text:
6.7.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 221/18
 Rettens kendelse af 30. april 2015 — Ertico — Its Europe mod Kommissionen
 (Sag T-499/14) (1)
 ((Henstilling 2003/361/EF - kriterier for definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder i EU’s politikker - Kommissionens valideringspanels afgørelse - tilbagekaldelse af afgørelsen - bortfald af tvistens genstand - ufornødent at træffe afgørelse))
 (2015/C 221/25)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — Its Europe) (Bruxelles, Belgien) (ved advokaterne M. Wellinger og K. T’Syen)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved R. Lyal og M. Clausen, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens valideringspanels afgørelse af 15. april 2014, hvorved det blev fastslået, at sagsøgeren ikke kan kvalificeres som mikrovirksomhed, lille eller mellemstor virksomhed som omhandlet i Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (EFT L 124, s. 36).
 Konklusion
 1)
 Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
 2)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler de omkostninger, der er afholdt af European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — Its Europe).
 (1) EUT C 380 af 27.10.2014.


text:
16.1.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 14/14
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 10. november 2016 — Odvolací finanční ředitelství mod Pavlína Baštová (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Nejvyšší správní soud — Den Tjekkiske Republik)
 (Sag C-432/15) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - skatter og afgifter - merværdiafgift - direktiv 2006/112/EF - artikel 2, stk. 1, litra c) - begrebet »levering af tjenesteydelser mod vederlag« - en afgiftspligtig persons tilrådighedsstillelse af en hest til arrangøren af et hestevæddeløb - vurdering af modværdien - ret til fradrag af de udgifter, der er forbundet med forberedelsen af den afgiftspligtige persons heste til væddeløb - generelle udgifter i tilknytning til hele den økonomiske virksomhed - bilag III, punkt 14 - nedsat momssats for adgang til brug af sportsfaciliteter - anvendelse på drift af en væddeløbsstald - transaktion bestående af en samlet ydelse eller af flere uafhængige ydelser))
 (2017/C 014/18)
 Processprog: tjekkisk
 Den forelæggende ret
 Nejvyšší správní soud
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Odvolací finanční ředitelství
 Sagsøgt: Pavlína Baštová
 Konklusion
 1)
 Artikel 2, stk. 1, litra c), i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem skal fortolkes således, at en afgiftspligtig hesteejers tilrådighedsstillelse af en hest til arrangøren af et hestevæddeløb med henblik på hestens deltagelse i et væddeløb ikke udgør en levering af en ydelse mod vederlag i denne bestemmelses forstand, i tilfælde af at den ikke giver anledning til betaling af et deltagerhonorar eller anden direkte aflønning, og i tilfælde af at det alene er de hesteejere, hvis heste bliver placeret godt i løbet, som modtager en præmie, selv hvis denne er fastsat på forhånd. En sådan tilrådighedsstillelse af en hest udgør derimod en levering af ydelser mod vederlag i tilfælde af, at den giver anledning til arrangørens betaling af en aflønning uafhængig af den pågældende hests placering i løbet.
 2)
 Direktiv 2006/112 skal fortolkes således, at der gives ret til fradrag for indgående merværdiafgift i forbindelse med transaktioner vedrørende forberedelse og deltagelse i hestevæddeløb af heste tilhørende den afgiftspligtige, som avler og træner sine egne væddeløbsheste såvel som andres heste, med den begrundelse, at udgifterne afholdt i forbindelse med disse transaktioner er del af de generelle omkostninger ved den pågældende persons økonomiske virksomhed, på betingelse af at de udgifter, der er afholdt i forbindelse med hver af disse transaktioner, har en direkte og umiddelbar forbindelse med hele denne virksomhed. Dette kan være tilfældet, hvis de således afholdte omkostninger vedrører væddeløbsheste, som faktisk er bestemt til salg, eller hvis disse hestes deltagelse i væddeløb objektivt set er et middel til at fremme den økonomiske virksomhed, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at vurdere.
 I tilfælde af at der foreligger en sådan fradragsret, skal den præmie, som i givet fald modtages af den afgiftspligtige som følge af en af hans hestes placering i et væddeløb, ikke medregnes i afgiftsgrundlaget for merværdiafgiften.
 3)
 Artikel 98 i direktiv 2006/112, sammenholdt med punkt 14 i bilag III til dette direktiv, skal fortolkes således, at en samlet sammensat tjenesteydelse, som består af flere elementer vedrørende bl.a.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
træning af heste, brug af sportsfaciliteter, opstaldning af heste, fodring og anden pasning af heste ikke kan være pålagt en nedsat merværdiafgiftssats, når brugen af sportsfaciliteterne i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i punkt 14 i bilag III til direktivet, og træningen af hestene udgør to ligestillede elementer i denne sammensatte ydelse, eller når træningen af hestene udgør hovedelementet i den pågældende ydelse, hvilket det tilkommer den forelæggende ret at vurdere.
 (1) EUT C 371 af 9.11.2015.


text:
9.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 325/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberster Gerichtshof (Østrig) den 23. juli 2013 — ÖBB Personenverkehr AG mod Gotthard Starjakob
 (Sag C-417/13)
 2013/C 325/17
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Oberster Gerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgt og revisionsappellant: ÖBB Personenverkkehr AG
 Sagsøger og revisionsindstævnt: Gotthard Starjakob
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 7, stk. 1, artikel 16 og artikel 17 i direktiv 2000/78/EF (1), fortolkes således, at
 a)
 en arbejdstager, for hvem arbejdsgiveren først har fastsat en ukorrekt skæringsdato for oprykning på grundlag af en lovbestemt ordning for medregning af tidligere anciennitet, der er aldersdiskriminerende, i hvert fald har krav på betaling af lønforskellen under hensyn til den ikke-diskriminerende skæringsdato for oprykning,
 b)
 eller således, at medlemsstaten ligeledes har mulighed for gennem ikke-diskriminerende ordning for medregning af tidligere anciennitet at bringe forskelsbehandlingen på grund af alder til ophør uden økonomisk udligning (gennem fastsættelse af en ny skæringsdato for oprykning og samtidig forlængelse af perioden for oprykning til næste løntrin), navnlig når denne lønneutrale løsning har til formål at sikre arbejdsgiverens likviditet samt at undgå en uforholdsmæssig byrde som følge af fornyet beregning?
 2)
 Såfremt spørgsmål 1, litra b), besvares bekræftende:
 Kan lovgiver ligeledes indføre en sådan ikke-diskriminerende ordning for medregning af tidligere anciennitet
 a)
 med tilbagevirkende gyldighed (konkret ved lov offentliggjort den 27.12.2011, BGBlI 2011/129, med tilbagevirkende gyldighed fra 1.1.2004), eller
 b)
 gælder den først fra henholdsvis vedtagelsen eller offentliggørelsen af de nye bestemmelser om anciennitet og oprykning?
 3)
 Såfremt spørgsmål 1, litra b), besvares bekræftende:
 Skal artikel 21 i chartret om grundlæggende rettigheder, sammenholdt med artikel 2, stk. 1 og 2, samt artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78/EF, fortolkes således, at
 a)
 en lovbestemt ordning, hvorefter perioden for oprykning i begyndelsen af karrieren er længere, og således vanskeliggør oprykning til næste løntrin, udgør en indirekte forskelsbehandling som følge af alder,
 b)
 og i bekræftende fald, at en sådan ordning henset til den mindre erhvervserfaring i begyndelsen af karrieren er forholdsmæssig og nødvendig?
 4)
 Såfremt spørgsmål 1, litra b), besvares bekræftende:
 Skal artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, sammenholdt med artikel 6, stk. 1, i direktiv 2000/78/EF fortolkes således, at det må anses for lovligt eller begrundet af hensyn til beskyttelsen af erhvervede rettigheder og den berettigede forventning, at en tidligere aldersdiskriminerende ordning fortsat har virkning alene af hensyn til beskyttelsen af arbejdstageren mod den løntilbagegang, som følger af en ny ikke-diskriminerende ordning (lønsikringsklausul)?
 5)
 Såfremt spørgsmål 1, litra b), og spørgsmål 3, litra b), besvares bekræftende:
 a)
 Kan lovgiver med henblik på beregning af den anciennitet, der skal medregnes, bestemme, at arbejdstageren har en forpligtelse til at medvirke (samarbejdspligt) og betinge overgangen til den nye anciennitets- og oprykningsordning af, at denne forpligtelse opfyldes?
 b)
 Kan en arbejdstager, der undlader at medvirke i rimeligt omfang ved den fornyede fastsættelse af oprykningsdatoen ifølge den nye, ikke-diskriminerende anciennitets- og oprykningsordning, og som derfor bevidst ikke gør brug af den ikke-diskriminerende ordning og frivilligt


text:
forbliver i den tidligere aldersdiskriminerende anciennitets- og oprykningsordning, påberåbe sig aldersdiskrimination under den tidligere ordning, eller udgør det et retsmisbrug, at han forbliver i [org. s. 4] den tidligere, diskriminerende ordning alene for at kunne gøre et pengekrav gældende?
 6)
 Såfremt spørgsmål 1, litra a), eller spørgsmål 1, litra b), og spørgsmål 2, litra b), besvares bekræftende:
 Kræver det EU-retlige effektivitetsprincip i henhold til artikel 47, stk. 1, i chartret om grundlæggende rettigheder og artikel 19, stk. 1, TEU, at forældelsesfristen for krav, der støttes på EU-retten, ikke begynder at løbe, før retsstillingen er entydigt afklaret ved afsigelse af en relevant afgørelse truffet af Den Europæiske Unions Domstol?
 7)
 Såfremt spørgsmål 1, litra a), eller spørgsmål 1, litra b), og spørgsmål 2, litra b), besvares bekræftende:
 Kræver det EU-retlige ækvivalensprincip, at nationale regler om suspension af forældelsesfristen for fremsættelse af krav i henhold til en ny anciennitets- og oprykningsordning (§ 53a, stk. 5, i Bundesbahngesetz) udvides til tillige at omfatte fremsættelse af krav vedrørende lønforskelle, der følger af en tidligere, aldersdiskriminerende ordning?
 (1) Rådets direktiv 2000/78/EF af 27.11.2000 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv (EFT L 303, s. 16).


text:
14.4.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 112/8
 Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 27. februar 2014 — Pro Med Logistik GmbH (sag C-454/12) mod Finanzamt Dresden-Süd, Eckard Pongratz, som kurator for Karin Oertels konkursbo (sag C-455/12) mod Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesfinanzhof — Tyskland)
 (Forenede sager C-454/12 og C-455/12) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - moms - sjette momsdirektiv - artikel 12, stk. 3 - bilag H, kategori 5 - direktiv 2006/112/EF - artikel 98, stk. 1 og 2 - bilag III, nr. 5) - princippet om neutralitet - befordring af personer og disses bagage - lovgivning i en medlemsstat, som anvender en anden momssats på befordring med taxi end på befordring med udlejningsbil med chauffør))
 2014/C 112/09
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundesfinanzhof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgere: Pro Med Logistik GmbH (sag C-454/12), Eckard Pongratz, som kurator for Karin Oertels konkursbo (sag C-455/12)
 Sagsøgte: Finanzamt Dresden-Süd (sag C-454/12), Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt (sag C-455/12)
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Bundesfinanzhof — fortolkning af artikel 98, stk. 1, sammenholdt med kategori 5 i bilag III til Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1), og artikel 12, stk. 3, litra a), tredje afsnit, sammenholdt med kategori 5 i bilag H til Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1), med senere ændringer — princippet om neutralitet — en medlemsstats retsforskrifter der fastsætter en momsmæssig forskellig behandling af tjenesteydelser, der ud fra forbrugerens synspunkt er identiske og opfylder samme behov — forskellig behandling af befordring af syge personer med taxi og befordring med udlejningsbil med chauffør
 Konklusion
 1)
 Artikel 12, stk. 3, litra a), tredje afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 2001/4/EF af 19. januar 2001, sammenholdt med bilag H, kategori 5, til dette direktiv, og artikel 98, stk. 1 og 2, i Rådets direktiv 2006/112/EF af 28. november 2006 om det fælles merværdiafgiftssystem, sammenholdt med bilag III, nr. 5), til dette direktiv, henset til neutralitetsprincippet, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at to former for tjenester af befordring af personer og disses bagage i nærtrafikken, nemlig på den ene side med taxi og på den anden side med udlejningsbiler med chauffør, underlægges forskellige merværdiafgiftssatser, hvoraf den ene er reduceret, og den anden er normal, for så vidt som befordring af personer med taxi i nærtrafikken for det første udgør et konkret og specifikt aspekt af ydelseskategorien befordring af personer og disses bagage som omhandlet i nævnte kategori 5 og nr. 5) i nævnte bilag til disse direktiver på grund af de forskellige retlige krav, som de to typer af transport er underlagt, og for så vidt som de pågældende forskelle for det andet har en afgørende indflydelse på den gennemsnitlige brugers


text:
beslutning om at gøre brug af den ene eller den anden af disse typer befordring. Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om dette er tilfældet i hovesagerne.
 2)
 Artikel 12, stk. 3, litra a), tredje afsnit, i sjette direktiv 77/388, som ændret ved direktiv 2001/4, sammenholdt med bilag H, kategori 5, til dette direktiv, og artikel 98, stk. 1 og 2, i direktiv 2006/112, sammenholdt med bilag III, nr. 5), til dette direktiv, henset til neutralitetsprincippet, skal derimod fortolkes således, at de er til hinder for, at to former for ydelser i form af befordring af personer og disses bagage i nærtrafikken, nemlig på den ene side med taxi og på den anden side med udlejningsbiler med chauffør, underlægges forskellige merværdiafgiftssatser, når personbefordring med taxi i henhold til en særlig aftale, som finder anvendelse på samme måde over for taxiselskaber og selskaber, der udlejer biler med chauffør, som er parter i aftalen, ikke udgør et konkret og specifikt aspekt af befordring af personer og disses bagage, og denne virksomhed, der udføres inden for rammerne af den pågældende aftale, ud fra den gennemsnitlige forbrugers synspunkt betragtes som sammenlignelig med virksomhed med udlejning af biler med chauffør til personbefordring i nærtrafikken, hvilket det tilkommer den nationale ret at undersøge.
 (1) EUT C 399 af 22.12.2012.


text:
16.10.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/24
 Sag anlagt den 4. september 2017 — Europa-Kommissionen mod Den Italienske Republik
 (Sag C-526/17)
 (2017/C 347/32)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved G. Gattinara, P. Ondrůšek og A. Tokár, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter (EUT L 134, s. 114), med senere ændringer, idet den forlængede koncessionen på offentlige bygge- og anlægsarbejder vedrørende motorvejen Civitavecchia-Livorno til den 31. december 2046 uden offentliggørelse af en udbudsbekendtgørelse.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen er af den opfattelse, at forlængelsen af koncessionen på offentlige bygge- og anlægsarbejder vedrørende motorvejen Civitavecchia-Livorno til den 31. december 2046 udgør en ændring af en væsentlig betingelse i denne koncession; det drejer sig om en væsentlig ændring af denne koncession, og denne forlængelse svarer til indgåelsen af en ny koncession på offentlige bygge- og anlægsarbejder, der som sådan skulle offentliggøres gennem en offentliggørelse af en udbudsprocedure. Da der ikke har fundet nogen offentliggørelse sted, har Den Italienske Republik tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 og 58 i direktiv 2004/18/EF.


text:
28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/17
 — Manglende gennemførelse af direktivets artikel 9: Så 12. marts 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 længe Tyskland ikke har udstedt bestemmelser til gen- Instans (Femte Afdeling) i sag T-298/00, Michel Hendrickx
 nemførelse af artikel 6 og 7, mangler der i sagens natur mod Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddan-
 også bestemmelser om fremgangsmåden for videregivelse nelse (CEDEFOP).
 af oplysningerne og om, hvem oplysningerne skal rettes
 til.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 (1) EFT L 357 af 7.12.1989, s. 31.
 Kendelse afsagt af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) den
 12. marts 2001 i sag T-298/00 (Michel Hendrickx mod
 CEDEFOP) (1) ophæves.
 Der træffes en ny afgørelse med følgende indhold:
 — Appellanten gives adgang til at tilpasse sine anbringender
 og påstande.
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 26. februar 2001 af Amtsgericht Augsburg
 — Afdelingen for Kriminal- og Bødesager — i bødesagen Subsidiært:
 mod Bruno Schnitzer
 — Det fastslås, at afgørelsen fra CEDEFOP’s direktør af
 14. november 2000 blev truffet af en myndighed uden
 (Sag C-215/01) kompetence.
 (2001/C 212/29) — Følgelig annulleres såvel denne afgørelse som den stiltien-
 de afgørelse fra CEDEFOP’s side om at afslå ansøgningen
 om udbetaling af bosættelsespenge ved fratræden svaren-
 Ved kendelse afsagt den 26. februar 2001, indgået til Domstol-
 de til to måneders grundløn for sagsøgeren.
 ens Justitskontor den 23. maj 2001, har Amtsgericht Augsburg
 — Afdelingen for Kriminal- og Bødesager — i bødesagen
 mod Bruno Schnitzer forelagt De Europæiske Fællesskabers — Indstævnte tilpligtes at betale sagsøgeren 361 292 BEF
 Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende med rente 7 % pro anno med virkning fra den 22. juli
 spørgsmål: 1999 såvel som sagsomkostningerne for de to instanser.
 Er det foreneligt med EF-rettens regler om den frie udveksling
 af tjenesteydelser, at en portugisisk virksomhed, som opfylder Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 alle betingelserne for at udøve erhvervsvirksomhed i Portugal,
 skal opfylde mere vidtgående — om end kun formelle —
 betingelser (konkret: optagelse i håndværksregistret) for at — Retten har gjort sig skyldig i en retlig fejl ved at fastslå, at
 kunne udøve denne virksomhed i Tyskland ikke kun kortvarigt, CEDEFOP havde imødekommet sagsøgerens ansøgning,
 men også gennem et længere tidsrum? skønt afgørelsen af 14. november 2000 er en ikke-
 eksisterende afgørelse, da den er truffet af en myndighed
 uden kompetence: CEDEFOP’s direktør kunne ikke læn-
 gere lovligt træffe afgørelse vedrørende sagsøgerens an-
 søgning, da Klageudvalget havde fået forelagt sagen.
 — (Subsidiært) Retten har gjort sig skyldig i en retlig fejl:
 Retten har ved ikke at tillade sagsøgeren at tilpasse sine
 Appel iværksat den 25. maj 2001 af Michel Hendrickx til påstande og anbringender afskåret ham fra at forelægge
 prøvelse af kendelse afsagt den 12. marts 2001 af De Fællesskabets retsinstanser tvisten mellem ham og CEDE-
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte FOP, dels vedrørende fastsættelsen af bosættelsespengene
 Afdeling) i sag T-298/00, Michel Hendrickx mod Det efter fratræden — hvilke han har krav på som følge af sin
 Europæiske Center


text:
for Udvikling af Erhvervsuddannelse tjenstlige tilbagevenden til Rådet i Bruxelles — dels
 (CEDEFOP) vedrørende tilbagesøgningen af et angiveligt med urette
 oppebåret beløb i bosættelsespenge, da han tiltrådte
 (Sag C-217/01 P) tjenesten i Thessaloniki.
 (2001/C 212/30)
 (1) EFT C 161 af 2.6.2001, s. 18.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 25. maj
 2001 iværksat appel af Michel Hendrickx ved advokaterne
 J.N. Louis og V. Peere, som befuldmægtigede, og med valgt
 adresse i Luxembourg, til prøvelse af kendelse afsagt den


text:
24.9.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/25
 Sag anlagt den 7. juli 2011 — Makhlouf mod Rådet
 (Sag T-359/11)
 2011/C 282/54
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Hafez Makhlouf (Damaskus, Syrien) (ved advokaterne P. Grollet og G. Karouni)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Rådets forordning (EU) nr. 442/2011 af 9. maj 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien annulleres, for så vidt som den angår sagsøgeren.
 —
 Rådets afgørelse 2011/273/FUSP af 9. maj 2011 om restriktive foranstaltninger over for Syrien annulleres, for så vidt som den angår sagsøgeren.
 —
 Gennemførelsesafgørelse 2011/302/FUSP, i medfør af hvilken bilaget til afgørelse 2011/273/FUSP erstattes af teksten i bilaget til afgørelse af 23. maj, annulleres, for så vidt som den angår sagsøgeren.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til artikel 87 og 91 i Rettens procesreglement.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1)
 Første anbringende om tilsidesættelse af retten til forsvar og af retten til en retfærdig rettergang. Sagsøgeren fremfører, at hans ret til forsvar er blevet tilsidesat, idet han er blevet pålagt de pågældende sanktioner uden forinden at være blevet hørt, haft mulighed for at forsvare sig eller haft kendskab til de forhold, på grundlag af hvilke foranstaltningerne er blevet truffet.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten, som er fastsat i artikel 296, stk. 2, TEUF. Sagsøgeren bebrejder Rådet, at det over for ham har vedtaget restriktive foranstaltninger uden at have meddelt ham begrundelsen, således at han havde haft mulighed for at kunne fremføre sit forsvar. Sagsøgeren bebrejder Rådet, at det har begrænset sig til en generel og stereotyp formulering uden nøjagtigt at nævne de faktiske og retlige forhold, som ligger til grund for den retlige begrundelse for dets afgørelse, eller de betragtninger, der har ført det til at træffe afgørelsen.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af garantien for retten til en effektiv domstolsbeskyttelse. Sagsøgeren har ikke blot gjort gældende, at han ikke har haft mulighed for effektivt at gøre sit synspunkt gældende over for Rådet, men også at han ikke har været i stand til at drage fordel af sit søgsmål ved Retten på grund af den i den anfægtede afgørelse i enhver henseende manglende angivelse af de specifikke og konkrete grunde, der underbygger den.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af det almindelige proportionalitetsprincip.
 5)
 Femte anbringende om tilsidesættelse af ejendomsretten, for så vidt som de restriktive foranstaltninger, og nærmere bestemt foranstaltningen med henblik på indefrysning af midler, udgør et uforholdsmæssigt indgreb i sagsøgerens grundlæggende ret til at råde frit over sine ejendele.
 6)
 Sjette anbringende om tilsidesættelse af retten til privatlivets fred, for så vidt som foranstaltningerne med henblik på indefrysning af midler og restriktion af den frie bevægelighed ligeledes udgør et uforholdsmæssigt indgreb i sagsøgerens grundlæggende ret.


text:
27.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 123/5
 Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 7. marts 2013 — DKV Belgium mod Association belge des consommateurs test-achats ASBL (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d’appel de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-577/11) (1)
 (Fri udveksling af tjenesteydelser - etableringsfrihed - direktiv 73/239/EØF og 92/49/EØF - direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring - fri tariffastsættelse - sygeforsikringsaftaler, der ikke er knyttet til erhvervsudøvelse - restriktioner - tvingende almene hensyn)
 2013/C 123/07
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d’appel de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: DKV Belgium
 Sagsøgt: Association belge des consommateurs test-achats ASBL
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour d’appel de Bruxelles — fortolkning af artikel 49 og 56 TEUF, af artikel 29, andet afsnit, af artikel 39, stk. 3, i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje »skadesforsikringsdirektiv«) (EFT L 228, s. 1) og af artikel 8, stk. 3, i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (EFT L 228, s. 3) — national lovgivning, hvorefter der for sygeforsikringsaftaler, der ikke er knyttet til erhvervsudøvelse, kun tillades en årlig ændring af præmien, selvforsikringen og selve ydelsen og udelukkende på grundlag af nærmere bestemte kriterier — ordning med forudgående tarifgodkendelse begrænsning af principperne om etableringsfrihed og den frie udveksling af tjenesteydelser — tvingende almene hensyn
 Konklusion
 Artikel 29 og artikel 39, stk. 2 og 3, i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikringsdirektiv) samt artikel 8, stk. 3, i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, som ændret ved direktiv 92/49, skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der for så vidt angår sygeforsikringsaftaler, som ikke er knyttet til erhvervsudøvelse, fastsætter bestemmelser om, at præmien, selvforsikringen og selve ydelsen kun kan ændres årligt:
 —
 på grundlag af forbrugerprisindekset, eller
 —
 på grundlag af et såkaldt »medicinsk indeks«, såfremt, og i det omfang, udviklingen i dette indeks overstiger udviklingen i forbrugerprisindekset, eller
 —
 på grundlag af en tilladelse fra en administrativ myndighed, der fører tilsyn med forsikringsselskaber, efter anmodning fra det berørte forsikringsselskab, når myndigheden har fastslået, at anvendelsen af virksomhedens tarif, uanset de tariftilpasninger, der er beregnet på grundlag af disse to indekstyper, kan give eller giver anledning til tab.
 Artikel 49 TEUF og 56 TEUF skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en sådan lovgivning, såfremt der ikke findes mindre indgribende foranstaltninger, hvormed man under de samme omstændigheder kan opnå formålet om beskyttelse af forbrugerne mod store og uventede forsikringspræmiestigninger, hvilket det tilkommer den nationale ret at


text:
C 59/4 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.3.2004
 Sag anlagt den 9. december 2003 af Kommissionen for De krete tiltag med henblik på sanering af området. Det må
 Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik således konkluderes, at Den Italienske Republik har tilsidesat
 sine forpligtelser i henhold til direktivets artikel 4.
 (Sag C-516/03)
 Desuden har Den Italienske Republik ikke truffet de nødvendi-
 ge foranstaltninger med henblik på, at indehaveren af det
 (2004/C 59/06) affald, der er deponeret i affaldsdepotet i Campolungo, enten
 overlader dette affald til en privat eller offentlig indsamler eller
 til en virksomhed, der varetager bortskaffelse af affald som
 nævnt i bilag II A eller II B til direktivet. Det følger heraf, at
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. de- medlemsstaten ligeledes har tilsidesat sine forpligtelser i hen-
 cember 2003 anlagt sag mod Den Italienske Republik af hold til direktivets artikel 8.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Minas
 Konstantinidis, Juridisk Tjeneste, og Roberto Amorose, dom-
 mer der er stillet til rådighed for Juridisk Tjeneste, som
 befuldmægtigede.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 27. november 2003 af Tribunal Superior de
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine Justicia de la Comunidad Valenciana i sagen José Vicente
 forpligtelser i henhold til artikel 4 og artikel 8 i Rådets Olaso Valero mod Fondo de Garantia Salarial
 direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som
 ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF, da den ikke har
 truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det (Sag C-520/03)
 affald, der er deponeret i affaldsdepotet i Campolungo
 (Ascoli Piceno) nyttiggøres eller bortskaffes, uden at (2004/C 59/07)
 menneskets sundhed bringes i fare, og uden at der
 anvendes fremgangsmåder eller metoder, som vil kunne
 skade miljøet, og da den ikke har truffet de nødvendige
 foranstaltninger med henblik på, at indehaveren af det Ved kendelse afsagt den 27. november 2003, indgået til
 affald, der er deponeret i det pågældende affaldsdepot, Domstolens Justitskontor den 12. december 2003, har Tribu-
 enten overlader dette affald til en privat eller offentlig nal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana i sagen
 indsamler eller til en virksomhed, der varetager bortskaf- José Vicente Olaso Valero mod Fondo de Garantia Salarial
 felse af affald som nævnt i bilag II A eller II B til direktivet forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 eller selv sørger for dets nyttiggørelse eller bortskaffelse. om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- A. Er en som følge af uberettiget afskedigelse krævet godtgø-
 ninger. relse omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 80/987/
 EØF (1) af 20. oktober 1980, således som dette var affattet
 før direktiv 2000/74/EF (2)?
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter B. Kan det under hensyntagen til overholdelsen af ligheds-
 princippet og princippet om forbud mod forskelsbehand-
 ling antages, at bestemmelsen i artikel 33, stk. 2, i
 lovbekendtgørelsen om arbejdstageres forhold, for så vidt
 Ifølge Kommissionen har Den Italienske Republik ikke har
 som der herefter kræves en dom eller


text:
en administrativ
 truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det affald,
 afgørelse som betingelse for, at FOGASA udbetaler en
 der er deponeret i affaldsdepotet i Campolungo (Ascoli Piceno)
 hertil svarende godtgørelse, ikke er objektivt berettiget og
 nyttiggøres eller bortskaffes, uden at menneskets sundhed
 derfor ikke skal bringes i anvendelse?
 bringes i fare, og uden at der anvendes fremgangsmåder
 eller metoder, som vil kunne skade miljøet. De italienske
 myndigheder har blot hævdet, at den gradvise nedbrydning af (1) Rådets direktiv 80/987/EØF af 20.10.1980 om indbyrdes tilnær-
 affaldet er af en sådan karakter, at der kan rejses tvivl om, melse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdsta-
 hvorvidt der virkelig dannes 35 m3 percolat om dagen, uden gerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 283 af
 at de fremkommet med nogen præcise angivelser i den 28.10.1980, s. 23).
 forbindelse, og idet de udtrykkeligt medgiver, at der finder »en (2) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/74/EF af 23.9.2002
 mulig dannelse af og følgelig spredning af percolat« sted. om ændring af Rådets direktiv 80/987/EØF om indbyrdes tilnær-
 Kommissionen har endvidere påpeget, at det i medfør af EF- melse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdsta-
 traktatens artikel 175, stk. 4, påhviler medlemsstaterne, at gerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens (EFT L 270 af
 drage omsorg for finansiering og gennemførelse af målene på 8.10.2002, s. 10).
 miljøområdet, hvorfor utilstrækkelige finansielle ressourcer
 ikke kan fremføres som begrundelse for de manglende kon-


text:
14.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 200/33
 DOMSTOLENS KENDELSE 1) Appellerne forkastes.
 2) Area Cova m.fl. og Xunta de Galicia betaler appelsagens
 omkostninger.
 (Fjerde Afdeling)
 (1) EFT C 333 af 20.11.1999; EFT C 20 af 22.1.2000.
 af 1. februar 2001
 i de forenede sager C-300/99 P og C-388/99 P, Area Cova
 SA m.fl. mod Rådet for Den Europæiske Union m.fl. (1)
 (»Appel — fiskeri — foranstaltninger til bevarelse af havets DOMSTOLENS KENDELSE
 ressourcer — fællesskabskvote for hellefisk — åbenbart, at
 appellen dels skal afvises og dels skal forkastes«)
 (Fjerde Afdeling)
 (2001/C 200/59) af 1. februar 2001
 i sag C-301/99 P, Area Cova SA m.fl. mod Rådet for Den
 Europæiske Union m.fl. (1)
 (Processprog: spansk)
 (»Appel — fiskeri — foranstaltninger til bevarelse af havets
 ressourcer — fællesskabskvote for hellefisk — åbenbart, at
 appellen dels skal afvises og dels skal forkastes«)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (2001/C 200/60)
 I de forenede sager C-300/99 P og C-388/99 P, Area Cova SA, (Processprog: spansk)
 Vigo (Spanien), Armadora José Pereira SA, Vigo, Armadores
 Pesqueros de Aldán SA, Vigo, Centropesca SA, Vigo, Chymar
 SA, Vigo, Eloymar SA, Estribela (Spanien), Exfaumar SA, Bueu
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (Spanien), Farpespan SL, Moaña (Spanien), Freiremar SA, Vigo,
 gjort i Samling af Afgørelser)
 Hermanos Gandón SA, Cangas (Spanien), Heroya SA, Vigo,
 Hiopesca SA, Vigo, José Pereira e Hijos SA, Vigo, Juana Oya
 Pérez, med bopæl i Vigo, Manuel Nores González, med bopæl I sag C-301/99 P, Area Cova SA, Vigo (Spanien), Armadora
 Marı́n (Spanien), Moradiña SA, Cangas, Navales Cerdeiras SL, José Pereira SA, Vigo, Armadores Pesqueros de Aldán SA,
 Camariñas (Spanien), Nugago Pesca SA, Bueu, Pesquera Austral Vigo, Centropesca SA, Vigo, Chymar SA, Vigo, Eloymar SA,
 SA, Vigo, Pescaberbés SA, Vigo, Pesquerı́as Bı́garo Narval SA, Estribela (Spanien), Exfaumar SA, Bueu (Spanien), Farpespan
 Vigo Pesquera Cı́es SA, Vigo, Pesca Herculina SA, Vigo, SL, Moaña (Spanien), Freiremar SA, Vigo, Hermanos Gandón
 Pesquera Inter SA, Cangas, Pesquerı́as Marinenses SA, Marı́n, SA, Cangas (Spanien), Heroya SA, Vigo, Hiopesca SA, Vigo,
 Pesquerı́as Tara SA, Cangas, Pesquera Vaqueiro SA, Vigo, José Pereira e Hijos SA, Vigo, Juana Oya Pérez, med bopæl i
 Sotelo Dios SA, Vigo, ved abogados A. Creus Carreras: Vigo, Manuel Nores González, med bopæl Marı́n (Spanien),
 E. Contreras Ynzenga og A. Agustinoy Guilayn, og Xunta de Moradiña SA, Cangas, Navales Cerdeiras SL, Camariñas (Spani-
 Galicia ved abogado V.M. Vázquez-Portomeñe Seijas, angående en), Nugago Pesca SA, Bueu, Pesquera Austral SA, Vigo,
 to appeller af kendelse afsagt den 8. juli 1999 af De Europæiske Pescaberbés SA, Vigo, Pesquerı́as Bı́garo Narval SA, Vigo,
 Fællesskabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag Pesquera Cı́es SA, Vigo, Pesca Herculina SA, Vigo, Pesquera
 T-194/95, Area Cova m.fl. mod Rådet (Sml. II, s. 2271), hvori Inter SA, Cangas, Pesquerı́as Marinenses SA, Marı́n, Pesquerı́as
 der er nedlagt påstand om ophævelse af denne kendelse — de Tara SA, Cangas, Pesquera Vaqueiro SA, Vigo, Sotelo Dios SA,
 andre parter i appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union Vigo, ved abogados


text:
A. Creus Carreras, E. Contreras Ynzenga
 (befuldmægtigede: J. Carbery og G. Ramos Ruano), Asociación og A. Agustinoy Guilayn, angående appel af kendelse afsagt
 Nacional de Armadores de Buques Congeladores de Pesca de den 8. juli 1999 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Merluza (Anamer), Vigo, Asociación Nacional de Armadores Instans (Tredje Afdeling) i sag T-12/96, Area Cova m.fl. mod
 de Buques Congeladores de Pesquerı́as Varias (Anavar), Vigo, Rådet og Kommissionen (Sml. II, s. 2301), hvori der er nedlagt
 og Asociación de Sociedades Pesqueras Españolas (ASPE), påstand om ophævelse af denne kendelse — de andre parter i
 Vigo — har Domstolen (Fjerde Afdeling), sammensat af appelsagen: Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtige-
 afdelingsformanden, A. La Pergola, og dommerne de: J. Carbery og G. Ramos Ruano), Kommissionen for De
 D.A.O. Edward og C.W.A. Timmermans (refererende dommer); Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: T. van Rijn og
 generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: R. Grass, den J. Guerra Fernandez), Asociación Nacional de Armadores de
 1. februar 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: Buques Congeladores de Pesca de Merluza (Anamer), Vigo,
 ---pagebreak--- C 200/34 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14.7.2001
 Asociación Nacional de Armadores de Buques Congeladores de 1) Appellen forkastes.
 Pesquerı́as Varias (Anavar), Vigo, og Asociación de Sociedades
 Pesqueras Españolas (ASPE), Vigo — har Domstolen (Fjerde 2) Peter Reichert betaler appelsagens omkostninger.
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, A. La Pergola, og
 dommerne D.A.O. Edward og C.W.A. Timmermans (refereren- (1) EFT C 233 af 12.8.2000.
 de dommer); generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær:
 R. Grass, den 1. februar 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 2) Area Cova m.fl. betaler appelsagens omkostninger. KENDELSE AFSAGT AF DOMSTOLENS PRÆSIDENT
 den 23. februar 2001
 (1) EFT C 314 af 30.10.1999. i sag C-445/00 R, Republikken Østrig mod Rådet for Den
 Europæiske Union (1)
 (Særlige rettergangsformer — økopointsystem angående
 lastvognes transitkørsel gennem Østrig — forordning (EF)
 nr. 2012/2000 — udsættelse af gennemførelsen — uopsætte-
 lighed)
 (2001/C 200/62)
 DOMSTOLENS KENDELSE
 (Processprog: tysk)
 (Første Afdeling)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 af 8. februar 2001 gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-445/00 R, Republikken Østrig (befuldmaegtiget:
 i sag C-238/00 P, Peter Reichert mod Europa-Parlamen-
 H. Dossi) mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmaegti-
 tet (1)
 gede: A. Lopes Sabino og G. Houttuin), støttet af Forbundsrepu-
 blikken Tyskland (befuldmaegtiget: W.-D. Plessing, bistået af
 (Tjenestemænd — artikel 4 i bilag VII til vedtægten — advokaterne J. Sedemund og T. Lübbig) og Kommissionen for
 udlandstillæg — det sted, hvor hovederhvervet udøves — De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: M. Wolfcarius
 åbenbart, at appellen skal forkastes) og C. Schmidt), angående en begæring om udsættelse af
 gennemførelsen af Rådets forordning (EF) nr. 2012/2000 af
 21. september 2000 om ændring af bilag 4 til protokol nr. 9
 (2001/C 200/61) til tiltrædelsesakten af 1994 og forordning (EF) nr. 3298/94
 for så vidt angår økopointsystemet angående transitkørsel
 gennem østrigsk territorium (EFT L 241, s. 18) og om, at
 (Processprog: tysk) der foreskrives foreløbige forholdsregler, har Domstolens
 præsident den 23. februar 2001 afsagt kendelse, hvis konklu-
 sion lyder således:
 (Foreløbig oversættelse.


text:
Den endelige oversættelse vil blive offentlig- 1) Gennemførelsen af artikel 2, nr. 1, i Rådets forordning (EF)
 gjort i Samling af Afgørelser) nr. 2012/2000 af 21. september 2000 om ændring af bilag 4
 til protokol nr. 9 til tiltrædelsesakten af 1994 og forordning
 I sag C-238/00 P, Peter Reichert, midlertidigt ansat ved (EF) nr. 3298/94 for så vidt angår økopointsystemet angående
 den socialdemokratiske gruppe i Europa-Parlamentet, ved transitkørsel gennem østrigsk territorium udsættes, indtil der er
 Rechtsanwalt D. Rogalla, angående appel af dom afsagt den afsagt dom i hovedsagen.
 13. april 2000 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første 2) I øvrigt tages begæringen om foreløbige forholdsregler ikke til
 Instans (en enkelt dommer) (sag T-18/98, Sml. Pers. II, s. 309), følge.
 hvori der er nedlagt påstand om ophævelse af dommen — den
 anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (befuldmægtige- 3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 de: Y. Pantalis og M. Berger) — har Domstolen (Første
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, M. Wathelet, (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 og dommerne P. Jann (refererende dommer) og L. Sevón;
 generaladvokat: P. Léger; justitssekretær: R. Grass, den 8. fe-
 bruar 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:


text:
2.10.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 281/13
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 19. juli 1999
 den 8. juli 1999
 i sag T-168/97, Daniel Varas Carrión mod Rådet for Den
 Europæiske Union (1)
 i sag T-266/97, Vlaamse Televisie Maatschappij NV mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 (Tjenestemænd — almindelig udvælgelsesprøve — manglen-
 de adgang til prøverne — sprogkundskaber)
 (»EF-traktatens artikel 90, stk. 3 (nu artikel 86, stk. 3, EF)
 (1999/C 281/24) — ret til at blive hørt — EF-traktatens artikel 90, stk. 1 (nu
 artikel 86, stk. 1, EF), sammenholdt med EF-traktatens
 artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF) — eneret til at
 sende tv-reklamer in Flandern«)
 (Processprog: fransk)
 (1999/C 281/25)
 I sag T-168/97, Daniel Varas Carrión, Barcelona (Spanien), ved
 advokat Marianne Droinet, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Albert Moro, 6, rue Heinrich Heine,
 mod Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtigede:
 Thérèse Blanchet og Ana Ramı́rez Fueyo), angående en påstand
 om annullation af afgørelsen fra udvælgelseskomitéen for (Processprog: nederlandsk)
 udvælgelsesprøve CONS/C/374 af 18. marts 1997 om ikke at
 give sagsøgeren adgang til prøverne i denne udvælgelsesprøve,
 af samme udvælgelseskomités oprindelige afgørelse af 19. de-
 cember 1996, og af de prøver, som fandt sted den 26. april
 1997, har Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsfor- I sag T-266/97, Vlaamse Televisie Maatschappij, Vilvoorde
 manden, A. Potocki og dommerne C.W. Bellamy og M. Vilaras; (Belgien), ved advokaterne Francis Herbert og Dirk Arts,
 justitssekretær: H. Jung, den 19. juli 1999 afsagt dom, hvis Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat
 konklusion lyder således: Carlos Zeyen, 56-58, rue Charles Martel, mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: Wouter
 Wils), angående en påstand om annullation af Kommissionens
 1) Det er ikke fornødent at træffe afgørelse om påstanden om beslutning 97/606/EF af 26. juni 1997 i henhold til EF-
 annullation af afgørelsen fra udvælgelseskomitéen for udvælgelse- traktatens artikel 90, stk. 3, om eneret til at sende tv-reklamer
 sprøve CONS/C/374 af 19. december 1996. i Flandern (EFT L 244, s. 18), har Retten (Første Udvidede
 Afdeling), sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dom-
 merne C.W. Bellamy, J. Pirrung, A.W.H. Meij og M. Vilaras;
 2) Afgørelsen fra udvælgelseskomitéen for udvælgelsesprøve justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, den 8. juli 1999 afsagt
 CONS/C/374 af 18. marts 1997 om afslag på at give dom, hvis konklusion lyder således:
 sagsøgeren adgang til prøverne under denne udvælgelsesprøve
 annulleres.
 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 3) I øvrigt frifindes Rådet for Den Europæiske Union.
 2) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 4) Rådet betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 (1) EFT C 228 af 26.7.1997.


text:
4.7.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 153/33
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 6. maj 2009 — KME Germany m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-127/04) (1)
 (Konkurrence - karteller - markedet for industrielle kobberrør - beslutning, der fastslår en overtrædelse af artikel 81 EF - fastsættelse af priser og opdeling af markeder - bøder - konkret indvirkning på markedet - størrelsen af det berørte marked - overtrædelsens varighed - formildende omstændigheder - samarbejde)
 2009/C 153/62
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: KME Germany AG, tidligere KM Europa Metal AG (Osnabruck, Tyskland), KME Frankrig SAS, tidligere Tréfimétaux SA (Courbevoie, Frankrig) og KME Italy SpA, tidligere Europa Metalli SpA (Firenze, Italien) (ved avocats M. Siragusa, A. Winckler, G.C. Rizza, T. Graf og M. Piergiovanni)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæsike Fællesskaber (ved É. Gippini Fournier, som befuldmægtiget, bistået af avocat C. Thomas)
 Sagens genstand
 Dels en påstand om annullation eller nedsættelse af de bøder, sagsøgerne blev pålagt i henhold til artikel 2, litra c), d) og e), i Kommissionens beslutning K(2003) 4820 endelig udg. af 16. december 2003 om en procedure efter artikel 81 [EF] og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP/E-1/38.240 — Industrirør), dels en modpåstand nedlagt af Kommissionen om en forhøjelse af de nævnte bøder.
 Konklusion
 1)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 2)
 KME Germany AG, KME France SAS og KME Italy SpA betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 146 af 29.5.2004.


text:
13.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 108/22
 Rettens dom af 20. februar 2013 — Caventa mod KHIM — Anson’s Herrenhaus (BERG)
 (Sag T-225/11) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-figurmærket BERG - det ældre EF-ordmærke Christian Berg - relativ registreringshindring - risiko for forveksling - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2013/C 108/59
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Caventa AG (Rekingen, Schweiz) (først ved advokat J. Krenzel, derefter ved advokaterne T. Stein og A. Segler)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (først ved R. Manea, derefter ved D. Walicka, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne O. Löffel og P. Lange)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 10. februar 2011 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 740/2010-1) vedrørende en indsigelsessag mellem Anson’s Herrenhaus KG og Caventa AG
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Caventa AG betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 194 af 2.7.2011.


text:
9.11.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 371/45
 Sag anlagt den 24. september 2015 — Paglieri Sell System mod KHIM (APOTEKE)
 (Sag T-563/15)
 (2015/C 371/46)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Fomigaro, Italien) (ved advokaterne P. Pozzi og F. Braga)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Oplysninger vedrørende sagen for Harmoniseringskontoret
 Det omtvistede varemærke: EF-figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »APOTEKE« — registreringsansøgning nr. 13 014 691
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 23. juli 2015 af Femte Appelkammer ved Harmoniseringskontoret (sag R 2428/2014-5)
 Påstande
 —
 Det fastslås, at der er sket en tilsidesættelse og fejlagtig anvendelse af EF-varemærkeforordningens artikel 7, stk. 1, litra b og c), og artikel 7, stk. 2.
 —
 Det fastslås, at der er sket en tilsidesættelse af EF-varemærkeforordningens artikel 75.
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Anbringender
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b og c), i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 75 i forordning nr. 207/2009.


text:
16.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 296/10
 Domstolens dom (Niende Afdeling) af 9. juni 2016 — Vasile Budișan mod Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Curtea de Apel Cluj — Rumænien)
 (Sag C-586/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - interne afgifter - artikel 110 TEUF - afgift, som en medlemsstat pålægger motorkøretøjer ved deres første indregistrering eller den første registrering af ejendomsretten - afgiftsneutralitet mellem brugte motorkøretøjer, der hidrører fra andre medlemsstater, og lignende motorkøretøjer, der er tilgængelige på det nationale marked))
 (2016/C 296/13)
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Curtea de Apel Cluj
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Vasile Budișan
 Sagsøgt: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Cluj
 Konklusion
 Artikel 110 TEUF skal fortolkes således, at:
 —
 den ikke er til hinder for, at en medlemsstat indfører en afgift på motorkøretøjer, der pålægges importerede brugte køretøjer ved deres første indregistrering i denne medlemsstat, og køretøjer, der allerede er indregistreret i denne medlemsstat, når ejendomsretten til disse køretøjer registreres i nævnte medlemsstat for første gang
 —
 den er til hinder for, at denne medlemsstat indrømmer en fritagelse for denne afgift for allerede indregistrerede køretøjer, for hvilke der er erlagt en tidligere gældende og ikke tilbagebetalt afgift, som er kendt uforenelig med EU-retten.
 (1) EUT C 107 af 30.3.2015.


text:
19.12.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 312/45
 Sag anlagt den 19. oktober 2009 — Rossi Ferreras mod Kommissionen
 (Sag F-85/09)
 2009/C 312/74
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Francisco Rossi Ferreras (Luxembourg, Luxembourg) (ved avocat F. Frabetti)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden fra den 1. juli 2001 til den 31. december 2002.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagsøgerens karriereudviklingsrapport for perioden 1. juli 2001 til 31. december 2002 annulleres.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
29.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 178/15
 Domstolens kendelse (Fjerde Afdeling) af 6. april 2006 — Reyniers & Sogama BVBA mod Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Belgische Staat (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hof van Cassatie van België — Belgien)
 (Sag C-407/05) (1)
 (Anmodning om præjudiciel afgørelse - procesreglementets artikel 104, stk. 3, første afsnit - opkrævning af importafgifter - bevis for, at forsendelsen er gennemført forskriftsmæssigt, eller påvisning af, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået - konsekvensen af, at den hovedforpligtede ikke er blevet underrettet om fristen for at føre det nævnte bevis)
 (2006/C 178/24)
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hof van Cassatie van België
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Reyniers & Sogama BVBA
 Sagsøgt: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Belgische Staat
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hof van Cassatie van België — fortolkning af artikel 11a i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1062/87 af 27. marts 1987 om gennemførelsesbestemmelser til og forenkling af proceduren for fællesskabsforsendelse (EFT L 107, s. 1), indsat ved artikel 1 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1429/90 af 29. maj 1990 om ændring af forordning (EØF) nr. 1062/87 (EFT L 137, s. 1), artikel 34 i Rådets forordning (EØF) nr. 2726/90 af 17. september 1990 om fællesskabsforsendelse (EFT L 262, s. 1) og artikel 49 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1214/92 af 21. april 1992 om gennemførelsesbestemmelser til og forenkling af proceduren for fællesskabsforsendelse (EFT L 132, s. 1) — opkrævning af importafgifter — meddelelse sendt fra afgangsstedet til den hovedforpligtede med en opfordring til at føre bevis for, at forsendelsen er gennemført forskriftsmæssigt, eller at påvise, hvor overtrædelsen er begået — manglende angivelse af frist — konsekvenser for så vidt angår lovligheden af meddelelsen og opkrævningen af toldskylden
 Konklusion
 Artikel 36, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 222/77 af 13. december 1976 om fællesskabsforsendelse, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 474/90 af 22. februar 1990 med henblik på afskaffelse af forpligtelsen til at afgive grænseovergangsattest ved passage af en grænse inden for Fællesskabet, sammenholdt med artikel 11a i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1062/87 af 27. marts 1987 om gennemførelsesbestemmelser til og forenkling af proceduren for fællesskabsforsendelse, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1429/90 af 29. maj 1990, og artikel 34 i Rådets forordning (EØF) nr. 2726/90 af 17. september 1990 om fællesskabsforsendelse, sammenholdt med artikel 49 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1214/92 af 21. april 1992 om gennemførelsesbestemmelser til og forenkling af proceduren for fællesskabsforsendelse, skal fortolkes således, at afgangsstedet er forpligtet til at oplyse klareren om den frist på tre måneder, inden for hvilken der på en for de kompetente myndigheder tilfredsstillende måde over for afgangsstedet kan føres bevis for, at forsendelsen er gennemført forskriftsmæssigt, eller inden for hvilken det kan påvises, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er begået, med den virkning at den kompetente myndighed først kan foretage opkrævning efter udtrykkeligt at have underrettet klareren om, at han råder over tre måneder til at føre det nævnte bevis, og dette bevis ikke er blevet ført inden for denne frist.


text:
21.7.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 170/19
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. juni 2007 — Budějovický Budvar mod KHIM — Anheuser-Busch (BUDWEISER)
 (Forenede sager T-53/04-T-56/04, T-58/04 og T-59/04) (1)
 (EF-varemærker - indsigelsessag - ansøgning om EF-ordmærket BUDWEISER - oprindelsesbetegnelser, der er registreret i henhold til Lissabon-aftalen - artikel 8, stk. 4, i forordning (EF) nr. 40/94 - afslag på indsigelsen)
 (2007/C 170/34)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Den Tjekkiske Republik) (ved advokat F. Fajgenbaum)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral og I. de Medrano Caballero, som befuldmægtigede)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, De Forenede Stater) (først ved advokaterne V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlgart og B. Goebel, derefter ved advokaterne von Bomhard, Renck, Ohlgart og Goebel)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af seks afgørelser truffet den 3. december 2003 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 820/2001-2, R 822/2001-2, R 823/2001-2, R 921/2001-2, R 29/2002-2 og R 32/2002-2) vedrørende indsigelsessager mellem Budějovický Budvar, národní podnik og Anheuser-Busch, Inc.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes i de forenede sager T-53/04 — T-56/04, T-58/04 og T-59/04.
 2)
 Budějovický Budvar, národní podnik betaler sagsomkostningerne.
 (1) EUT C 94 af 17.4.2004.


text:
C 94/26 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 28.3.98
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-304/97, Hilsdon mod Rådet og Kommissionen,
 fremfùrte.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat-
 ning i overensstemmelse med stñvningens bilag 1.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sag-
 sùgerens omkostninger.
 Sag anlagt den 8. december 1997 af B. G. S. Rowlands og
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: E. H. S. Rowlands mod Rådet for Den Europñiske Union
 og Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 (Sag T-307/97)
 Sagsùgeren har anlagt sag med krav om erstatning af den
 skade, han har lidt som fùlge af, at han som SLOM III- (98/C 94/68)
 mñlkeproducent ikke, i modsñtning til SLOM I- og II-
 producenterne, har fået nogen godtgùrelse for, at han ikke (Processprog: engelsk)
 fik tildelt en kvote i perioden, inden SLOM-kvoterne blev
 indfùrt.
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 der den 8. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske
 de i sag T-304/97, Hilsdon mod Rådet og Kommissionen, Fñllesskaber af B. G. S. Rowlands og E. H. S. Rowlands
 fremfùrte. ved solicitor Rory Hutchings, advokatfirmaet Dawson &
 Co., 2 New Square, Lincoln's Inn, London WC2A 3RZ.
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande:
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat-
 Sag anlagt den 8. december 1997 af M. C. Lewis, M. A. ning i overensstemmelse med stñvningens bilag 1.
 Lewis og D. C. Lewis mod Rådet for Den Europñiske
 Union og Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sag-
 (Sag T-306/97) sùgernes omkostninger.
 (98/C 94/67)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Processprog: engelsk)
 Sagsùgerne har anlagt sag med krav om erstatning af den
 skade, de har lidt som fùlge af, at de som SLOM III-mñl-
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 keproducent ikke, i modsñtning til SLOM I- og II-produ-
 der den 8. december 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 centerne, har fået nogen godtgùrelse for, at de ikke fik til-
 Europñiske Union og Kommissionen for De Europñiske
 delt en kvote i perioden, inden SLOM-kvoterne blev ind-
 Fñllesskaber af M. C. Lewis, M. A. Lewis og D. C. Lewis
 fùrt.
 ved solicitor Rory Hutchings, advokatfirmaet Dawson &
 Co., 2 New Square, Lincoln's Inn, London WC2A 3RZ.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 de i sag T-304/97, Hilsdon mod Rådet og Kommissionen,
 Sagsùgerne har nedlagt fùlgende påstande: fremfùrte.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale erstat-
 ning i overensstemmelse med stñvningens bilag 1.
 Ð Rådet og/eller Kommissionen tilpligtes at betale sag-
 sùgernes omkostninger. Sag anlagt den 8. december 1997 af J. Ward, B. Ward og
 M. Lewis mod Rådet for Den Europñiske Union og Kom-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter: (Sag T-308/97)
 (98/C 94/69)
 Sagsùgerne har anlagt sag med krav om erstatning af den
 skade, de har lidt som fùlge af, at de som SLOM III-mñl-
 (Processprog: engelsk)
 keproducenter ikke, i modsñtning


text:
C 134/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 5.5.2001
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom Slettelse af sag C-103/99 (1)
 afsagt den 13. marts 2001 af Cour administrative d’appel
 de Lyon (2. Afdeling) i sagen Ministre de l’économie, des
 finances et de l’industrie mod selskabet GEMO SA (2001/C 134/22)
 (Sag C-126/01) Ved kendelse af 7. november 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-103/99,
 P. Moskof AE mod Idryma Koinonikon Asfaliseon (IKA)
 (2001/C 134/19) (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Dioikitiko Protodi-
 keio Thessalonikis), skal slettes af registeret.
 Ved dom afsagt den 13. marts 2001, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 19. marts 2001, har Cour administrative
 d’appel de Lyon (2. Afdeling) i sagen Ministre de l’économie, (1) EFT C 188 af 3.7.1999.
 des finances et de l’industrie mod selskabet GEMO SA forelagt
 De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Indgår afgiften på kød ifølge artikel 302a ZD i code général
 des impôts i en ordning, som kan anses for støtte i henhold til
 artikel 92 i traktaten af 25. marts 1957 om oprettelse af Det
 Europæiske Fællesskab (nu artikel 87 EF)?
 Slettelse af sag C-84/99 (1)
 (2001/C 134/23)
 Ved kendelse af 13. februar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-84/99,
 Slettelse af sag C-91/00 (1) Amsterdamsche Football Club »AJAX« og Langenberg Partici-
 paties BV, som også driver virksomhed under navnet »Fan
 (2001/C 134/20) Promotions«, mod S.C. Reule m.fl. (anmodning om præjudiciel
 afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden), skal slettes af
 registeret.
 Ved kendelse af 29. september 2000 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-91/00,
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Nederlandene, skal slettes af registeret. (1) EFT C 136 af 15.5.1999.
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.
 Slettelse af sag C-163/00 (1)
 Slettelse af sag C-90/00 (1)
 (2001/C 134/24)
 (2001/C 134/21)
 Ved kendelse af 13. februar 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-163/00,
 Ved kendelse af 6. oktober 2000 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-90/00,
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeri-
 get Nederlandene, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.
 (1) EFT C 176 af 24.6.2000.


text:
25.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 282/26
 Rettens dom af 4. juli 2014 — Kimman mod Kommissionen
 (Sag T-644/11 P) (1)
 ((Appel - kontraappel - personalesag - tjenestemænd - bedømmelse - bedømmelsesrapport - bedømmelsesåret 2009 - regel om overensstemmelse mellem stævningen og klagen - artikel 91, stk. 2, i tjenestemandsvedtægten - ad hoc-gruppens udtalelse - urigtig gengivelse - begrundelsespligt - åbenbart urigtigt skøn))
 2014/C 282/33
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Eugène Emile Marie Kimman (Overijse, Belgien) (ved advokat L. Levi og M. Vandenbussche)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen (ved C. Berardis-Kayser og G. Berscheid, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 29. september 2011 i sag F-74/10, Kimman mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), med påstand om ophævelse af dommen.
 Konklusion
 1)
 Dom afsagt af Retten for EU-personalesager (Anden Afdeling) den 29. september 2011 i sag F-74/10, Kimman mod Kommissionen, ophæves, dels for så vidt som det heri fastslås, at det andet anbringende, de første seks led i det tredje anbringende og det fjerde anbringende, med undtagelse af klagepunktet om, at der ikke var blevet taget hensyn til det arbejde, som appellanten havde udført i institutionens interesse, som appellanten havde gjort gældende i forbindelse med proceduren i første instans, kan antages til realitetsbehandling, dels for så vidt som Europa-Kommissionen ud over sine egne omkostninger tilpligtes at betale en fjerdedel af sagsøgerens omkostninger i forbindelse med nævnte procedure.
 2)
 Hovedappellen forkastes.
 3)
 Europa-Kommissionen frifindes i det af Eugène Emile Marie Kimman ved Personaleretten anlagte søgsmål.
 4)
 Eugène Emile Marie Kimman betaler sagens omkostninger for første instans og i forbindelse med hovedappellen.
 5)
 Hver part bærer sine egne omkostninger i forbindelse med kontraappellen.
 (1) EUT C 65 af 3.3.2012.


text:
17.4.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 100/5
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. februar 2010 — Lancôme parfums et beauté & Cie SNC mod Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) og CMS Hasche Sigle
 (Sag C-408/08 P) (1)
 (Appel - EF-varemærker - forordning (EF) nr. 40/94 - artikel 55, stk. 1, litra a), og artikel 7, stk. 1, litra c) - retlig interesse i forbindelse med indgivelse af en begæring om et varemærkes ugyldighed, der støttes på en absolut ugyldighedsgrund - advokatfirma - ordmærket »COLOR EDITION« - beskrivende karakter af et ordmærke, der er sammensat af beskrivende bestanddele)
 2010/C 100/07
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (ved Rechtsanwalt A. von Mühlendahl)
 De andre parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Folliard-Monguiral, som befuldmægtiget) og CMS Hasche Sigle
 Sagens genstand
 Appel af dom afsagt af Retten i Første Instans (Anden Afdeling) den 8. juli 2008 i sag T-160/07, Lancôme mod KHIM og CMS Hasche Sigle, hvorved Retten frifandt Harmoniseringskontoret i den af appellanten anlagte sag til prøvelse af afgørelse af 26. februar 2007 truffet af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design), hvorved registreringen af varemærket COLOR EDITION for kosmetiske præparater og makeup blev erklæret ugyldig — tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra c), og artikel 55, stk. 1, litra a), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) — søgsmålsinteresse i forbindelse med anlæggelse af sag om et varemærkes ugyldighed — advokatfirma — manglende økonomisk interesse i at fremsætte begæring om annullation af et varemærke for kosmetik — betydelig afvigelse mellem den association, der skabes af de ord, der er søgt registreret som varemærke og den daglige sprogbrug hos den tilsigtede kundekreds som betegnelse for de pågældende varer eller tjenesteydelser eller deres væsentlige egenskaber
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Lancôme parfums et beauté & Cie SNC betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 6 af 10.1.2009.


text:
C 45/4 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.2.2001
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Femte Afdeling) (Femte Afdeling)
 af 16. november 2000 af 16. november 2000
 i sag C-297/98 P, SCA Holding Ltd mod Kommissionen i sag C-298/98 P, Metsä-Serla Sales Oy mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber (1) for de Europæiske Fællesskaber (1)
 (»Appel — konkurrence — EF-traktatens artikel 85, stk. 1 (»Appel — konkurrence — EF-traktatens artikel 85, stk. 1
 (nu artikel 81, stk. 1, EF) — ansvar for den retsstridige (nu artikel 81, stk. 1, EF) — bøde — bødeudmåling
 adfærd — bøde — begrundelse — formildende omstændighe- — begrundelse — samarbejde under den administrative
 der«) procedure«)
 (2001/C 45/07) (2001/C 45/08)
 (Processprog: engelsk) (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) gjort i Samling af Afgørelser)
 I sag C-297/98 P, SCA Holding Ltd, Aylesford (Det Forenede I sag C-298/98 P, Metsä-Serla Sales Oy, tidligere Finnish Board
 Kongerige), ved solicitors J. Pheasant og N. Bromfield, og med Mills Association (Finnboard), Espoo (Finland), ved advokat
 valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch & Wolter, H. Hellmann, Köln, og advokat H.-J. Hellmann, Mannheim, og
 11, rue Goethe, angående appel af dom afsagt den 14. maj med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch og
 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans Wolter, 11, rue Goethe, angående appel af dom afsagt den
 (Tredje Udvidede Afdeling) i sag T-327/94, SCA Holding mod 14. maj 1998 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første
 Kommissionen (Sml. II, s. 1373), hvori der er nedlagt påstand Instans (Tredje Udvidede Afdeling) i sag T-338/94, Finnboard
 om ophævelse af denne dom — den anden part i appelsagen: mod Kommissionen (Sml. II, s. 1617), hvori der er nedlagt
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- påstand om ophævelse af denne dom — den anden part i
 gede: J. Currall og R. Lyal) — har Domstolen (Femte Afdeling), appelsagen: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 sammensat af afdelingsformanden, A. La pergola, og dommer- (befuldmægtiget: R. Lyal, bistået af D. Schroeder) — har
 ne M. Wathelet (refererende dommer), D.A.O. Edward, P. Jann Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsforman-
 og L. Sevón; generaladvokat: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den, A. La Pergola, og dommerne M. Wathelet (refererende
 den 16. november 2000 afsagt dom, hvis konklusion lyder dommer), D.A.O. Edward, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat:
 således: J. Mischo; justitssekretær: R. Grass, den 16. november 2000
 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 1) Appellen forkastes.
 1) Appellen forkastes.
 2) SCA Holding Ltd betaler sagens omkostninger.
 2) Metsä-Serla Sales Oy betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 299 af 26.9.1998. (1) EFT C 299 af 26.9.1998.


text:
C 79/18 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.3.2001
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Kan direktiv 80/987/EF (1) og de retsakter, der vedrører dette
 se afsagt den 30. november 2000 af Bundesfinanzhof i direktiv (dom af 13.11.1991 i de forenede sager C-6/90 og
 sagen Finanzamt Sulingen mod Walter Sudholz C-9/90, og af 10.7.1997, sag C-373/95), fortolkes således, at
 indførelsen inden for et loft af et forbud mod kumulation af
 den af Garantifonden ydede godtgørelse og den del af lønnen,
 (Sag C-17/01) der er udbetalt af arbejdsgiveren i de tre sidste måneder, kun
 er lovlig for så vidt angår det beløb, der overstiger den fastlagte
 (2001/C 79/31) mobilitetsgodtgørelse ratione temporis, for samme tidsrum,
 henset til, at de nævnte udbetalinger fra arbejdsgiveren tilsyne-
 ladende ligesom mobilitetsgodtgørelsen og med maksimalt
 Ved kendelse afsagt den 30. november 2000, indgået til samme beløb skal dække en opsagt arbejdstagers elementære
 Domstolens Justitskontor den 15. januar 2001, har Bundesfi- behov for økonomisk hjælp?
 nanzhof i sagen Finanzamt Sulingen mod Walter Sudholz
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål: (1) EFT L 283 af 28.10.1980, s. 23 (Rådets direktiv af 20.10.1980).
 1. Er artikel 2 i Rådets beslutning af 28. februar 2000
 (2000/186/EF) (1) om bemyndigelse af Forbundsrepublik-
 ken Tyskland til at fravige artikel 6 og 17 i sjette direktiv
 77/388/EØF om harmonisering af medlemsstaternes lov-
 givning om omsætningsafgifter ugyldig, fordi den proce-
 dure, der gik forud for beslutningen, ikke er i overens-
 stemmelse med bestemmelserne i artikel 27 i direktiv Sag anlagt den 18. januar 2001 af Kongeriget Spanien mod
 77/388/EØF? Rådet for Den Europæiske Union
 2. Er artikel 3, stk. 1, i beslutning 2000/186/EF, i henhold (Sag C-22/01)
 til hvilken beslutningen har virkning fra den 1. april
 1999, gyldig? (2001/C 79/33)
 3. Er artikel 2 i beslutning 2000/186/EF i overensstemmelse Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 med de krav, der må stilles til indholdet af en sådan 18. januar 2001 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 bemyndigelse, og opstår der som følge heraf usikkerhed Union af Kongeriget Spanien ved Rosario Silva de Lapuerta,
 om bestemmelsens gyldighed? som befuldmægtiget og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (1) EFT L 59 af 4.3.2000, s. 12. — Fodnote 2 i den rubrik om ansjoser i »område IX, X,
 CECAF 34.1.1« (EF-farvande), som er indeholdt i bilag I D
 til Rådets forordning (EF) nr. 2848/2000 (1) af 15. decem-
 ber 2000 om fastsættelse for år 2001 af fiskerimuligheder
 og dertil knyttede betingelser for visse fiskebestande og
 grupper af fiskebestande gældende for EF-farvande og
 for EF-fartøjer i andre farvande, som er omfattet af
 fangstbegrænsninger, annulleres.
 — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at betale
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 sagens omkostninger.
 se afsagt den 19. december 2000 af Tribunale di Pisa,
 Afdelingen for Arbejdsretlige Sager, i sagen INPS mod
 Alberto Barsotti og 11 andre personer
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-19/01)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter er de samme som
 i sag C-81/00 (2) bortset fra


text:
den omstændighed, at Rådet
 (2001/C 79/32) for 2001 har fastsat TAC for ansjoser for område VIII til
 33 000 tons.
 Ved kendelse afsagt den 19. december 2000, indgået til
 Domstolens Justitskontor den 15. januar 2001, har Tribunale (1) EFT L 334 af 30.12.2000, s. 1.
 di Pisa, Afdelingen for Arbejdsretlige Sager i sagen INPS mod (2) EFT C 176 af 24.6.2000, s. 4.
 Alberto Barsotti og 11 andre personer forelagt De Europæiske
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 af følgende spørgsmål:


text:
Nr . C 31 / 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3 . 2 . 96
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første
 Udvidede Afdeling ) i sag T-548/93 , Ladbroke Racing
 1 ) Rettens dom af 13 . september 1995 i de forenede sager Limited mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 T-244/93 og T-486/93 ( ] ), TWD Textilwerke Deggen ber, støttet af Den Franske Republik .
 dorf GmbH mod Kommissionen, ophæves .
 Appellanten har nedlagt følgende påstande :
 2 ) Artikel 2 i Kommissionens beslutning 91 /391 /EØF af
 26 . marts 1991 vedrørende Forbundsrepublikken Tysk — Den af Retten i Første Instans ( Første Udvidede Afde
 lands støtte til TWD Textilwerke Deggendorf GmbH ling ) den 18 . september 1995 afsagte dom i sag
 ( EFT 1991 L 215 , s . 16 ) samt artikel 2 i Kommissionens T-548/93 , Ladbroke Racing Limited mod Kommissio
 beslutning 92/330/EØF af 18 . december 1991 vedrø nen for De Europæiske Fællesskaber, ophæves i det
 rende Forbundsrepublikken Tysklands støtte til samme omfang Kommissionens beslutning ifølge skrivelse af
 virksomhed ( EFT 1992 L 183 , s . 36 ) annulleres . 29 . juli 1993 om afvisning af Ladbroke Racing Limiteds
 klage af 24 . november 1989 ( IV/33 . 374 ) annulleres .
 3 ) Kommissionen betaler sagens omkostninger .
 — Der afsiges frifindelsesdom i det i henhold til artikel 173
 anlagte søgsmål .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsomkostningerne i begge
 Overtrædelse af fællesskabsretten : Appellanten fastholder instanser .
 de af selskabet for Retten i Første Instans nedlagte på
 stande ( 2 ) og gør i øvrigt gældende, at Retten retsstridigt har
 fortolket de anfægtede beslutninger således , at Kommissio Anbringender og væsentligste argumenter:
 nen har erklæret den nye støtte for uforenelig med fælles
 markedet, så længe den tidligere støtte ikke er blevet Kommissionen har gjort gældende, at Retten i Første
 tilbagebetalt. Retten har herved ikke taget hensyn til Instans' dom er udtryk for forskellige retsvildfarelser og skal
 ordlyden og opbygningen af kommissionsbeslutningerne, ophæves . En retsvildfarelse foreligger for det første med
 men har alene støttet sig på den af Kommissionen i formuleringen i dommen af et almindeligt princip om, at
 forordningernes betragtninger fremførte begrundelser; disse Kommissionen skal undersøge, om lovgivning, der medfører
 er dog underordnet en beslutnings konklusion . Appellanten forpligtelser, der tidligere udsprang af private aftaler, er
 gør endvidere gældende, at den ændrede betydning, som forenelig med traktaten , før den undersøger, om artikel 85
 Retten har tillagt beslutningernes artikel 1 , er retsstridig, og 86 kan finde anvendelse på disse aftaler. Endvidere
 idet alene beslutningens artikel 2 er blevet anfægtet. bortses der i dommen fra , at Kommissionen uafhængigt af
 spørgsmålet om den franske lovgivnings traktatmæssighed ,
 nåede til det resultat, at der ikke forelå overtrædelser af
 (') EFT nr . C 286 af 28 . 10 . 1995 , s . 8 . traktatens artikel 85 og 86 . Kommissionen havde altså et
 (


text:
2 ) Se EFT nr . C 212 af 14 . 8 . 1991 , s . 10 , for så vidt angår den af fyldestgørende grundlag for at afvise sagsøgerens klage
 sag C-l 61 /91 udsprungne sag T-244/93 og EFT nr . C 167 af vedrørende virksomhedernes påståede overtrædelse af arti
 4 . 7 . 1 992 , s . 8 , for så vidt angår den af sag C-220/92
 udsprungne sag T-486/93 . kel 85 og 86 uden at skulle tage stilling til , om den franske
 lovgivning var i strid med traktaten . For det tredje er
 argumentationen i dommen ikke dækkende .
 (') EFT nr. C 286 af 28 . 10 . 1995 , s . 12 .
 Appel iværksat den 22 . november 1995 af Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt
 den 18 . september 1995 af De Europæiske Fællesskabers
 Ret i Første Instans ( Første Udvidede Afdeling ) i sag Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 T-548/93 ('), Ladbroke Racing Limited mod Kommissio afsagt den 12 . oktober 1995 af Tribunale di Salerno i sagen
 nen for De Europæiske Fællesskaber, støttet af Den Franske Somalfruit SpA, Camar SpA, mod Ministero delle Finanze,
 Republik Ministero del Commercio con l'Estero
 ( Sag C-359/95 P) ( Sag C-369/95 )
 ( 96/C 31 / 19 ( 96/C 31 /20 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den Ved kendelse afsagt den 12 . oktober 1995 , indgået til
 22 . november 1995 iværksat appel af Kommissionen for De Domstolens Justitskontor den 29 . november 1995 , har
 Europæiske Fællesskaber ved Francisco Enrique Gonzålez Tribunale di Salerno i sagen Somalfruit SpA, Camar SpA,
 Dias og Richard Lyal , Kommissionens Juridiske Tjeneste , mod Ministero delle Finanze, Ministero del Commercio con
 som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg l'Estero forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 hos Carlos Gomez de la Cruz, Wagner-Centret, Kirchberg, anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 til prøvelse af dom afsagt den 18 . september 1995 af De mål :


text:
C 211/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 22.7.2000
 fra datoen for bekræftelsen af modtagelsen gør indsigelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 mod fritagelsen for betaling af renter, skal medlemsstaten se afsagt den 22. marts 2000 af Bundesarbeitsgericht i
 undlade at anvende artikel 589, stk. 1, i forordning sagen Land Nordrhein-Westfalen mod Beata Pokrzepto-
 nr. 2454/93. Udligningsrenter falder derfor ind under wicz-Meyer
 området for toldskyld.
 — Tilsidesættelse af artikel 221 i Rådets forordning (EØF) (Sag C-162/00)
 nr. 2913/92 (2) (EF-toldkodeksen) for så vidt som det i den
 anfægtede beslutning fastslås, at en del af ansøgningen ikke
 kan tages til følge på grund af forældelse: Kommissionen (2000/C 211/10)
 har anlagt en urigtig fortolkning af artikel 221 i EF-
 toldkodeksen og har overset, at spørgsmålet om, hvorvidt
 Ved kendelse afsagt den 22. marts 2000, indgået til Domstol-
 en toldskyld er forældet, er et spørgsmål der henhører
 ens Justitskontor den 2. maj 2000, har Bundesarbeitsgericht i
 under de nationale retters kompetence og ikke under
 sagen Land Nordrhein-Westfalen mod Beata Pokrzeptowicz-
 Kommissionens kompetence.
 Meyer forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 — Tilsidesættelse af artikel 239 i EF-toldkodeksen og arti-
 kel 905 i forordning nr. 2454/93; subsidiært tilsidesættelse
 af proportionalitetsprincippet; mere subsidiært tilsidesæt- 1. Er artikel 37, stk. 1, i Europaaftalen af 16. december 1991
 telse af begrundelsespligten i henhold til artikel 253 EF, for om oprettelse af en associering mellem De Europæiske
 så vidt angår artikel 1, stk. 2, i den anfægtede beslutning Fællesskaber og deres medlemsstater på den ene side og
 (afvisning af den øvrige del af ansøgningen om eftergivelse Republikken Polen på den anden side til hinder for, at en
 af importafgifter): Selv om Kommissionen med rette har national retsforskrift, hvorefter ansættelse af lektorer i
 fastslået, at den pågældende har en omfattende faglig fremmedsprog kan ske ved tidsbegrænsede arbejdskontrak-
 erfaring på området for landbrugsprodukter, tager Kom- ter, mens indgåelse af sådanne arbejdskontrakter for de
 missionen fejl, når den antager, at det burde have været øvrige lærerkræfter inden for bestemte arbejdsområder
 åbenbart for vedkommende, at hverken tilladelsen til skal være sagligt begrundet i det enkelte tilfælde, finder
 aktiv forædling eller den gældende og offentliggjorte anvendelse på polske statsborgere?
 fællesskabslovgivning tillader, at hvede anvendes til frem-
 stilling af glukose, som udføres af den pågældende. Ved
 samtidig at fastslå, at de kompetente toldmyndigheder ikke 2. Dersom spørgsmål 1 besvares bekræftende:
 havde fremført en eneste indsigelse mod vedkommendes
 transaktioner, selv om disse var blevet udført igennem
 mange år, har Kommissionen pålagt vedkommende stren- Er artikel 37, stk. 1, i Europaaftalen også til hinder
 gere krav end dem, der ville være blevet pålagt af de for anvendelsen af den nationale retsforskrift, når den
 kompetente myndigheder. Kommissionen har endvidere tidsbegrænsede arbejdskontrakt er indgået før Europaafta-
 ikke taget hensyn til den omstændigheder. Kommissionen len trådte i kraft, men først udløber efter dette tidspunkt?
 har endvidere ikke taget hensyn til den omstændighed, at
 den også har været kendt for at indtage den opfattelse, at
 der kan tillades ækvivalens mellem to produkter, som


text:
ikke
 opfylder ækvivalenskriterierne.
 Kommissionen har udtrykkeligt fastslået, at der ikke var
 tale om, at vedkommende havde foretaget nogen manipu-
 lationer, og at den finansielle fordel skyldes prisudsving i
 forbindelse med hvilke den procedure, som vedkommende
 anvendte, lige så let kunne have ført til et finansielt tab.
 Den nævnte procedure førte til en samlet toldskyld på Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 17 491 244,45 NLG, mens det tilsigtede overskud (fortje- se afsagt den 14. april 2000 af Landgericht Köln i sagen
 neste) i den pågældende periode udgjorde 710 700 NLG. Ferring Arzneimittel GmbH mod Eurim-Pharm Arznei-
 Under disse omstændigheder, og som allerede anført, ville mittel GmbH
 det være uforholdsmæssigt ikke at foretage eftergivelse af
 toldskyld, for så vidt som den nævnte skyld er højere end
 den fordel, som vedkommende har opnået. (Sag C-172/00)
 (1) Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2.7.1993 om (2000/C 211/11)
 visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF)
 nr. 2913/92, som senest ændret ved forordning (EØF)
 nr. 1662/1999 (EFT 1993 L 253, s. 1). Ved kendelse afsagt den 14. april 2000, indgået til Domstolens
 (2) EFT 1992 L 302, s. 1. Justitskontor den 10. maj 2000, har Landgericht Köln i sagen
 Ferring Arzneimittel GmbH mod Eurim-Pharm Arzneimittel
 GmbH forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ---pagebreak--- 22.7.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 211/7
 1. Er artikel 28 og 30 EF til hinder for nationale retsforskrifter, Durande, Kommissionens Juridiske Tjeneste, og med valgt
 som forbyder markedsføring af lægemidlet X adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommis-
 sionen Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg.
 — som hidtil i medlemsstat A har været omfattet af en
 stiltiende tilladelse, som nu er udløbet, fordi indehave-
 ren af tilladelsen har opgivet denne, Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — som i en årrække er blevet parallelimporteret fra 1. Det fastslås, at Den Hellenske Republik ved ikke at have
 medlemsstat B til medlemsstat A og der er blevet bragt vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmel-
 i omsætning på grundlag af den nævnte stiltiende ser for at efterkomme
 tilladelse,
 — Rådets forordning 96/24/EF (1) af 29. april 1996 om
 — som producenten og indehaveren af tilladelsen har ændring af direktiv 79/373/EØF om handel med
 erstattet med et nyt lægemiddel Y, som er bragt i foderblandinger og
 omsætning i medlemsstat A på grundlag af en særskilt
 tilladelse og
 — Rådets direktiv 96/25/EF (2) af 29. april 1996 om
 omsætning af fodermidler og om ændring af direktiv
 — som kun adskiller sig fra lægemiddel X derved, at det 70/524/EØF, 74/63/EØF, 82/471/EØF og 93/74/EØF
 indeholder andre hjælpestoffer, som bevirker en bedre samt om ophævelse af direktiv 77/101/EØF
 temperaturstabilitet, hvilket medfører, at opbevaring i
 køleskab er overflødig?
 har tilsidesat dens forpligtelser i henhold til traktaten og
 ovenstående direktiver.
 2. Har det betydning for vurderingen, at indehaveren af den
 ikke længere eksisterende tilladelse i henhold til loven har
 haft mulighed for at opgive den hidtidige tilladelse på en 2. Den Hellenske Republik tilpligtes at afholde sagens om-
 sådan måde, at det


text:
fortsat var muligt at omsætte lægemidlet kostninger.
 i en bestemt (overgangs)periode?
 I bekræftende fald, efter hvilke kriterier skal den hidtidige Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 indehaver ved afgørelsen af sin videre fremfærd tage
 hensyn til de frie varebevægelser i Fællesskabet?
 I henhold til traktatens artikel 249 EF, stk. 3, er et direktiv med
 3. Har det betydning for vurderingen, om lægemidlet Y i den hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat,
 nye form kun er bragt i omsætning i medlemsstat A eller som det rettes til.
 om det også findes på markedet i andre medlemsstater?
 4. Har det betydning for vurderingen, om der — når begge I henhold til traktatens artikel 10 EF, stk. 1, træffer medlems-
 lægemiddelformer forhandles samtidig og ved siden af staterne alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er
 hinanden i medlemsstat A — foreligger en fare for ukorrekt egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af
 opbevaring af lægemidlet X? denne traktat eller af retsakter foretaget af Fællesskabets
 institutioner.
 Den Hellenske Republik har ikke bestridt, at den er forpligtet
 til at træffe foranstaltninger med henblik på at efterkomme
 ovennævnte direktiver.
 Kommissionen fastslår, at Den Hellenske Republik endnu ikke
 Sag anlagt den 11. maj 2000 af Kommissionen for De har truffet egnede foranstaltninger med henblik på fuldstændigt
 Europæiske Fællesskaber mod Den Hellenske Republik at gennemføre de pågældende direktiver i den græske rets-
 orden.
 (Sag C-176/00)
 (1) EFT L 125 af. 23.5.1996, s. 33.
 (2000/C 211/12) (2) EFT L 125 af 23.5.1996, s. 35.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 11. maj
 2000 anlagt sag mod Den Hellenske Republik af Kommissio-
 nen for De Europæiske Fællesskaber ved Maria Kondou-


text:
C 271 /8 DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 6 . 9 . 97
 — Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet: 2 ) Er det i den forbindelse af betydning, at størstedelen af
 Såfremt staten tog initiativ til at statsgarantien de østrigske børnehaver drives af statslige institutioner
 straks blev stillet i bero for at efterkomme Kom eller med økonomisk støtte herfra ?
 missionens foreløbige beslutning, kunne kreditor
 bankerne omgående kræve, at de respektive tilgo
 dehavender indfries gennem staten, enten af EPAC
 — som herved ville gå konkurs med efterfølgende
 opløsning — eller af den portugisiske stat i hen
 hold til dennes kontraktmæssige ansvar. Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 afsagt den 24 . marts 1997 af Handelsgericht Wien i sagen
 Pfeiffer Großhandel Ges.m.b.H. mod Löwa Warenhandel
 Den foranstaltning, som Kommissionen vil Ges.m.b.H.
 anordne, er således åbenbart indgribende og urime
 lig og helt uforholdsmæssig henset til de eventuelle ( Sag C-255/97)
 skader — som Kommissionen end ikke søgte at ( 97/C 271 / 11 )
 identificere — som følge af, at staten opretholder
 garantien, indtil der er truffet endelig beslutning.
 Ved kendelse afsagt den 24. marts 1997, indgået til Dom
 stolens Justitskontor den 14 . juli 1997, har Handelsgericht
 — Manglende forudsætninger for Kommissionens Wien i sagen Pfeiffer Großhandel Ges.m.b.H. mod Löwa
 udøvelse af sin kontrolbeføjelse : Den omstændig Warenhandel Ges.m.b.H. forelagt De Europæiske Fælles
 hed i sig selv, at staten stiller garanti, er ikke skabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse
 udtryk for en støtte, såvel fordi garantien ikke kan af følgende spørgsmål :
 anses for en støtte, for så vidt som den ikke kan
 sidestilles med en statslig indfrielse af skyldige Skal EF-traktatens artikel 30 og 52 ff. fortolkes således, at
 beløb vedrørende hovedstol eller renter på vegne af
 de er til hinder for at bringe nationale retsforskrifter i
 det selskab, til fordel for hvilket, der er stillet
 anvendelse, hvorefter det varemærke eller den firmabeteg
 garanti , i tilfælde af manglende opfyldelse, som nelse, der er ældst i prioritet, skal nyde beskyttelse,
 fordi EPAC ville være i stand til at klare sig helt såfremt der er tale om mærker eller betegnelser, der kan
 uden statsgaranti og fuldstændig ville genvinde sin
 forveksles, således at det i tre østrigske delstater forbydes
 økonomiske ligevægt, blot dets tilgodehavende hos en virksomhed at anvende et varemærke eller en firmabe
 Silapor, som staten indestår for, indfries. tegnelse, som selskaber, der indgår i samme koncern som
 denne, lovligt anvender i andre medlemsstater ?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved dom
 afsagt den 24. oktober 1996 af Landesgericht Linz i sagen afsagt den 7. juli 1997 af Tribunal de commerce de Bru
 Gabriele Gruber mod Silhouette International Schmied
 xelles i sagen Anklagemyndigheden mod Déménagements-
 GmbH & Co. KG
 Manutention Transport SA, forkortet D. M. Transport
 ( Sag C-249/97) ( Sag C-256/97)
 ( 97/C 271 / 10 ) ( 97/C 271 / 12 )
 Ved dom afsagt den 7. juli 1997, indgået til Domstolens
 Ved kendelse afsagt den 24 . oktober 1996 ,


text:
indgået til Justitskontor den 15 . juli 1997, har Tribunal de commerce
 Domstolens Justitskontor den 8 . juli 1997, har Landesge de Bruxelles i sagen Anklagemyndigheden mod Déménage
 richt Linz i sagen Gabriele Gruber mod Silhouette Interna ments-Manutention Transport SA, forkortet D. M. Trans
 tional Schmied GmbH & Co. KG forelagt De Europæiske port, forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel anmodning om præjudiciel afgørelse af følgende spørgs
 afgørelse af følgende spørgsmål : mål :
 1 ) Skal traktatens artikel 92 fortolkes således, at foran
 1 ) Er det foreneligt med EF-traktatens artikel 119, at det staltninger, der er truffet af et offentligt organ som
 som følge af mangel på børneinstitutioner overvejende O.N.S.S. , og som vedrører henstand med betalinger,
 er kvinder, der må afslutte deres ansættelsesforhold for kan anses for at være statsstøtte i den nævnte bestem
 at passe børn, og at disse kvinder, til trods for at de melses forstand, når en erhvervsmæssig virksomhed
 opfylder yderligere betingelser ( længere virksomheds som følge af disse foranstaltninger i mindst otte år har
 tilknytning), kun får maksimalt halvdelen af den fra kunnet tilbageholde en del af de beløb, den indeholder
 trædelsesgodtgørelse, som den faktiske varighed af i forhold til sine ansatte , og anvende disse beløb til at
 deres beskæftigelse berettiger dem til ( jf. AngG § 23a, opretholde sine erhvervsmæssige aktiviteter, når virk
 stk. 3 ), medens mænd får fratrædelsesgodtgørelse for somheden ikke kan opnå en finansiering på alminde
 hele beskæftigelsesperioden ? lige markedsvilkår eller forøge egenkapitalen ?
 ---pagebreak--- 6 . 9 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 271 /9
 2 ) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, I mangel af opfyldelse af indgåede forpligtelser, af en
 skal traktatens artikel 92 da fortolkes således, at en officiel forklaring og af en form for reklamation ser
 sådan støtte er forenelig med fællesmarkedet ? selskabet sig nødsaget til at gå til Domstolen for at
 opnå erstatning for den skade, der for tiden består i
 manglende betaling, dels af fakturabeløbet og dels af
 renter fra udløbet af de to måneder, indtil betaling
 sker, med forbehold af yderligere tab, som kan opstå i
 mellemtiden .
 Sag anlagt den 16. juli 1997 af Societå in nome collettivo
 E-Quattro mod Kommissionen for De Europæiske Fælles b ) Spørgsmålet om den manglende fortsæt
 skaber telse af retsforholdet
 ( Sag C-257/97)
 Kontrakten mellem parterne fastsætter en maksimal
 ( 97/C 271 / 13 ) varighed af to år med en gennemførelse fordelt over to
 faser.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 16 . juli 1997 anlagt sag mod Kommissionen for De Euro Kommissionen forbeholdt sig vel muligheden for ikke
 pæiske Fællesskaber af Societå in nome collettivo E-Quat at gå videre til anden fase, men det er på den anden
 tro, Laveno-Mombello (Varese, Italien ), ved advokat Giu side således, at Kommissionens mulighed ikke kan
 seppe Marchesini og med valgt adresse i Luxembourg hos udøves tilfældigt og vilkårligt, ligesom det under alle
 advokat Ernest Arendt, 8-10, rue Mathias Hårdt. omstændigheder er


text:
nødvendigt at tage hensyn til de
 omstændigheder, i hvilke muligheden udøves .
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Til slut er det sagsøgerens opfattelse, at den kontrakt
 ophævelse, som her foreligger, skal være begrundet og
 1 ) Kommissionen tilpligtes at erstatte den sagsøgeren meddeles parterne med en rimelig frist samt under
 påførte skade som følge af, at Kommissionen stadig sådanne omstændigheder, at modpartens berettigede
 ikke har betalt saldoen på den regning, sagsøgeren har forventning om kontraktens fortsættelse ikke skuffes .
 fremsendt til Kommissionen vedrørende de i regningen
 beskrevne ydelser.
 2 ) Desuden dømmes Kommissionen til at erstatte den sel
 skabet påførte skade ved den ubegrundede ophævelse
 af retsforholdet og Kommissionens afslutningsvis frem Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 satte meddelelse . afsagt den 8 . juli 1997 af Unabhangiger Verwaltungssenat
 flir Kårnten i sagen HI Hospital Ingenieure Krankenhaus
 3 ) Sagsøgte dømmes til at betale det samlede beløb enten technik Planungs-Gesellschaft mbH mod Landeskranken
 som angivet i stævningen eller under anvendelse af ren anstalten-Betriebsgesellschaft
 teberegning fra forfaldstid, indtil betaling sker. ( Sag C-258/97)
 ( 97/C 271 /14 )
 4 ) Sagsøgte tilpligtes at betale samtlige sagens omkostnin
 ger.
 Ved kendelse afsagt den 8 . juli 1997, indgået til Domsto
 lens Justitskontor den 17. juli 1997, har Unabhangiger
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: Verwaltungssenat fur Kårnten i sagen HI Hospital Inge
 nieure Krankenhaustechnik Planungs-Gesellschaft mbH
 a ) Spørgsmålet om betaling af de præsterede mod Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft forelagt
 ydelser De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål :
 Kontraktens artikel 7.2 bestemmer, at Kommissionen
 er pligtig at erlægge betaling efter fremsendelse af fak 1 ) Skal artikel 2, stk. 8 , i Rådets direktiv 89/665/EØF H
 tura og inden udløb af en frist på to måneder fra det af 21 . december 1989 om samordning af love og admi
 nistrative bestemmelse vedrørende anvendelsen af kla
 tidspunkt, hvor faktura på ny er blevet tilsendt.
 geprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offent
 lige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter fortol
 Ydelserne fra første fase blev præsteret i marts 1997, kes således, at Unabhangiger Verwaltungssenat fur
 og faktura blev oprettet den 6 . marts 1997. Kårnten opfylder betingelserne for at være kompetent
 instans i klageprocedurer vedrørende tjenesteydelser ?
 Herefter er der forløbet fire måneder, uden at det kræ
 vede beløb er blevet betalt, og uden at der er frem 2 ) Skal disse eller andre bestemmelser i nævnte direktiv,
 kommet den mindste oplysning eller indsigelse fra offi hvoraf der udledes et individuelt krav på gennem
 cielt hold . førelse af en klageprocedure for en myndighed eller en


text:
C 169/32 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 13.7.2002
 annullation af Kommissionens beslutning K(98) 241 endelig fire lande en sikkerhedsstillelse svarende til den udløbne
 udg. (REM 13/97) af 4. februar 1998 om afslag på fritagelse antidumpingtold, ligesom de pålægges at undergive importen
 for importafgifter af fjernsynsapparater med oprindelse i registrering, eller mere subsidiært, at det pålægges Kommissio-
 Tyrkiet, har Retten (Tredje Afdeling), sammensat af afdelings- nen at kræve af de nævnte importører, at de undergiver
 formanden, M. Jaeger, og dommerne K. Lenaerts og J. Azizi; importen registrering, har Rettens præsident den 27. februar
 justitssekretær: H. Jung, den 16. april 2002 afsagt kendelse, 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 hvis konklusion lyder således:
 1) Det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen. 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 2) Det er ufornødent at træffe afgørelse vedrørende Kongeriget 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 Spaniens begæring om intervention.
 3) Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EFT C 302 af 21.10.2000.
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 FØRSTE INSTANS den 4. april 2002
 den 27. februar 2002 i sag T-198/01 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 i sag T-132/01 R, Euroalliages m.fl. mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 (Foreløbige forholdsregler — formaliteten — statsstøtte —
 tilbagesøgningspligt — fumus boni juris — uopsættelighed
 (Sag om foreløbige forholdsregler — appel — henvisning til — interesseafvejning)
 Retten — dumping — afgørelse om at afslutte en fornyet
 undersøgelse af foranstaltninger, som udløber — uopsætte-
 lighed — foreligger ikke)
 (2002/C 169/58)
 (2002/C 169/57)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-198/01 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH,
 I sag T-132/01 R, Euroalliages, Bruxelles, Péchiney électromé-
 Ilmenau (Tyskland), ved Rechtsanwalt G. Schohe, og med valgt
 tallurgie, Courbevoie (Frankrig), Vargön Alloys AB, Vargön
 adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De Europæiske
 (Sverige), Ferroatlàntica, Madrid, ved avocats D. Voillemot
 Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz og V. Di Bucci),
 og O. Prost, støttet af Kongeriget Spanien (Befuldmægtiget:
 angående en begæring om udsættelse af gennemførelsen af
 L. Fraguas Gadea), mod Kommissionen for De Europæiske
 artikel 2 i Kommissionens beslutning 2002/185/EF af 12. juni
 Fællesskaber (befuldmægtigede: V. Kreuschitz, S. Meany og
 2001 vedrørende Tysklands statsstøtte til Technische Glaswer-
 A.P. Bentley), støttet af TNC Kazchrome, Almaty (Kasakhstan)
 ke Ilmenau GmbH (EFT L 62, s. 30), subsidiært en begæring
 og Alloy 2000 SA, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 om foreløbige forholdsregler, har Rettens præsident den
 barrister J.E. Flynn, og solicitors J. Magnin og S. Mills, angående
 4. april 2002 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 dels principalt, at der anordnes udsættelse med gennemførelsen
 af Kommissionens beslutning 2001/230/EF af 21. februar
 2001 (EFT L 84, s. 36) om afslutning af antidumpingprocedu-
 ren vedrørende importen af ferrosilicium med oprindelse i 1) Gennemførelsen af artikel 2 i Kommissionens beslutning 2002/
 Brasilien, Folkerepublikken Kina, Kasakhstan, Rusland, Ukraine 185/EF af 12. juni 2001 vedrørende Tysklands statsstøtte til
 og Venezuela, dels subsidiært, at Kommissionen pålægges at Technische Glaswerke Ilmenau GmbH udsættes til den 17.