 og 2, idet Forbundsrepu-
 blikken har vedtaget og opretholdt § 257, stk. 2, litra a, Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 26. juli
 nr. 5, i femte bog af Sozialgesetzbuch (»lov om social 2001 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 sikring«) som affattet ved BGBl. 1999 I, s. 2626. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. Mi-
 chard, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxem-
 bourg.
 2. Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 2, i
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter forordning nr. 1612/68/EØF om arbejdskraftens frie
 bevægelighed inden for Fællesskabet (1) og EF-traktaten
 artikel 43, idet det med hensyn til retten til en garanteret
 mindsteindtægt har opretholdt en betingelse om en
 Efter Kommissionens opfattelse er det af Forbundsrepublikken bopælsperiode af en vis varighed.
 Tyskland valgte system, hvorefter et arbejdsgivertilskud til
 private sygeforsikringer for visse arbejdstagere er gjort afhæn-
 — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 gigt af, at forsikringsgiveren i) ikke driver sygeforsikringen
 omkostninger.
 sammen med andre forsikringsformer eller ii) kun anvender
 den del af præmien, som arbejdstageren får et tilskud til, til
 sygeforsikringen, i strid med kravet om gensidig anerkendelse
 af adgangskravene


text:
og det ved direktiv 92/49/EF indførte
 kontrolsystem. Betingelserne i § 257, stk. 2, litra a, SGV V, Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 sigter til at erstatte den faktiske kontrol, der før fastsatte en
 adskillelse mellem sygeforsikring og andre forsikringsformer,
 med en ordning, der i kernen opretholder de gamle bestemmel- Kommissionen har anført, at retten til en garanteret mind-
 ser, hvilket følgelig resulterer i de samme praktiske konsekven- steindtægt udgør en social fordel som omhandlet i artikel 7,
 ser og fortsat strider mod det tredje skadesforsikringsdirektiv. stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68, og at artikel 43 EF er til
 ---pagebreak--- 13.10.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 289/15
 hinder for enhver form for forskelsbehandling på grundlag af i overensstemmelse med de betingelser, der er opstillet i
 nationalitet, som begrænser adgangen til at optage og udøve bestemmelsen. I nærværende sag har det taget Kommis-
 selvstændig erhvervsvirksomhed. En bestemmelse, hvorefter sionen seks måneder at vedtage foranstaltninger, der i
 der med hensyn til ydelsen af den garanterede mindsteindtægt teorien var hastende, med henblik på at afhjælpe en
 til statsborgere fra andre medlemsstater kræves en bopælspe- alvorlig og uventet situation, hvilket klart viser, at der
 riode i Storhertugdømmet af en vis varighed (enten 10 år i ikke er tale om hasteforanstaltninger, og at Rådet i
 henhold til lov af juli 1986 eller 5 år i henhold til den nye dette tidsrum på seks måneder kunne have vedtaget de
 lov af april 1999), er følgelig i strid med princippet om nødvendige bevaringsforanstaltninger, uden at Kommis-
 ligebehandling, således som dette er fastsat i artikel 7, stk. 2, i sionen havde behøvet at udøve en lovgivningskompe-
 forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed, tence, der er begrænset og fastsat på forhånd. Endvidere
 samt med artikel 43 EF for så vidt angår selvstændige indeholder den anfægtede bestemmelse foranstaltninger,
 erhvervsdrivende. der strengt taget ikke er haste- eller nødforanstaltninger,
 som f.eks. den forøgelse af maskestørrelsen, der er fastsat
 i artikel 2, og forskrifterne i artikel 12, der fastsætter,
 (1) EFT 1968 II, s. 467. hvilke havne der kan losses i. Derimod indeholder den
 anfægtede forordning ingen bestemmelse, der begrænser
 dens gyldighed til mindre end seks måneder. Dens
 anvendelse kan derfor ikke begrænses tidsmæssigt, og
 den må derfor anses for at være gældende, indtil der
 udstedes en senere bestemmelse, der ophæver den.
 Sag anlagt den 2. august 2001 af Kongeriget Spanien mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber — Tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbe-
 handling: Den anfægtede forordnings artikel 2, stk. 2,
 fastsætter en anden ordning for fartøjer med en længde
 (Sag C-304/01) overalt på under 12 m, der går i havn igen senest 24 timer
 efter deres sidste udsejling, end den, der finder anvendelse
 på de øvrige fartøjer. Denne foranstaltning er næsten
 (2001/C 289/29) udelukkende eller i hvert fald hovedsagelig til skade
 for den spanske fiskerflåde, der i de områder, hvor
 bevaringsforanstaltningerne finder anvendelse, udeluk-
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 2. august kende består af fartøjer med en længde på mere end
 2001 anlagt sag mod Kommissionen


text:
for De Europæiske 12 m, og som foretager fangster, der varer mere end én
 Fællesskaber af Kongeriget Spanien ved statens advokat, Rosa- dag, hvorimod de øvrige medlemsstater har fartøjer med
 rio Silva de Lapuerta, som befuldmægtiget, og med valgt en længde på mindre end 12 m, der er omfattet af
 adresse i Luxembourg på Spaniens Ambassade, 4-6, boulevard undtagelsen. Denne forskelsbehandling af den spanske
 E. Servais. fiskerflåde er ikke objektivt begrundet, idet der ikke er
 nogen sammenhæng mellem maskestørrelsen og fartøjets
 længde. Desuden fisker de mindre fartøjer, der foretager
 Kongeriget Spanien har nedlagt følgende påstande: kortvarige fangster, i nærheden af kysterne, hvor der er
 en større koncentration af ungfisk, og deres fangster
 — Kommissionens forordning (EF) nr. 1162/2001 af påvirker derfor i højere grad og mere direkte bevarelsen
 14. juni 2001 om foranstaltninger for genopbygning af af den truede bestand.
 kulmulebestanden i ICES-underområde III, IV, V, VI og
 VII og ICES-afsnit VIII a, b, d, e og om dertil knyttede
 betingelser for kontrol af fiskerfartøjers aktiviteter (1)
 annulleres. — Manglende begrundelse: Den anfægtede forordning inde-
 holder intet, hvoraf det klart og utvetydigt kan udledes,
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. hvad Kommissionen har lagt til grund for sin beslutning
 om at vedtage undtagelsen i artikel 2, stk. 2.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Urigtig hjemmel og Kommissionens manglende kompe-
 (1) EFT L 159 af 15.6.2001, s. 4.
 tence: Den anfægtede forordning har hjemmel i artikel 15,
 stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 3760/92 om en (2) EFT L 389 af 31.12.1992, s. 1.
 fællesskabsordning for fiskeri og akvakultur (2). Denne
 bestemmelse tillægger Kommissionen en begrænset lov-
 givningskompetence som Kommissionen — da det i
 overensstemmelse med traktatens artikel 37 EF er Rådet,
 der har den almindelige lovgivningskompetence på fiske-
 riområdet — kun kan udøve under de forudsætninger og


text:
24.6.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/12
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 28. marts 2014 — Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL mod AMJ Meatproducts NV og Halalsupply NV
 (Sag C-147/14)
 2014/C 194/15
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Brussel
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL
 Sagsøgt: AMJ Meatproducts NV og Halalsupply NV
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 9, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009 (1) henset til artikel 21 og 22 i Den Europæiske Unions charter (2) om grundlæggende rettigheder, fortolkes således, at medlemsstaternes kompetente retter ved bedømmelsen af risikoen for forveksling mellem et EF-varemærke, hvori et arabisk ord er dominerende, og et tegn, i hvilket et andet men visuelt lignende arabisk ord er dominerende, kan eller endog skal undersøge og tage hensyn til forskellen i udtale og betydning [org. s. 35] af disse ord, selv om arabisk ikke er et officielt sprog i EU og medlemsstaterne
 (1) EUT L 78, s. 1.
 (2) EUT 2000, C 364, S. 1.


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Consiglio di Stato (Italien) den 20. november 2013 — Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute og Ministero dello Sviluppo Economico mod Ediltecnica SpA
 (Sag C-592/13)
 2014/C 52/46
 Processprog: italiensk
 Den forelæggende ret
 Consiglio di Stato
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute og Ministero dello Sviluppo Economico
 Sagsøgt: Ediltecnica SpA
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal Den Europæiske Unions principper på miljøområdet i henhold til artikel 191, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og direktiv 2004/35/EF (1) — og navnlig princippet om, at forureneren betaler, forsigtighedsprincippet, princippet om forebyggende indsats og princippet om indgreb over for miljøskader fortrinsvis ved kilden — til hinder for en national lovgivning som den, der følger af artikel 244, 245 og 253 i lovdekret nr. 152 af 3.4.2006, hvorefter den administrative myndighed — i tilfælde af konstateret forurening af et område, og såfremt det hverken kan fastslås, hvem der er ansvarlig for forureningen, eller opnås afhjælpende foranstaltninger fra den ansvarlige — ikke kan pålægge ejeren, som ikke er ansvarlig for forureningen, at gennemføre foranstaltninger til sikring i nødstilfælde og rensning, og hvorefter ejeren alene kan pålægges et økonomisk ansvar, der er begrænset til områdets værdi efter gennemførelsen af rensningsforanstaltningerne?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21.4.2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (EUT L 143, s. 56).


text:
7.7.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 212/30
 Rettens dom af 22. maj 2014 — NIIT Insurance Technologies mod KHIM (EXACT)
 (Sag T-228/13) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket EXACT - absolut registreringshindring - beskrivende karakter - artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - begrundelsespligt - ligebehandling - artikel 56 TEUF))
 2014/C 212/37
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: NIIT Insurance Technologies Ltd (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokat M. Wirtz)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Schifko, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 18. februar 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1307/2012-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket EXACT som EF-varemærke
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 NIIT Insurance Technologies Ltd betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 189 af 29.6.2013.


text:
23.9.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 273/9
 Sag anlagt den 20. juli 2000 af Kommissionen for De statslige højere læreanstalters kontraktforskning. Forbundsre-
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken geringens argument om, at det i praksis ikke er muligt at
 Tyskland adskille forsknings- og undervisningsvirksomhed [som er
 fritaget for afgift, jf. stk. 1, litra i)], beror på interne omstændig-
 heder, som en medlemsstat ikke kan påberåbe sig, hvilket også
 (Sag C-287/00) fremgår af forholdene i andre medlemsstater.
 (2000/C 273/13) (1) EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. juli
 2000 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Günter Wilms
 og Kilian Gross, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 Wagnercentret C 254, Kirchberg. afsagt den 23. juni 2000 af Tribunal de grande instance de
 Paris (3. Afdeling — 2. kammer) i sagen SA LTJ Diffusion
 mod SA Sadas Vertbaudet
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Sag C-291/00)
 1. Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside- (2000/C 273/14)
 sat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets sjette
 direktiv 77/388/EØF (1) af 17. maj 1977 om harmonise-
 ring af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgif- Ved dom afsagt den 23. juni 2000, indgået til Domstolens
 ter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet bereg- Justitskontor den 26. juli 2000, har Tribunal de grande
 ningsgrundlag i den senest ændrede affattelse, idet den instance de Paris (3. Afdeling — 2. kammer) i sagen SA LTJ
 ved § 4, nr. 21a, i Umsatzsteuergesetz af 12. december Diffusion mod SA Sadas Vertbaudet forelagt De Europæiske
 1996 har fritaget forskningsvirksomhed ved de statslige Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 højere læreanstalter for moms. af følgende spørgsmål:
 Vedrører forbuddet i artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 89/104
 2. Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkost- af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlems-
 ninger. staternes lovgivning om varemærker (1) alene en identisk
 reproduktion af det eller de tegn der udgør varemærket, uden
 slettelser eller tilføjelser, eller kan det tillige omfatte
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter 1. en reproduktion af et særligt element af et mærke
 bestående af flere tegn?
 Fritagelsen af de statslige højere læreanstalters virksomhed i 2. en fuldstændig reproduktion af tegn, der udgør varemær-
 form af kontraktforskning for moms (§ 4, nr. 21a, i Umsatz- ket, når de står ved siden af andre tegn?
 steuergesetz — den tyske momslov som affattet ved § 4, nr. 5,
 i Umsatzsteuer-Änderungsgesetz af 12.12.1996, BGBl. 1996, (1) EFT L 40 af 11.2.1989, s. 1.
 Teil I, s. 1851 f.) er i strid med artikel 2, nr. 1, i sjette
 momsdirektiv. Inden for rammerne af den såkaldte kontrakt-
 forskning (forskningsaktiviteter, der som regel er baseret på en
 kontrakt, som blandt andet fastlægger arten og omfanget af
 ydelsen og modydelsen) præsterer de statslige højere lærean-
 stalter tjenesteydelser, der principielt er afgiftspligtige i henhold
 til artikel 4 i sjette momsdirektiv. I henhold til


text:
direktivets
 artikel 4, stk. 5, er offentligretlige organer imidlertid ikke Sag anlagt den 3. august 2000 af Kommissionen for De
 afgiftspligtige, for så vidt de virker i deres egenskab af offentlige Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 myndigheder. Luxembourg
 (Sag C-297/00)
 Ved kontraktforskning virker de statslige højere læreanstalter
 netop ikke som offentlige myndigheder. Denne virksomhed
 beror snarere på et privatøkonomisk forhold mellem den (2000/C 273/15)
 statslige højere læreanstalt og den pågældende ordregiver. Efter
 Kommissionens opfattelse kan der ikke med hjemmel i sjette Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. august
 momsdirektivs artikel 13, punkt A, ske afgiftsfritagelse af de 2000 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 ---pagebreak--- C 273/10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 23.9.2000
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Bernard nique des Arcis og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Mongin, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægti- Forbundsrepublikken Tysklands ambassadør, Horst Pakowski,
 get, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de til prøvelse af dom afsagt den 27. juni 2000 af De Europæiske
 la Cruz, samme tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg. Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag
 T-72/99, Karl Meyer mod Kommissionen for De Europæiske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Fællesskaber.
 følgende påstande:
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 1. Det fastslås, at den luxembourgske regering har tilsidesat
 de forpligtelser, der påhviler det i henhold til traktaten og — Karl Meyers appel af den nævnte anfægtede dom antages
 Rådets direktiv 98/35/EF af 25. maj 1998 om ændring af til realitetsbehandling og appellen erklæres begrundet.
 direktiv 94/58/EF om minimumsuddannelsesniveauet for
 søfartserhverv (1), idet den ikke inden for den fastsatte — Den nævnte dom ophæves og kendes uden retsvirkning,
 frist har sat de love og administrative bestemmelser, og Domstolen træffer en ny afgørelse som den, Retten i
 herunder eventuelle sanktionsbestemmelser, i kraft, der Første Instans burde have truffet.
 er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes
 2. Den luxembourgske regering tilpligtes at betale sagens
 at betale sagens omkostninger, herunder dem, der er
 omkostninger.
 afholdt ved Retten i Første Instans.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Den bindende karakter af artikel 10, stk. 1, EF og artikel 226,
 stk. 3, EF indebærer, at medlemsstaterne har pligt til at træffe — Rettergangsfejl:
 de foranstaltninger, som er nødvendige til gennemførelse af
 direktiver i national ret inden udløbet af den frist, der er fastsat Den anfægtede dom indeholder ikke den mindste omtale
 herfor. Den frist, der er fastsat i direktivets artikel 2, stk. 1, af Kommissionens helt ulovlige sagsbehandling og af den
 udløb den 25. maj 1999, uden at Storhertugdømmet Luxem- ulovlige adfærd, der er udvist af Kommissionen, som efter
 bourg havde udstedt de nødvendige bestemmelser. at have benægtet ethvert kendskab til de omtvistede
 projekter i sidste øjeblik fremlagde 20 omfattende doku-
 menter. Ved sin afvisning af fuldt ud at belyse denne sag
 (1) EFT L 172 af 17.6.1998, s. 1. og indhente hele den foreliggende dokumentation, før
 den traf sin afgørelse, har Retten i Første Instans klart
 frataget appellanten hans ret til at


text:
forsvare sig og
 hans krav på retssikkerhed. Den anfægtede dom udgør
 endvidere en tilsidesættelse af princippet om retten til
 rettergang, fordi Retten klart ikke har overholdt sin
 Appel iværksat den 7. august 2000 af Karl Meyer til forpligtelse til streng upartiskhed.
 prøvelse af dom afsagt den 27. juni 2000 af De Europæiske
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i — Uklar, tendentiøs og selvmodsigende begrundelse.
 sag T-72/99, Karl Meyer mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber — Tilsidesættelse af generelle retsprincipper (beskyttelse af
 den berettigede forventning, forbud mod at retsakter, der
 (Sag C-301/00 P) har tillagt borgerne rettigheder eller fordele, tilbagekaldes
 eller suspenderes med tilbagevirkende kraft, retten til
 (2000/C 273/16) forsvar og retssikkerhed).
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. august — Tilsidesættelse af overordnede regler om grundlæggende
 2000 iværksat appel af Karl Meyer ved advokat Jean-Domi- rettigheder til beskyttelse af borgerne.


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/33
 Sag anlagt den 28. februar 2005 af Joerg Peter Block m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-114/05)
 (2005/C 115/59)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 28. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Joerg Peter Block, Sterrebeek (Belgien), og 12 andre, ved avocats Stéphane Rodrigues og Alice Jaume, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Ansættelsesmyndighedens afgørelser, hvorved sagsøgernes klager blev afvist, og ansættelsesmyndighedens afgørelser af 1. maj 2004 om ændring af sagsøgernes lønklasse til lønklasse A*8 eller lønklasse B*8, annulleres.
 —
 Sagsøgernes lønsedler, hvorved ansættelsesmyndighedens afgørelse om at ændre sagsøgernes lønklasser til lønklasse A*8 eller lønklasse B*8 gennemføres, annulleres fra 1. maj 2004.
 —
 Retsvirkningerne af en annullation af de anfægtede afgørelser og navnlig af en genindplacering af sagsøgerne i lønklasse A*9 eller lønklasse B*9 med tilbagevirkende kraft fra den 1. maj 2004 meddeles Ansættelsesmyndigheden.
 —
 Subsidiært tilpligtes Kommissionen at anse sagsøgerne for forfremmelsesværdige til lønklasse A*10 eller til lønklasse B*10 ved deres næste forfremmelse.
 —
 Kommissionen tilpligtes at erstatte det tab, som sagsøgerne har lidt ved ikke at blive indplaceret i lønklasse A*9 eller lønklasse B*9 fra den 1. maj 2004.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgerne er alle tjenestemænd ved Kommissionen og indplaceret i lønklasse A7 og B2 forud for ikrafttrædelsen af vedtægtsændringen den 1. maj 2004. De anfægter deres indplacering i henholdsvis lønklasse A*8 og B*8 i medfør af artikel 2 i bilag XIII til vedtægten.
 Til støtte for deres søgsmål har sagsøgerne gjort gældende, at anvendelsen af denne bestemmelse i forhold til dem er ulovlig, idet der herved sker en tilsidesættelse af artikel 6 i vedtægten, af princippet om ækvivalens mellem den tidligere og den nye karrierestruktur og af ligebehandlingsprincippet samt af sagsøgernes berettigede forventning og velerhvervede rettigheder. Sagsøgerne har tillige anført, at der foreligger magtfordrejning.


text:
2.12.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 294/25
 Sag anlagt den 15. september 2006 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Spanien
 (Sag C-380/06)
 (2006/C 294/43)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved B. Schima og S. Pardo Quintillán, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kongeriget Spanien
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 1, 2 og 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/35/EF (1) af 29. juni 2000 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner, idet det ved vedtagelsen af lov 3/2004 af 29. december 2004 om bekæmpelse af forsinket betaling i handelstransaktioner har fastsat en frist på 90 dage for betaling for visse føde- og dagligvarer samt idet visse bestemmelser først træder i kraft den 1. juli 2006.
 —
 Kongeriget Spanien tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Direktiv 2000/35/EF indeholder ikke under nogen omstændigheder hjemmel til delvis eller progressiv anvendelse af retsaktens bestemmelser. Udskydelsen til den 1. juli 2006 er således i strid med direktivets artikel 3, stk. 1 og 2. Udskydelsen er ligeledes i strid med denne artikels stk. 4, der bestemmer, at medlemsstaterne sikrer, at der i kreditorernes og konkurrenternes interesse findes egnede og effektive midler til at bringe anvendelsen af klart urimelige kontraktvilkår til ophør.
 Således kan udsættelsen af anvendelsen af fristen på højst tres dage ikke betragtes som en yderligere betingelse til gunst for kreditor og er under ingen omstændigheder antagelig, navnlig når henses til den omstændighed, at de nationale bestemmelser til gennemførelse af direktiv 2000/35/EF skulle have været vedtaget senest i august 2002.
 (1) EFT L 200, s. 35.


text:
27.1.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 28/29
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Den af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret — Den af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret
 trufne afgørelse af 12. september 2000 i klagesag R trufne afgørelse af 12. september 2000 i klagesag R
 477/1999-3 annulleres. 569/1999-3 annulleres.
 — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens om-
 kostninger. kostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det omhandlede vare- Ordmærket »CARCARD« — an- Det omhandlede vare- Ordmærket »TRUCKCARD« —
 mærke: søgning 115 014 mærke: ansøgning 113 274
 Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klasse 9, Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klasse 9,
 36, 37, 38, 39, 42 (bl.a. databære-
 36, 37, 38, 39, 42 (bl.a. databære-
 re til data vedrørende køretøjer,
 re til data vedrørende køretøjer,
 leasing af motorkøretøjer og leasing af motorkøretøjer og
 afregning heraf, formidling af tje-
 afregning heraf, formidling af tje-
 nesteydelser inden for trafik- og
 nesteydelser inden for trafik- og
 transportlogistik, autohjælp, repa- transportlogistik, autohjælp, repa-
 rationsvirksomhed og bugsering)
 rationsvirksomhed og bugsering)
 Den for appelkammeret Undersøgerens afvisning af regi-
 påklagede afgørelse: strering Den for appelkammeret Undersøgerens afvisning af regi-
 påklagede afgørelse: strering
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7, stk.
 1, litra b), i forordning (EF) Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7, stk.
 nr. 40/94 1, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 — tilsidesættelse af artikel 7, stk.
 1, litra c), i forordning (EF) — tilsidesættelse af artikel 7, stk.
 nr. 40/94. 1, litra c), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 Sag anlagt den 24. november 2000 af Daimler Chrysler
 AG mod Harmoniseringskontoret for det Indre Marked
 (varemærker, mønstre og modeller) Sag anlagt den 29. november 2000 af Alsace International
 Car Service (A.I.C.S.) mod Europa-Parlamentet
 (Sag T-358/00)
 (Sag T-365/00)
 (2001/C 28/53)
 (2001/C 28/54)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: fransk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. november 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskon-
 toret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 af Daimler Chrysler AG, Stuttgart (Tyskland), ved advokat den 29. november 2000 anlagt sag mod Europa-Parlamentet
 Stefan Völker, advokatfirmaet Gleiss Lutz Hootz Hirsch, Stutt- af Alsace International Car Service (A.I.C.S.), Strasbourg (Frank-
 gart, Tyskland. rig), ved advokat Jean Claude Fourgoux, Paris.


text:
8.3.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 55/19
 Slettelse af sag C-489/99 (1) Slettelse af sag C-492/99 ( 1)
 (2003/C 55/40) (2003/C 55/43)
 Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-489/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-492/99,
 Immobiliare Flavia Srl, i likvidation, mod Ministero delle Colleoni Giacomo e Figli Srl mod Ministero delle Finanze
 Finanze (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia),
 Brescia), skal slettes af registeret. skal slettes af registeret.
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. (1 ) EFT C 79 af 18.3.2000.
 Slettelse af sag C-490/99 (1) Slettelse af sag C-134/00 ( 1)
 (2003/C 55/41) (2003/C 55/44)
 Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 11. december 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-490/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-134/00,
 Azzini SpA mod Ministero delle Finanze (anmodning om Ministero delle Finanze mod Merkur Chemical Srl (anmodning
 præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes af om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Trento), skal slettes
 registeret. af registeret.
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. (1 ) EFT C 176 af 24.6.2000.
 Slettelse af sag C-491/99 (1) Slettelse af sag C-88/01 (1)
 (2003/C 55/42) (2003/C 55/45)
 Ved kendelse af 19. november 2002 har præsidenten for De Ved kendelse af 15. november 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-491/99, Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-88/01,
 Falegnameria Carminati di Franco e Domenico Carminati Snc Agricola Torriani Sas mod Ministero delle Finanze (anmodning
 mod Ministero delle Finanze (anmodning om præjudiciel om præjudiciel afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes
 afgørelse fra Tribunale di Brescia), skal slettes af registeret. af registeret.
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. (1 ) EFT C 118 af 21.4.2001.


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/27
 Sag anlagt den 3. maj 2006 — Drax Power m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-130/06)
 (2006/C 165/54)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Drax Power Ltd (Selby, Det Forenede Kongerige), Great Yarmouth Power Ltd (Swindon, Det Forenede Kongerige), International Power Plc (London, Det Forenede Kongerige), Npower Copgen Ltd (Swindon, Det Forenede Kongerige), RWE Npower Plc (Swindon, Det Forenede Kongerige), ScottishPower Generation Ltd (Glasgow, Det Forenede Kongerige), Scottish and Southern Energy Plc (Perth, Det Forenede Kongerige) (ved I. Glick, QC, og barrister M. Cook)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2006) 426 endelig udg. af 22. februar 2006 om den foreslåede ændring af den nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter, som Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har forelagt, annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den 20. november 2004 meddelte Det Forenede Kongerige Kommissionen, at det havde til hensigt at ændre sin foreløbige nationale plan for tildeling af drivhusgasemissionskvoter. Kommissionens beslutning, hvorved den foreslåede ændring blev afvist, blev af Det Forenede Kongerige anfægtet for Retten i Første Instans, som i sin dom i sag T-178/05 (1) annullerede beslutningen.
 Herefter vedtog Kommissionen en ny beslutning, hvorved den foreslåede ændring blev afvist. Denne beslutning anfægter sagsøgerne nu for Retten.
 Sagsøgerne ejer direkte eller gennem deres datterselskaber elektricitetsværker, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (2). Som følge af den foreslåede ændring af den nationale tildelingsplan ville de få tildelt væsentlig større kvoter end de gældende.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede beslutning er i strid med Rettens dom i sag T-178/05, og at der i de spørgsmål, der rejses i den anfægtede beslutning, er truffet afgørelse.
 Ifølge sagsøgerne har Kommissionen med urette sluttet, at den 30. september 2004 som nævnt i direktivets artikel 11, stk. 1, er en skæringsdato, og at medlemsstaterne ikke kan foreslå ændringer til deres nationale tildelingsplaner efter denne frist, undtagen ændringer som er påkrævet ved en beslutning truffet af Kommissionen.
 Sagsøgerne har endvidere gjort gældende, at de fremsatte betænkeligheder vedrørende ordningen for handel med emissionskvoters funktion er overdrevne og ikke kan begrunde afvisningen af den foreslåede ændring.
 (1) Sag T-178/05, Det Forenede Kongerige mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser.
 (2) EUT 2003 L 275, s. 32.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/51
 Sag anlagt den 1. april 2004 af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Irland.
 (Sag C-165/04)
 (2004/C 106/88)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 1. april 2004 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 —
 Det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 228 EF, idet Irland ikke har truffet de fornødne foranstaltninger for at opfylde Domstolens dom af 19. marts 2002 i sag C-13/00, Kommissionen mod Irland (1).
 —
 Irland tilpligtes at betale Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber en tvangsbøde på 3 600 EUR for hver dags forsinkelse med gennemførelsen af de fornødne foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-13/00, regnet fra afsigelsen af dommen i den foreliggende sag indtil den dag, hvor dommen i sag C-13/00 er opfyldt.
 —
 Irland tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 I dommen af 19. marts 2002 i sag C-13/00 fastslog Domstolen, at Irland havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 228, stk. 7 (efter ændring nu artikel 300, stk. 7, EF), sammenholdt med artikel 5 i protokol 28 til aftalen af 2. maj 1992 om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, idet Irland ikke inden den 1. januar 1995 havde tiltrådt Berner-konventionen til værn for litterære og kunstneriske værker (Paris-akten af 24.7.1971).
 Artikel 228, stk. 1, EF bestemmer, at såfremt Domstolen fastslår, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, som påhviler den i henhold til traktaten, skal denne stat gennemføre de til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger.
 Der er nu forløbet to år, siden Domstolen afsagde dom i sag C-13/00, og Kommissionen har ikke modtaget nogen oplysninger, der giver den holdepunkter for at antage, at Irland har ratificeret Paris-akten. Kommissionen må derfor gå ud fra, at Irland endnu ikke har gennemført de foranstaltninger, der er nødvendige til opfyldelse af Domstolens dom i sag C-13/00.
 I henhold til artikel 228, stk. 2, EF, har Kommissionen nedlagt påstand om, at Domstolen pålægger Irland en tvangsbøde på 3 600 EUR for hver dags forsinkelse med opfyldelsen af Domstolens dom i sag C-13/00, regnet fra den dag, hvor Domstolen afsiger dom i den foreliggende sag.
 (1) Sml. I, s. 513.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/35
 Sag anlagt den 20. december 2006 — Inter-IKEA mod KHIM (gengivelse af en palle)
 (Sag T-389/06)
 (2007/C 20/54)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Inter-IKEA Systems BV (Delft, Nederlandene) (ved lawyer J. Gulliksson)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 26. september 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 355/2006-1) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det EF-varemærke, der søges registreret: Figurmærke, der forestiller en palle, som består af en langstrakt rektangulær platform eller sokkel og en tilsvarende langstrakt flange dekoreret med trekantede huller, med en vinkel på 90 grader mellem de to dele, for varer og tjenesteydelser i klasse 6, 7, 16, 20, 35, 39 og 42 — ansøgning nr. 4 073 748
 Undersøgerens afgørelse: Afslag på ansøgningen
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94, idet varemærket har en tilstrækkelig grad af særpræg til at blive registreret.


text:
10.11.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 269/59
 Sag anlagt den 10. september 2007 — Ryanair mod Kommissionen
 (Sag T-342/07)
 (2007/C 269/106)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ryanair Holdings Plc (County Dublin, Irland) (ved J. Swift, QC, solicitors V. Power og A. McCarthy, lawyer G. Berrish samt solicitor D. Hull)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har ved dette søgsmål nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning C(2007)3104 af 27. juni 2007, der erklærer en fusion uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen (sag nr. COMP/M.4439 — Ryanair/Aer Lingus).
 Sagsøgeren har principalt gjort gældende, at Kommissionen angiveligt fejlagtigt har fastslået og ikke i fornøden udstrækning har bevist, at fusionen vil hæmme den effektive konkurrence på fællesmarkedet væsentligt. Subsidiært har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen fejlagtigt har fastslået og ikke i fornøden udstrækning har bevist, at fusionen som ændret ved de forskellige tilsagn, som er tilbudt af sagsøgeren under undersøgelsen, vil hæmme den effektive konkurrence væsentligt.
 Sagsøgeren har til støtte for sine påstande anført, at Kommissionen begik åbenbare fejlskøn for så vidt angår a) konkurrenceforholdet mellem de to luftfartsselskaber, b) hindringerne for at komme ind på markedet, henholdsvis for ekspansion, og c) dens undersøgelse af sagen på baggrund af enkelte ruter, ligesom den begik grundlæggende og åbenbare fejlvurderinger ved sin bedømmelse af effektivitetsgevinsterne, som vil følge af fusionen, og ved behandlingen af de tilsagn, som sagsøgeren har tilbudt.


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/29
 Rettens dom af 27. februar 2014 — Advance Magazine Publishers mod KHIM — López Cabré (VOGUE)
 (Sag T-229/12) (1)
 ((EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket VOGUE - det ældre EF-ordmærke VOGUE - risiko for forveksling - varer af samme eller lignende art - lighed mellem tegnene - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009 - unøjagtigheder ved varemærkeansøgningen - artikel 26, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 207/2009 - regel 2, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2868/95 - delvist afslag på registrering))
 2014/C 112/37
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater) (ved barrister C. Aikens)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved V. Melgar, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret: Eduardo López Cabré (Barcelona, Spanien)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 26. marts 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1170/2011-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Eduardo López Cabré og Advance Magazine Publishers, Inc.
 Konklusion
 1)
 Afgørelse truffet den 26. marts 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1170/2011-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Eduardo López Cabré og Advance Magazine Publishers, Inc. annulleres, i det omfang den stadfæstede indsigelsesafdelingens afgørelse af 18. marts 2011, hvorved denne gav medhold i indsigelsen vedrørende tilbehør i klasse 18 i Nice-arrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret.
 2)
 Harmoniseringskontoret frifindes for de øvrige påstande vedrørende annullation af den i konklusionens punkt 1) nævnte afgørelse.
 3)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende påstandene om, at der gives medhold i indsigelsen alene for så vidt angår paraplyer, parasoller og tilbehør til paraplyer og parasoller.
 4)
 Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (1) EUT C 227 af 28.7.2012.


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/21
 Sag anlagt den 1. marts 2013 — Vicente Gandia Pla mod KHIM — Tesco Stores (MARQUES DE CHIVÉ)
 (Sag T-128/13)
 2013/C 123/35
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Vicente Gandia Pla, SA (Chiva, Spanien) (ved advokat I. Temiño Ceniceros)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Tesco Stores Ltd (Cheshunt, Det Forenede Kongerige)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Stævningen og bilagene hertil antages til realitetsbehandling.
 —
 Afgørelsen truffet af Appelkammeret annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret og intervenienten tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Vicente Gandia Pla, SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke »MARQUES DE CHIVÉ« for varer i klasse 29, 32 og 33 — EF-varemærkeregistrering nr. 9 571 415
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tesco Stores Ltd
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Registrering i Det Forenede Kongerige nr. 1 520 720 af ordmærket »MARQUES DE CHIVE« for varer i klasse 33
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen mod ansøgningen vedrørende varer i klasse 33 blev forkastet på grund af manglende reel brug
 Appelkammerets afgørelse: Den anfægtede afgørelse blev annulleret og der blev meddelt afslag på ansøgningen vedrørende varer i klasse 33
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2 og 3, i Rådets forordning nr. 207/2009.


text:
C 47/22 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.2.2000
 4. Mere subsidiært annulleres dommen for så vidt som den — Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans
 opretholder Kommissionens beslutning i sag 880412P3 i strid med sine forpligtelser undlod at tage stilling til et
 om at anse samtlige beløb, hvorom der var rejst krav under andet yderligere anbringende, appellanten fremførte i
 posterne 14.1.14, 14.2.6, 14.2.7, 14.3.1. b) og c), 14.3.3 replikken til støtte for annullation af Kommissionens
 og 14.3.5 angående projektet vedrørende Pirites Alenteja- beslutning, der blev anfægtet i sag T-182/96. Dette anbrin-
 nas, under posterne 14.3.8, 14.3. 11 og 14.9 angående gende vedrørte tilsidesættelse af de gældende regler om
 projektet vedrørende Tintas Robbialac og i posten 14.3.9 fonden (ingen skønsbeføjelse).
 angående projektet vedrørende Sapec, for at ikke at opfylde
 betingelserne for at opnå støtte. Til støtte for denne — Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans
 annullationspåstand er der fremført følgende anbringender: begik en fejl ved anvendelsen af EF-traktatens artikel 253
 (før artikel 190) i forbindelse med posterne 14.1.4, 14.2.6,
 — De faktiske omstændigheder, Retten lagde til grund, er 14.2.7, 14.3.1. b) og c), 14.3.3 og 14.3.5 angående
 urigtige. projektet vedrørende Pirites Alentejanas, posterne 14.3.8,
 14.3.11 og 14.9 angående projektet vedrørende Tintas
 Robbialac og posten 14.3.9 angående projektet vedrørende
 — Der foreligger en retlig mangel, idet begrundelse inde-
 Sapec, for så vidt som den lagde urigtige eller unøjagtige
 holder uoverensstemmelser.
 faktiske omstændigheder til grund.
 5. Af de samme grunde skal Kommissionens beslutning C(96) — Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans
 1184 af 14. august 1996 derfor annulleres, for så vidt som begik en fejl i sin afgørelse af, om der forelå retsmisbrug,
 samtlige beløb, hvorom der var rejst krav under posterne tilsidesættelse af kontradiktionsretten, af godtrosprincip-
 14.1.4, 14.2.6, 14.2.7, 14.3.1. b) og c), 14.3.3 og 14.3.5 pet, princippet om beskyttelse af den berettigede forvent-
 angående projektet vedrørende Pirites Alentejanas, under ning og princippet om beskyttelse af velerhvervede rettig-
 posterne 14.3.8, 14.3.11 og 14.9 angående projektet heder, idet den lagde materielt urigtige eller unøjagtige
 vedrørende Tintas Robbialac og under posten 14.3.9 faktiske omstændigheder til grund.
 angående projektet vedrørende Sapec, blev anset for at
 ikke at opfylde betingelserne for at opnå støtte.
 — Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans,
 fordi den lagde urigtige faktiske omstændigheder til grund,
 6. Punkt 3 i domkonklusionen annulleres, for så vidt som det foretog en urigtig retsanvendelse i den konkrete sag, da
 deri fastsættes, at Partex skal betale sine egne omkostninger den fandt, at der ikke forelå magtfordrejning med hensyn
 i sag T-182/96. til den beslutning, der var anfægtet i sag T-182/96.
 7. Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkost-
 ninger. (1) EFT L 26 af 25.1.1997, s. 9.
 8. Ansøgningen om fri proces findes at skulle efterkommes,
 og appellanten indrømmes derfor fri proces i nærværende
 sag.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Sag anlagt den 3. december 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik
 — Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans
 har


text:
tilsidesat de gældende regler om fonden, idet den fandt,
 at i en sag som den foreliggende, hvor en medlemsstat (Sag C-467/99)
 allerede har attesteret den faktiske og regnskabsmæssige
 rigtighed af anmodningen om udbetaling af saldobeløb, (2000/C 47/36)
 kan medlemsstaten siden ændre sin afgørelse vedrørende
 den pågældende anmodning, når den opdager, at der
 foreligger uregelmæssigheder, der ikke er blevet afsløret Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 3. de-
 før. cember 1999 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria
 — Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans Kondou-Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med
 har anlagt en urigtig retlig vurdering, da den afviste Partex’s valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz,
 yderligere anbringende i replikken i sag T-182/96 om ligeledes Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret,
 tilsidesættelse af reglerne om kompetencefordeling mellem Kirchberg.
 medlemsstaterne og Kommissionen.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 — Appellanten har gjort gældende, at Retten i Første Instans følgende påstande:
 tilsidesatte de gældende regler om fonden ved at fastslå, at
 der ikke forelå en overtrædelse af reglerne om kompetence- — Det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de
 fordeling mellem medlemsstaterne og Kommissionen. forpligtelser, der påhviler den i medfør af Rådets direktiv
 ---pagebreak--- 19.2.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 47/23
 90/314/EØF (1) om pakkerejser, herunder pakkeferier og Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 pakketure, idet den ikke har udstedt de love eller admi-
 nistrative bestemmelser, der er nødvendige for fuldt ud I henhold til artikel 249 EF (tidligere EF-traktatens artikel 189)
 at gennemføre direktivets artikel 7 for så vidt angår er direktiver med hensyn til det tilsigtede mål bindende for de
 passagerbefordrende rederier. medlemsstater, som de rettes til. Medlemsstaterne skal træffe
 alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre en
 — Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- fuldstændig gennemførelse i national ret af direktiverne i
 ninger. overensstemmelse med disses formål, og kan ikke påberåbe sig
 bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i deres nationale
 retsorden til støtte for, at forpligtelser og frister, der følger af
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter et direktiv, ikke overholdes.
 De græske myndigheder har meddelt, at de vil ændre artikel 7 Det er ubestridt, at Den Italienske Republik har skullet tilstille
 i præsidentdekretet således, at den garantiforpligtelse, der Kommissionen de oplysninger, der er omhandlet i artikel 8,
 følger heraf, også vil dække passagerbefordrende rederier. stk. 3, i direktiv 91/689/EØF, på den måde, der er fastlagt i
 beslutning 96/302/EF.
 Kommissionen har gjort gældende, at det påhviler de græske
 myndigheder rettidigt at udstede de fornødne retsregler til at Det er ikke sket, og oplysningerne kan heller ikke antages
 gennemføre direktivet i græsk ret. forskriftsmæssigt at være tilgået Kommissionen, efter at denne
 havde fremsat den begrundede udtalelse.
 Kommissionen har gjort gældende, at indtil nu har Den Det er derfor Kommissionens opfattelse, at Den Italienske
 Hellenske Republik ikke truffet passende foranstaltninger til at Republik har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til
 inkorporere artikel 7 i direktiv 90/314/EØF i græsk ret for så fællesskabsretten.
 vidt


text:
angår rederier.
 (1) Rådets direktiv af 12.12.1991 om farligt affald, EFT L 377 af
 (1) EFT L 158 af 23.6.1990, s. 59. 31.12.1991, s. 20.
 (2) Kommissionens beslutning af 17.4.1996, EFT L 116 af 11.5.1996,
 s. 26.
 Sag anlagt den 7. december 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 9. september 1999 af Landesgericht für
 Zivilrechtssachen Wien i sagen CLEAN CAR Autoservice
 (Sag C-469/99)
 GmbH mod 1) Stadt Wien og 2) Republikken Østrig
 (2000/C 47/37) (Sag C-472/99)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 7. de- (2000/C 47/38)
 cember 1999 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Lena Ved kendelse afsagt den 9. september 1999, indgået til Dom-
 Ström, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og dommer Giacin- stolens Justitskontor den 9. december 1999, har Landesgericht
 to Bisogni, der er udstationeret som national ekspert ved für Zivilrechtssachen Wien i sagen CLEAN CAR Autoservice
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og GmbH mod 1) Stadt Wien og 2) Republikken Østrig forelagt
 med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 Wagnercentret, Kirchberg. præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Hvorledes skal artikel 104, stk. 5, i procesreglementet for
 EF-domstolen (1) fortolkes, når en medlemsstat (Østrig) — som
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har undladt at i det foreliggende tilfælde ikke har fastsat nationale regler,
 opfylde sine forpligtelser i henhold til direktiv hvorved det overlades de nationale domstole at træffe afgørelse
 91/689/EØF (1) og EF-traktaten, idet den ikke har sendt om og at tilkende sagsomkostninger i forbindelse med den
 Kommissionen de i nævnte direktivs artikel 8, stk. 3, præjudicielle sags behandling henholdsvis at fordele disse på
 omhandlede oplysninger i den form, i hvilken disse efter de deltagende parter?
 bestemmelserne i Kommissionens beslutning 96/302/EF (2)
 skal fremsendes til Kommissionen.
 (1) EFT C 65 af 6.3.1999, s. 30.
 — Den Italienske Republik tilpligtes at afholde sagens omkost-
 ninger.


text:
6.3.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 70/19
 Rettens dom af 24. januar 2017 — Solenis Technologies mod EUIPO (STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS.)
 (Sag T-96/16) (1)
 ((EU-varemærker - ansøgning om EU-ordmærket STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - Artikel 7, stk. 1, litra b), og stk. 2, i forordning (EU) nr. 207/2009))
 (2017/C 070/27)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Solenis Technologies LP (Wilmington, Forenede Stater) (ved advokat A. Sanz Cerralbo)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved M. Fischer og A. Kusturovic, som befuldmægtigede, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 3. december 2015 af Andet Appelkammer ved EUIPO (sag R 613/2015-2) vedrørende en ansøgning om registrering af ordtegnet STRONG BONDS. TRUSTED SOLUTIONS. som EU-varemærke
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Solenis Technologies LP betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 156 af 2.5.2016.


text:
8.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 39/4
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 19. november 2013 — Europa-Kommissionen mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-196/12) (1)
 (Passivitetssøgsmål - årlig tilpasning af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union - tjenestemandsvedtægten - tilpasning af justeringskoefficienterne - Rådets afgørelse - afvisning af at vedtage Kommissionens forslag - undladelse af at handle - afvisning)
 2014/C 39/07
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved J. Currall, D. Martin og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede)
 Intervenient til støtte for sagsøgte: Europa-Parlamentet (ved A. Neergaard og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union (ved M. Bauer og J. Herrmann, som befuldmægtigede)
 Intervenienter til støtte for sagsøgte: Forbundsrepublikken Tyskland (ved T. Henze og J. Möller, som befuldmægtigede), Kongeriget Spanien (ved N. Díaz Abad og S. Centeno Huerta, som befuldmægtigede), Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels og M. Bulterman, som befuldmægtigede) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (ved E. Jenkinson og J. Beeko, som befuldmægtigede, bistået af barrister R. Palmer)
 Sagens genstand
 Passivitetssøgsmål — Rådets retsstridige undladelse af at vedtage Kommissionens forslag til en rådsforordning i henhold til artikel 3 i bilag XI til vedtægten om tilpasning med virkning fra den 1. juli 2011 af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte ved Den Europæiske Union samt af justeringskoefficienterne for disse vederlag og pensioner — afvisning af at tilpasse de justeringskoefficienter, som finder anvendelse på tjenestestederne — tilsidesættelse af tjenestemandsvedtægtens artikel 64 og 65 samt af artikel 1, 3 og 10 i bilag XI hertil
 Konklusion
 1)
 Sagen afvises.
 2)
 Europa-Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 3)
 Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Kongeriget Nederlandene, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland og Europa-Parlamentet bærer deres egne omkostninger.
 (1) EUT C 184 af 23.6.2012.


text:
27.1.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 20/7
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Efetio Athinon (Grækenland) den 21. november 2006 — Farmakapothiki Pharma-Group Messinias Anonimi Etairia mod GlaxoSmithKline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proionton
 (Sag C-474/06)
 (2007/C 20/09)
 Processprog: græsk
 Den forelæggende ret
 Efetio Athinon
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Farmakapothiki Pharma-Group Messinias Anonimi Etairia
 Sagsøgt: GlaxoSmithKline Anonimi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proionton
 Præjudicielle spørgsmål
 1.
 Når en virksomhed med dominerende stilling ikke fuldt ud efterkommer bestillinger fra lægemiddelgrossister, fordi virksomheden vil begrænse disses eksportaktivitet og hermed det tab, som parallelhandelen påfører den, udgør dette i sig selv et misbrug efter betydningen i artikel 82 EF? Påvirkes besvarelsen af ovenstående spørgsmål af den omstændighed, at parallelhandelen er særdeles indbringende for lægemiddelgrossisterne på grund af de prisforskelle, som er en følge af den statslige intervention i EU's medlemsstater, hvorved lægemiddelmarkedet ikke er undergivet rene konkurrencebetingelser, men udgør et marked, der er præget af statslig intervention? Er det endelig korrekt, når en national domstol anvender fællesskabsretlige konkurrenceregler på samme måde på de markeder, hvor der er fri konkurrence, og på dem, hvor konkurrencen fordrejes af statslig intervention?
 2.
 Såfremt Domstolen finder, at begrænsningen af parallelhandelen af de ovenfor anførte grunde ikke altid udgør en praksis, der er udtryk for misbrug, når den foretages af en virksomhed med dominerende stilling, hvorledes skal en eventuel misbrugsadfærd da bedømmes? Nærmere betegnet:
 2.1
 Er »den procentdel, der overstiger det normale indenlandske forbrug« og/eller »det tab, en virksomhed med dominerende stilling lider set i forhold til dens samlede omsætning og dens samlede fortjeneste« egnede kriterier? I bekræftende fald, hvorledes fastsættes da størrelsen af overstigelsesprocenten og størrelsen af tabet — sidstnævnte forstået som en procentdel af omsætningen og den samlede fortjeneste — ved hvis overskridelse den pågældende adfærd må anses for et misbrug?
 2.2
 Er en afvejning af interesser en egnet fremgangsmåde, og i bekræftende fald, hvilke interesser skal da inddrages ved sammenligningen? Nærmere betegnet:
 (a)
 påvirkes besvarelsen af, at den endelige forbruger/patienten kun har en begrænset økonomisk fordel af parallelhandelen,
 (b)
 skal der tages hensyn, og i hvilket omfang, til social- og sygesikringsorganisationernes interesse i billigere lægemidler?
 2.3
 Hvilke andre kriterier og hvilke andre fremgangsmåder anses for egnede i denne sag?


text:
30.4.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 106/40
 Sag anlagt den 21. februar 2005 af GAEC SALAT mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-89/05)
 (2005/C 106/79)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 21. februar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af GAEC SALAT, Cussac (Frankrig), ved avocat François Delpeuch.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Kommissionens nægtelse af at tage stilling til den af GAEC SALAT indbragte klage af 15. oktober 2004, registreret den 26. oktober 2004 under nummer 0411325, er ulovlig.
 2)
 Der drages alle heraf følgende retlige konsekvenser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren i den foreliggende sag har indbragt en klage for Kommissionen med henblik på ændring af varespecifikationerne for oprindelsesbetegnelsen »SALERS« som fastsat ved Kommissionens forordning (EF) nr. 828/2003 af 14. maj 2003 om ændring af punkter i varespecifikationerne for 16 betegnelser i bilaget til forordning (EF) nr. 1107/96 om registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i forordning (EØF) nr. 2081/92. Denne oprindelsesbetegnelse var allerede registreret som sådan i henhold til forordning (EF) nr. 1107/96.
 Ifølge sagsøgeren udgør denne ændring af varespecifikationerne i henseende til oprindelsesbetegnelserne fromage Salers og fromage Laguiole en tilsidesættelse af almindelige retsprincipper og nærmere bestemt af lighedsprincippet og princippet om forbud mod forskelsbehandling.


text:
2.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 194/7
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 5. maj 2011 — Ze Fu Fleischhandel GmbH (sag C-201/10) og Vion Trading GmbH (sag C-202/10) mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Finanzgericht Hamburg — Tyskland)
 (Forenede sager C-201/10 og C-202/10) (1)
 (Forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 - beskyttelse af Den Europæiske Unions finansielle interesser - artikel 3 - tilbagesøgning af en eksportrestitution - 30-årig forældelsesfrist - forældelsesregel, der udgør en del af en medlemsstats almindelige civilret - »analog« anvendelse - retssikkerhedsprincippet - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - proportionalitetsprincippet)
 2011/C 194/08
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Finanzgericht Hamburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Ze Fu Fleischhandel GmbH (sag C-201/10) og Vion Trading GmbH (sag C-202/10)
 Sagsøgt: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Finanzgericht Hamburg — fortolkning af artikel 3, stk. 3, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT L 312, s. 1) — tilbagesøgning af eksportrestitution oppebåret af eksportøren med urette på grund af uregelmæssigheder begået af denne — anvendelse af en national lovgivning, der fastsætter en 30-årig forældelsesfrist — retssikkerhedsprincippet og proportionalitetsprincippet
 Konklusion
 1)
 Retssikkerhedsprincippet er under de i hovedsagerne foreliggende omstændigheder i forbindelse med beskyttelsen af Den Europæiske Unions finansielle interesser, som fastsat i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser, og i henhold til denne forordnings artikel 3, stk. 3, i princippet ikke til hinder for, at en medlemsstats administrative eller retslige myndigheder i søgsmål om tilbagebetaling af eksportrestitutioner, der er blevet ydet med urette, foretager en »analog« anvendelse af en forældelsesfrist i en national bestemmelse i de almindelige retsregler, dog på betingelse af, at en sådan anvendelse, der følger af retspraksis, kunne forudses med tilstrækkelig sikkerhed, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at efterprøve.
 2)
 Proportionalitetsprincippet er under de i hovedsagerne foreliggende omstændigheder i forbindelse med medlemsstaternes udnyttelse af den mulighed, de er tillagt ved artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 2988/95, til hinder for anvendelsen af en 30-årig forældelsesfrist i søgsmål om tilbagebetaling af eksportrestitutioner, der er blevet ydet med urette.
 3)
 Retssikkerhedsprincippet er under de i hovedsagerne foreliggende omstændigheder til hinder for, at en »længere« forældelsesfrist som omhandlet i artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 2988/95 kan følge af en almindelig forældelsesfrist, der er nedsat ved retspraksis, således at sidstnævnte frist overholder proportionalitetsprincippet, når den anvendes, idet den fireårige forældelsesregel i artikel 3, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 2988/95 under alle omstændigheder kan anvendes under sådanne omstændigheder.
 (1) EUT C 209 af 31.7.2010.


text:
30.4.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/25
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Fjerde Afdeling)
 af 5. april 2004
 i sag C-3/02, Alessandro Mosconi, Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia mod Soprintendenza per i Beni Ambientali e Architettonici di Venezia — Ministero per i Beni e le Attività Culturali (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale amministrativo regionale per il Veneto) (1)
 (Procesreglementets artikel 104, stk. 3 - direktiv 85/384/EØF - gensidig anerkendelse af kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet - artikel 10 og 11, litra g) - national lovgivning, hvorefter arkitekters og civilingeniørers kvalifikationsbeviser anerkendes som ligestillede, men arbejder på bygninger, der er klassificerede som en del af kulturarven, forbeholdes arkitekter - ligebehandlingsprincippet - rent interne forhold i en medlemsstat)
 (2004/C 118/44)
 Processprog: italiensk
 I sag C-3/02, angående en anmodning, som Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Italien) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Alessandro Mosconi, Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia mod Soprintendenza per i Beni Ambientali e Architettonici di Venezia — Ministero per i Beni e le Attività Culturali, procesdeltagere: Comune di San Martino Buon Albergo (VR), Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Ordine degli Architetti di Verona og Consiglio Nazionale degli Ingegneri, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende Rådets direktiv 85/384/EØF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (EFT L 223, s. 15), særlig direktivets artikel 10 og 11, litra g), samt ligebehandlingsprincippet, har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans (refererende dommer), og dommerne A. La Pergola og S. von Bahr; generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 5. april 2004 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 Når der er tale om rent interne forhold i en medlemsstat, er hverken Rådets direktiv 85/384/EØF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser (EFT L 223, s. 15), særlig direktivets artikel 10 og 11, litra g), eller ligebehandlingsprincippet til hinder for national lovgivning, hvorefter arkitekters og civilingeniørers kvalifikationsbeviser i princippet anerkendes som ligestillede, men navnlig arbejder på bygninger, der er klassificerede som en del af kulturarven, alene forbeholdes arkitekter.
 (1) EFT C 56 af 2.3.2002.


text:
29.1.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 30/17
 Sag anlagt den 29. oktober 2010 — Europa-Kommissionen mod Den Franske Republik
 (Sag C-515/10)
 ()
 2011/C 30/27
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Rozet og A. Marghelis, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Franske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, litra e), artikel 3, stk. 1, og artikel 6, litra d), i Rådets direktiv 1999/31/EF af 26. april 1999 om deponering af affald (1) og bestemmelserne i bilaget til Rådets beslutning 2003/33/EF af 19. december 2002 om opstilling af kriterier og procedurer for modtagelse af affald på deponeringsanlæg i henhold til artikel 16 og bilag II i direktiv 1999/31/EF (2), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at sikre, at asbestcementaffald behandles på passende deponeringsanlæg,
 —
 Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har til støtte for søgsmålet anført et enkelt klagepunkt vedrørende ukorrekt fortolkning af bestemmelserne i direktiv 1999/31/EF og særlig af begrebet »affald«.
 Sagsøgeren anfægter således de franske myndigheders fortolkning, ifølge hvilken affald på en gang kan være inert affald og farligt affald. Ifølge Kommissionen anerkender direktivet i modsætning dertil tre separate kategorier af affald: farligt, ikke farligt og inert, som medfører forskellige forpligtelser og en klar sondring i betingelserne for modtagelse af de forskellige typer affald. Således skal asbestcementaffald anses for farligt affald i henhold til den liste over affald, som er fastsat ved beslutning 2000/532/EF (3), som ændret ved beslutning 2001/573/EF (4), og særlige forholdsregler er påkrævede ved dets bortskaffelse. Den nationale lovgivning, der klassificerer asbestcementaffald som inert og tillader dets bortskaffelse ved modtagelse i deponeringsanlæg for inert affald, er derfor ikke i overensstemmelse med direktivets krav.
 (1) EFT L 182, s. 1.
 (2) EFT L 11, s. 27.
 (3) Kommissionens beslutning af 3.5.2000 om afløsning af beslutning 94/3/EF om udarbejdelse af en liste over affald i henhold til artikel 1, litra a), i Rådets direktiv 75/442/EØF om affald og af Rådets beslutning 94/904/EF om udarbejdelse af en liste over farligt affald i henhold til artikel 1, stk. 4, i Rådets direktiv 91/689/EØF om farligt affald (EFT L 226, s. 3).
 (4) Rådets beslutning af 23.7.2001 om ændring af Kommissionens beslutning 2000/532/EF for så vidt angår listen over affald (EFT L 23, s. 18).


text:
12.12.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 462/38
 Sag anlagt den 21. oktober 2016 — Changmao Biochemical Engineering mod Kommissionen
 (Sag T-741/16)
 (2016/C 462/49)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kina) (ved advokaterne R. Antonini, E. Monard og B. Maniatis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2016/1247 af 28. juli 2016 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af aspartam med oprindelse i Folkerepublikken Kina og om endelig opkrævning af den midlertidige told annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat fem anbringender.
 1.
 Med det første anbringende anføres det, at Kommissionen, da den afslog at behandle sagsøgeren efter de markedsøkonomiske principper, tilsidesatte artikel 2, stk. 7, litra b) og c), i forordning (EU) 2016/1036 (1) og princippet om den berettigede forventning, samt pålagde en urimelig bevisbyrde i strid med princippet om god forvaltningsskik.
 2.
 Med det andet anbringende anføres det, at Kommissionen, da den baserede sig på EU-producenters priser og omkostninger for at fastsætte den normale værdi, tilsidesatte artikel 2, stk. 7, litra a), i forordning (EU) 2016/1036.
 3.
 Med det tredje anbringende anføres det, at Kommissionen, da den afslog justeringerne, tilsidesatte artikel 2, stk. 10, artikel 3, stk. 2, litra a), artikel 3, stk. 3, og artikel 9, stk. 4, i forordning (EU) 2016/1036 og princippet om god forvaltningsskik
 4.
 Med det fjerde anbringende anføres det, at Kommissionen tilsidesatte artikel 3, stk. 2, og artikel 3, stk. 6, (og subsidiært, artikel 6, stk. 7) i forordning (EU) 2016/1036, da den fastslog, at dumpingimporten forvoldte materiel skade på Unionens industri.
 5.
 Med det femte anbringende anføres det, at Kommissionen tilsidesatte artikel 2, stk. 7, litra a), artikel 3, stk. 2, artikel 3, stk. 3, og artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) 2016/1036, da den baserede sig på upålidelige oplysninger.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/1036 af 8.6.2016 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Den Europæiske Union (EUT L 176, s. 21).


text:
26.1.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 22/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Patent- und Markensenat (Østrig) den 14. november 2007 — Silberquelle GmbH mod Maselli — Strickmode GmbH
 (Sag C-495/07)
 (2008/C 22/51)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Patent- und Markensenat
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Silberquelle GmbH
 Sagsøgt: Maselli — Strickmode GmbH
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 10, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (1) (herefter »varemærkedirektivet«) fortolkes således, at der er gjort reelt brug af varemærke, når det anvendes for varer (her: alkoholfrie drikke), som varemærkeindehaveren forærer til køberne af andre varer, der forhandles af varemærkeindehaveren (her: tekstiler), efter indgåelsen af købsaftalen?
 (1) EFT L 40, s. 1.