text:
bilregisterkungo fællesskabsbestemmelser ansås for fuldstændigt suspen
 relse ( 1 ) foreneligt med bestemmelserne i Rådets direktiv deret, når det senere konstateres, af tolden ifølge en anden
 70/ 156/EØF ( 2 ) i den gældende udgave ? fortolkning, som EF-Kommissionen efter høring af sin
 Juridiske Tjeneste har givet de samme fællesskabsbestem
 melser, skulle erlægges, og situationen er den, at debitor har
 2 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende : Er det overholdt samtlige bestemmelser i de gældende forskrifter
 pågældende krav foreneligt med Rom-traktatens arti og ikke ses hat have været bekendt med, at den fortolkning,
 kel 30 , eller kan det siges at udgøre en foranstaltning de italienske myndigheder i første omgang gav fællesskabs
 » med tilsvarende virkning «? bestemmelserne, var fejlagtig ?
 3 . Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende, og spørg
 smål 2 besvares med, at foranstaltningen er at betragte (') EFT nr . L 324 , s . 11 .
 ( 2 ) EFT nr . L 370, s . 126 .
 som en » foranstaltning med tilsvarende virkning «: Kan
 ( 3 ) EFT nr. L 197, s . 1 .
 det svenske krav om et attest opretholdes med hjemmel i ( 4 ) EFT nr. L 160, s . 1 .
 artikel 36 ?
 ( s ) EFT nr . L 201 , s . 16 .
 (') § 12 , stk . 1 , nr . 9 .
 C~ ) EFT 1970 , s . 82 .


text:
C 163/28 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10.6.2000
 KENDELSE AFSAGT AT RETTEN I FØRSTE INSTANS KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 24. januar 2000 den 23. marts 2000
 i sag T-179/98, José Cuenda Guijarro m.fl. mod Rådet for i sag T-266/99, Librairie de Rome mod Europa-Parlamen-
 Den Europæiske Union (1) tet (1)
 (Tjenestemænd — retlig interesse — generel og teoretisk (Offentlige kontrakter om tjenesteydelser — indkaldelse af
 interesse — bebyrdende retsakt — ingen — afvisning bud — udvælgelseskriterier — forkastelse af et bud —
 åbenbar) søgsmål, som åbenbart savner retligt grundlag)
 (2000/C 163/54) (2000/C 163/55)
 (Processprog: fransk) (Processprog: fransk)
 I sag T-179/98, José Cuenda Guijarro, tjenestemand i Rådet I sag T-266/99, Librairie de Rome, Bruxelles, ved advokaterne
 for Den Europæiske Union, Bruxelles, Eva Hellgren, Rådet for L. Dehin og C. Bruls, Liège, og med valgt adresse i Luxembourg
 Den Europæiske Union, Bruxelles, Petri Samuli Laaksonen, hos advokat C. Duro, 3, rue de la Chapelle, mod Europa-
 tjenestemand i Rådet for Den Europæiske Union, Bruxelles, Parlamentet (befuldmægtigede: T. Millet og A. Neergaard),
 Hans Lund, tjenestemand i Rådet for Den Europæiske Union, hvori der er nedlagt påstand om annullation af Parlamentets
 Bruxelles, Daniel Marlier, tjenestemand i Rådet for Den Euro- beslutning om at tildele en anden tilbudsgiver end det sagsø-
 pæiske Union, Masnuy-Saint-Jean (Belgien), Maria Augusta gende selskab kontrakten om tilrådighedsstillelse af udstyrede
 Santos, tjenestemand i Rådet for Den Europæiske Union, lokaler med henblik på drift af aviskiosker, har Retten (Anden
 Bruxelles, Agneta Sederowsky, tjenestemand i Rådet for Den Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, J. Pirrung, og
 Europæiske Union, Bruxelles, Jacqueline Willems, tjeneste- dommerne A. Potocki og A. W. H. Meij; justitssekretær:
 mand i Rådet for Den Europæiske Union, Tervuren (Belgien), H. Jung, den 23. marts 2000 afsagt kendelse, hvis konklusion
 og Noé Youssouroum, tjenestemand i Rådet for Den Europæi- lyder således:
 ske Union, Bruxelles, ved advokaterne J.-N. Louis og F. Parmen-
 tier, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos 1. Europa-Parlamentet frifindes.
 Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange, mod Rådet for
 Den Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Van Craeyenest, 2. Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 M. Bauer og D. Waelbroeck), vedrørende en påstand om
 annullation af Rådets afgørelse af 12. januar 1998 dels om
 sagsøgernes ansøgning om, at der blev truffet visse foranstalt- (1) EFT C 34 af 5.2.2000.
 ninger med hensyn til sikkerheden, beskyttelsen af sundheden
 og af hensyn til miljøet på arbejdsstedet for så vidt angår
 bygningen »Justus Lipsius« ved Rådet i Bruxelles, og dels
 en påstand om erstatning for ikke økonomisk skade, som
 sagsøgerne hævder at have lidt på grund af institutionens
 fejltagelser, passivitet og forsømmelser vedrørende bygningens
 tilstand, har Retten (Femte Afdeling), sammensat af afdelings-
 formanden, R. Garcı́a-Valdecasas, og dommerne P. Lindh og
 J. D. Cooke; justitssekretær: H. Jung, den 24. januar 2000 af-
 sagt kendelse, hvis konklusion lyder således: Sag anlagt den 27. marts 2000 af Nicolás Martı́nez Rey
 m.fl., mod Rådet for Den Europæiske Union
 1. Sagen må åbenbart afvises.
 (Sag T-73/00)
 2. Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og halvdelen af
 sagsøgtes. (2000/C 163/56)

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
3. Sagsøgte bærer halvdelen af sine omkostninger.
 (Processprog: spansk)
 (1) EFT C 397 af 19.12.1998. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 27. marts 2000 anlagt sag mod Rådet for Den Europæiske
 Union af Nicolás Martı́nez Rey m.fl., La Coruña (Spanien),
 ved advokaterne Ramón Garcı́a-Gallardo og Maria Dolores
 Domı́nguez Pérez, 19, Square de Meeûs, Bruxelles.
 ---pagebreak--- 10.6.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 163/29
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande: Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Annullation af den niende rubrik i bilag I D til Rådets
 forordning (EF) nr. 2742/1999 af 17. december 1999 om Det omhandlede vare- Ordmærket »LITE« — ansøgning
 fastsættelse for år 2000 af fiskerimuligheder og dertil mærke: nr. 214932
 knyttede betingelser for visse fiskebestande og grupper af
 fiskebestande gældende for EF-farvande og for EF-fartøjer i Vare eller tjenesteydelse: Varer i klasse 5, 29, 30, 32 og 33
 andre farvande, som er omfattet af fangstbegrænsninger, (hovedsageligt levnedsmidler og
 og om ændring af forordning (EF) nr. 66/98. drikke)
 — Annullation af bilag IV, punkt 1.1, andet afsnit, nr. i), til Den for appelkammeret Undersøgerens afvisning af regi-
 Rådets forordning nr. 685/95 af 27. marts 1995 om påklagede afgørelse: strering
 forvaltning af fiskeriindsatsen, således som begrundet af
 sagsøgerne, for så vidt angår visse fiskerizoner og visse Søgsmålsgrunde:
 fiskeressourcer i Fællesskabet i det omfang, Rådet for år — Appelkammerets tilsidesættel-
 2000 har godkendt en analytisk TAC for område VIII og i se af retten til kontradiktion
 det omfang, der ikke findes nogen mulighed for fastsættelse — Urigtig anvendelse af artikel 7,
 af en fælles TAC. stk. 1, litra b), i forordning
 (EF) nr. 40/94
 — Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes af betale alle — Urigtig anvendelse af artikel 7,
 sagens omkostninger. stk. 1, litra c), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter svarer til de
 i sag T-54/00, FCPG m.fl. mod Rådet, anførte.
 Sag anlagt den 6. april 2000 af Hänseler GmbH og Schuck
 GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber
 Sag anlagt den 4. april 2000 af Rewe-Zentral AG mod
 Harmoniseringskontoret for det Indre Marked (varemær- (Sag T-83/00)
 ker, mønstre og modeller)
 (Sag T-79/00) (2000/C 163/58)
 (2000/C 163/57)
 (Processprog: tysk)
 (Processprog: tysk)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 6. april 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der Europæiske Fællesskaber af Hänseler GmbH, Konstanz (For-
 den 4. april 2000 anlagt sag mod Harmoniseringskontoret for bundsrepublikken Tyskland), og Schuck GmbH, Schwaig (For-
 det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) af bundsrepublikken Tyskland), ved advokat Burchard Sträter,
 Rewe-Zentral AG, Köln (Forbundsrepublikken Tyskland), ved Bonn (Forbundsrepublikken Tyskland).
 advokat Maximilian Kinkeldey, advokatselskabet Grünecker,
 Kinkeldey, Stockmair & Schwanhäusser, München (Forbunds-
 republikken Tyskland). Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: — Det fastslås, at Kommissionens beslutning af 9. marts 2000
 (K (2000) 608) er ugyldig.
 — Den af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret
 for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller) — Subsidiært fastslås, at beslutningen er


text:
18.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 79/31
 Sag anlagt den 1. december 1999 af Arne Mathisen AS afregningspriser mellem forbundne selskaber. Desuden
 mod Rådet for Den Europæiske Union havde man handlet i god tro og ikke haft til hensigt at
 vildlede Kommissionen.
 (Sag T-340/99)
 — Proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat. Det havde
 ikke været absolut nødvendigt at udstede forordningen for
 (2000/C 79/68) at beskytte Fællesskabets marked, idet sagsøgeren havde
 opgivet den anfægtede forretningspraksis.
 (Processprog: engelsk) — Sagsøgeren var berettiget til erstatning i henhold til artikel
 288 EF, idet forordningen var ulovlig, og sagsøgeren led
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den økonomiske tab ved i sit erhverv at blive udelukket fra at
 1. december 1999 anlagt sag mod Rådet for De Europæiske deltage i eksporthandelen med laks med EF.
 Fællesskaber af Arne Mathisen AS, ved advokat Sigurd Knudt-
 zon og med valgt adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet
 Bonn, Schmitt & Steichen, 7 Val Ste-Croix.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Rådets forordning (EF) nr. 1895/1999 af 27 august 1999
 om ændring af forordning (EF) nr. 772/1999 om ind- Sag anlagt den 2. december 1999 af Airtours PLC mod
 førelsen af en endelig antidumping- og udligningstold på Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 importen af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i
 Norge annulleres, i det omfang den berører sagsøgeren.
 (Sag T-342/99)
 — Rådet betaler erstatning til sagsøgeren for de forretnings-
 mæssige tab, denne har lidt på grund af Rådets udstedelse
 (2000/C 79/69)
 af forordningen.
 — Erstatningen tillægges 12 % p.a. i rente.
 (Processprog: engelsk)
 — Rådet betaler sagens omkostninger.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 2. december 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Europæiske Fællesskaber af Airtours PLC, ved advokaterne
 John Swift, QC, Rupert Anderson, Malcolm Nicholson,
 Jacqueline Holland samt Andrea Gomes da Silva og med valgt
 Sagsøgeren er et norsk selskab, der handler med fisk, og som
 adresse i Luxembourg hos advokatfirmaet Elvinger Hoss &
 sammen med andre norske eksportører underskrev et tilsagn Prussen, 2 Place Winston Churchill, L-2014.
 om ikke at bringe norske laks i omsætning i Fællesskaberne til
 en lavere pris end en særlig mindstepris samt kvartalsvis at
 indberette salgstallene for laks til Kommissionen. Selskabet Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 lovede endvidere ikke at omgå tilsagnet med kompenserende
 arrangementer med kunderne i Fællesskaberne eller ved vildle- — Kommissionens beslutning af 22. september 1999 ve-
 dende oplysninger eller indberetninger. Som følge af beskyld- drørende anmeldelsen af en fusion i henhold til Rådets
 ninger mod selskabet for at have indsendt opdigtede salgsind- forordning (EØF) nr. 4064/89 i sag IV/M.1524 — Airtours/
 beretninger og at have vildledt Kommissionen vedrørende den First Choice kendes ugyldig og annulleres i sin helhed.
 faktiske virksomhed samt selskabets vilje til at overholde sit
 tilsagn udstedte Rådet den anfægtede forordning.
 — Kommissionen betaler sagsøgerens omkostninger.
 Sagsøgeren gør til støtte for søgsmålet følgende anbringender
 gældende:
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Selskabets forretningspraksis udgjorde ikke en mislig-
 holdelse af tilsagnet, idet dette ikke omfattede trekantshan- Den anfægtede


text:
beslutning forbyder den påtænkte fusion
 del, inden det blev ændret i december 1998. mellem Airtours og First Choice Holidays PLC med den
 begrundelse, at fusionen ville føre til en situation med en
 — Selskabets forretningspraksis udgjorde ikke en omgåelse af kollektiv dominerende stilling på markedet i Det Forenede
 tilsagnet. Sagsøgeren afviser påstanden om, at priserne og Kongerige for kortdistance feriepakkerejser til udlandet. De
 pengestrømmene mellem selskabets handelspartnere, som kollektivt dominerende virksomheder ville være det fusionere-
 var grundlaget for indberetningerne til Kommissionen, de Airtours/First Choice samt to andre rejsearrangører, Thom-
 blot var af fiktiv karakter og i virkeligheden var interne son Travel Group PLC og Thomas Cook Group Limited.


text:
20.7.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 207/40
 Sag anlagt den 6. maj 2013 — Orthogen mod KHIM — Arthrex Medizinische Instrumente (IRAP)
 (Sag T-253/13)
 2013/C 207/67
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Orthogen AG (Düsseldorf, Tyskland) (ved advokaterne M. Finger og S. Krüger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH (Karlsfeld, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 21. februar 2013 af første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i Det Indre Marked (Varemærker og Design) i sag R 382/2012-1 annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der er opstået i forbindelse med klagesagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Det registrerede EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt: Ordmærket »IRAP« for varer og tjenesteydelser i klasse 1, 5, 10, 42 og 44 — EF-varemærke nr. 3 609 121
 Indehaver af EF-varemærket: Sagsøgeren
 Indgiveren af ugyldighedsbegæringen: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH
 Begrundelsen for ugyldighedsbegæringen: Absolut ugyldighedsgrund. »IRAP« er en almindelig anvendt forkortelse for et bestemt protein, som har en væsentlig rolle i forbindelse med visse medicinske henholdsvis veterinærmedicinske behandlinger.
 Annullationsafdelingens afgørelse: Ugyldighedsbegæringen taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 52, stk. 1, litra a), i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/17
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 4. september 2014 — Burgo Group SpA mod Illochroma SA, under likvidation, Jérôme Theetten, i egenskab af kurator for Illochroma SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour d'appel de Bruxelles — Belgien)
 (Sag C-327/13) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - retligt samarbejde i civile sager - insolvensbehandling - begrebet »forretningssted« - koncern - forretningssted - ret til at indlede en sekundær insolvensbehandling - kriterier - person bemyndiget til at begære indledning af en sekundær insolvensbehandling))
 (2014/C 395/21)
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour d'appel de Bruxelles
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Burgo Group SpA
 Sagsøgt: Illochroma SA, under likvidation, Jérôme Theetten, i egenskab af kurator for Illochroma SA
 Konklusion
 1)
 Artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1346/2000 af 29. maj 2000 om konkurs skal fortolkes således, at et selskab i forbindelse med dets likvidation i en anden medlemsstat end den, hvor det har hjemsted, ligeledes kan være genstand for en sekundær insolvensbehandling i den anden medlemsstat, hvor selskabet har hjemsted, og hvor det har status af juridisk person.
 2)
 Artikel 29, litra b), i forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at spørgsmålet om, hvilken person eller myndighed der har ret til at indgive begæringen om en sekundær insolvensbehandling, skal vurderes på grundlag af den nationale lovgivning i den medlemsstat, på hvis område begæringen om indledning af en sådan insolvensbehandling er indgivet. Retten til at indgive en begæring om indledning af en sekundær insolvensbehandling kan imidlertid ikke være begrænset til kun at gælde kreditorer, der er bosiddende eller har deres hjemsted i den medlemsstat, på hvis område det omhandlede forretningssted er beliggende, eller kun til de kreditorer, hvis fordring stammer fra dette forretningssteds drift.
 3)
 Forordning nr. 1346/2000 skal fortolkes således, at når hovedinsolvensbehandlingen er en likvidation, er hensyntagen til hensigtsmæssighedskriterier, som foretages af den ret, der har fået forelagt en begæring om indledning af en sekundær insolvensbehandling, omfattet af den nationale lovgivning i den medlemsstat, på hvis område begæringen om indledning af denne insolvensbehandling er indgivet. Medlemsstaterne skal dog, når de fastlægger betingelserne for indledning af en sekundær insolvensbehandling, respektere EU-retten, herunder navnlig dens generelle principper samt forordningens bestemmelser.
 (1) EUT C 226 af 3.8.2013.


text:
25.6.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/25
 Sag anlagt den 15. april 2005 af Carmela Lo Giudice mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-154/05)
 (2005/C 155/50)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 15. april 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Carmela Lo Giudice, Strambeek Bever (Belgien), ved avocats Gilles Bounéou og Frédéric Frabetti, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1.
 Annullation af den udtrykkelige afvisning af 18. januar 2005, nr. 05/399.
 2.
 Om fornødent: Annullation af den stiltiende afvisning af sagsøgerens ansøgning om bistand af 28. november 2003 og annullation af den stiltiende afvisning af sagsøgerens ansøgning om bistand af 23. december 2003.
 3.
 Det fastslås, at sagsøgeren har været udsat for psykisk chikane i forbindelsen med tjenesten.
 4.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på 100 000 EUR (et hundrede tusinde EUR) for ikke-økonomisk skade, idet der tages forbehold for den forhøjelse eller vurdering heraf, som beror på den psykiske chikane, idet sagsøgerens fremtid er fuldstændig usikker og hendes helbred er blevet kraftigt påvirket.
 5.
 Der tages forbehold for udnyttelse af alle andre gældende retsregler, bl.a. retten til at anmode om at få tilsendt afhøringerne af vidnerne, således som disse er beskrevet i indlægget af 7.1.2005 fra IDOC.
 6.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren, som er tjenestemand ved Kommissionen, indgav til sin overordnede to ansøgninger om bistand af 28. november 2003 og 23. december 2003, idet hun påstod at være udsat for psykisk chikane på sin arbejdsplads. Hun har med søgsmålet anfægtet afvisningen af hendes ansøgninger samt afslaget på den klage, hun dernæst indgav.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet anført, at hun henset til antallet af arbejdsopgaver, hun blev tildelt af sin overordnede, samt til antallet af e-mails, denne fremsendte til hende, ubestrideligt har været udsat for egentlig psykisk chikane. Som følge heraf tilsidesætter de anfægtede afgørelser vedtægtens artikel 12.
 Afvisningen af hendes ansøgninger om bistand er ifølge sagsøgeren i strid med vedtægtens artikel 24 samt i strid med forslaget af 15. oktober 2003 fra N. Kinnock vedrørende en politik på området for psykisk chikane. Sagsøgeren har desuden anført, at afgørelsen af 18. januar 2001 ikke er begrundet, at princippet om forbud mod usaglig sagsbehandling er tilsidesat, at der foreligger magtmisbrug, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt reglen »patere legem quam ipse fecisti« er tilsidesat, samt at der er sket tilsidesættelse af omsorgspligten.


text:
10.11.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 395/51
 Sag anlagt den 30. juli 2014 — EEB mod Kommissionen
 (Sag T-565/14)
 (2014/C 395/64)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Det Europæiske Miljøkontor (EEB) (Bruxelles, Belgien) (ved advokat S. Podskalská)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede kommissionsafgørelse af 12. juni 2014 (Ares (2014)1915757) annulleres.
 —
 Den anden anfægtede kommissionsafgørelse af 17. februar 2014 (2014/804/EU) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Med nærværende søgsmål har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 12. juni 2014 (Ares (2014)1915757), hvorved Kommissionen afviste sagsøgerens anmodning om intern prøvelse af Kommissionens afgørelse K(2014) 804 endelig af 17. februar 2014 om Republikken Polens meddelelse om en national overgangsplan, der er omhandlet i artikel 32 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU (1) om industrielle emissioner. Sagsøgeren har endvidere nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2014) 804 endelig af 17. februar 2014.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1.
 Det første anbringende vedrører afgørelse Ares (2014)1915757, idet det anføres, at forordning nr. 1367/2006 (2) og direktiv 2010/75 er blevet tilsidesat:
 —
 henset til, at afgørelsen om den nationale overgangsplan er en individuel foranstaltning og derfor en forvaltningsakt i henhold til forordning nr. 1367/2006. Ifølge sagsøgeren skulle Kommissionen således have fastslået, at anmodningen om intern prøvelse skulle behandles
 —
 henset til, at Kommissionen skulle have fortolket artikel 10 i forordning nr. 1367/2006 i overensstemmelse med Århuskonventionen og fastslået, at artikel 2, stk. 1, litra g), i forordning nr. 1367/2006 var ulovlig
 —
 henset til, at Kommissionens argumentation er baseret på en ukorrekt fortolkning af de relevante bestemmelser i direktiv 2010/75/EU.
 2.
 Det andet anbringende vedrører afgørelse K(2014) 804 endelig, idet det anføres, at artikel 17 TEU, direktiv 2010/75/EU, Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2012/115/EU (3), Århuskonventionen, direktiv 2001/42/EF (4) og direktiv 2008/50/EF (5) er blevet tilsidesat.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU af 24.11.2010 om industrielle emissioner (integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening) (EUT L 334, s. 17).
 (2) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århus-konventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT L 264, s. 13).
 (3) Kommissionens gennemførelsesafgørelse 2012/115/EU af 10.2.2012 om fastsættelse af regler for de nationale overgangsplaner, der er omhandlet i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/75/EU om industrielle emissioner (meddelt under nummer K(2012) 612) (EUT L 52, s. 12).
 (4) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27.6.2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (EFT L 197, s. 30).
 (5) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/50/EF af 21.5.2008 om luftkvaliteten og renere luft i Europa (EUT L 152, s. 1).


text:
16.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 89/22
 Rettens dom af 29. januar 2015 — Zitro IP mod KHIM — Gamepoint (SPIN BINGO)
 (Sag T-665/13) (1)
 ((EF-varemærker - ansøgning om EF-figurmærket SPIN BINGO - ældre EF-ordmærke ZITRO SPIN BINGO - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009))
 (2015/C 089/25)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Zitro IP Sàrl (Luxembourg, Luxembourg) (ved advokat A. Canela Giménez)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved J. Crespo Carrillo, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten: Gamepoint BV (Haag, Nederlandene)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 14. oktober 2013 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1388/2012-4) vedrørende en indsigelsessag mellem Zitro IP Sàrl og Gamepoint BV.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Zitro IP betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 61 af 1.3.2014.


text:
16.6.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 173/29
 på fællesskabsplan, selv om virksomheden udøves som Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 tjenesteyder, kan være underlagt bestemmelser, der er
 begrundet i almene interesser, såsom bestemmelser om — Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans
 erhvervets organisation, kvalifikationer og fagetiske reg- afsagte kendelse af 30. januar 2001 ophæves.
 ler, er Kommissionen af den opfattelse, at de franske
 bestemmelser fastsætter betingelser, der ikke er forholds- — Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkost-
 mæssige, og som er overdrevent hindrende for udøvelsen ninger med alle heraf følgende retsvirkninger.
 af det pågældende erhverv på fransk område for patent-
 agenter, der lovligt er etableret i andre medlemsstater, og
 som i Frankrig præsterer enkeltstående tjenesteydelser.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Der kunne have været anvendt andre mindre hindrende
 foranstaltninger end den obligatoriske optagelse i et
 register, der forudsætter en eksamen, som for eksempel: — Urigtig retsanvendelse: Retten burde som følge af struktu-
 ren af det sagsøgende selskabs produktionsnetværk, der
 er enestående i den sydvestlige del af Frankrig, konkret
 1. krav om, at erhvervet udføres under hjemstatens have undersøgt, om den omtvistede forordning berørte
 titel, sagsøgeren på en særlig måde på det tidspunkt, hvor
 forordningen blev vedtaget.
 2. krav om, at den erhvervsdrivende godtgør sin titel,
 — Udvanding af appellantens påstande.
 3. en erklæringsordning (som den, der er foreskrevet i — Manglende begrundelse med hensyn til anbringendet om
 artikel 22 i Rådets direktiv 85/384/EØF om gensidig tilsidesættelse af retten til en effektiv prøvelse: I den
 anerkendelse af eksamensbeviser for arkitekter (2)). anfægtede kendelse tages der ikke stilling til appellantens
 argument om, at Kommissionens fortolkning af artikel 7
 — Tilsidesættelse af artikel 49 EF, idet der stilles krav om i forordning (EØF) nr. 2081/92 (1), hvorefter mulighe-
 bopæl eller hjemsted i Frankrig for dér at kunne præstere derne for at rejse indsigelse er begrænset til kun at omfatte
 enkeltstående tjenesteydelser. medlemsstater, er en tilsidesættelse af retten til en effektiv
 prøvelse.
 — Fejlagtig fortolkning af artikel 7 i forordning (EØF)
 (1) EFT L 19 af 24.1.1989, s. 16. nr. 2081/92. Tilsidesættelse af det generelle fællesskabs-
 (2) Rådets direktiv 85/384/EØF af 10.6.1985 om gensidig an- retlige princip, hvorefter der er sikret en ret til en effektiv
 erkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikations- prøvelse: Medlemsstatens passivitet må åbne mulighed
 beviser inden for arkitekturområdet, herunder foranstaltninger, for, at en virksomhed, der i øvrigt opfylder formalitetsbe-
 som skall lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri tingelserne i artikel 7, stk. 4, kan rejse indsigelse over for
 udveksling af tjenesteydelser (EFT L 223 af 21.8.1985, s. 15). Kommissionen.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om
 beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser
 for landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 208 af
 24.7.1992, s. 1).
 Appel iværksat den 9. april 2001 af SCEA La Conqueste
 til prøvelse af kendelse afsagt den 30. januar 2001 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Femte
 Afdeling) i sag T-215/00, SCEA La Conqueste mod Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber Anmodning om præjudiciel afgørelse


text:
forelagt ved kendel-
 se afsagt den 30. marts 2001 af Sozialgericht Leipzig i
 (Sag C-151/01 P) sagen Karen Mau mod Bundesanstalt für Arbeit
 (2001/C 173/49) (Sag C-160/01)
 (2001/C 173/50)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 9. april
 2001 iværksat appel af SCEA La Conqueste ved advokaterne
 A. Lyon-Caen, F. Fabiani og F. Thiriez, som befuldmægtigede, Ved kendelse afsagt den 30. marts 2001, indgået til Domstol-
 og med valgt adresse i Paris, til prøvelse af kendelse afsagt den ens Justitskontor den 12. april 2001, har Sozialgericht Leipzig
 30. januar 2001 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første i sagen Karen Mau mod Bundesanstalt für Arbeit forelagt
 Instans (Femte Afdeling) i sag T-215/00, SCEA La Conqueste De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 ---pagebreak--- C 173/30 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 16.6.2001
 1. Fastsætter § 183, stk. 1, i Sozialgesetzbuch, Drittes Buch Spørgsmål 1
 (herefter »SGB III«) en dato som omhandlet i artikel 3,
 stk. 2, i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober
 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes Skal artikel 10, stk. 1, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af
 lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af 19. september 1980 om udvikling af associeringen fortolkes
 arbejdsgiverens insolvens (1)? således, at den er til hinder for en bestemmelse i en medlems-
 stats retsforskrifter, hvorefter tyrkiske arbejdstagere ikke er
 valgbare til et Arbeiterkammer’s plenarforsamling?
 2. Har Forbundsrepublikken Tyskland gyldigt begrænset
 Bundesanstalt für Arbeit’s betalingspligt i henhold til
 artikel 4 i direktiv 80/987/EØF?
 Spørgsmål 2
 3. Er Forbundrepublikken Tyskland forpligtet til at betale
 sagsøgeren skadeserstatning på grund af mangelfuld
 gennemførelse af direktiv 80/987/EØF?
 Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende: Er arti-
 kel 10, stk. 1, i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af
 4. Har Domstolen fortsat den holdning, at der ved fastsættel- 19. september 1980 om udvikling af associeringen umiddel-
 sen af referenceperioden skal tages udgangspunkt i datoen bart anvendelig fællesskabsret?
 for begæringen om indledning af insolvensproceduren?
 5. Er den i SGB III § 183, stk. 1, fastsatte beregning af
 insolvensydelsesperioden forenelig med artikel 141 EF?
 6. Når der er tale om ansøgere, der har orlov til børnepas-
 ning, er dagen før dennes påbegyndelse da den afgørende
 dato i direktiv 80/987/EØF artikel 3, stk. 2’s forstand?
 Sag anlagt den 23. april 2001 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 (1) EFT 283 af 28.10.1980, s. 23.
 Luxembourg
 (Sag C-174/01)
 (2001/C 173/52)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. april
 2001 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved H. Støvl-
 se afsagt den 2. marts 2001 af Verfassungsgerichtshof, bæk og J. Adda, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Wien, i en sag til prøvelse af gyldigheden af et valg Luxembourg.
 anlagt af vælgergruppen »Gemeinsam Zajedno/Birlikte
 Alternative und Grüne GewerkschafterInnenUG«
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande:
 (Sag C-171/01)
 — Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat forpligtelser, som påhviler det i henhold til Rådets


text:
(2001/C 173/51) direktiv 96/59/EF af 16. september 1996 om bortskaffelse
 af polychlorbiphenyler og polychlorterphenyler
 (PCB/PCT) (1), idet det ikke har meddelt Kommissionen
 Ved kendelse afsagt den 2. marts 2001, indgået til Domstolens en plan for dekontaminering og/eller bortskaffelse af
 Justitskontor den 19. april 2001, har Verfassungsgerichtshof, apparater, der er optaget i fortegnelserne, og de heri
 Wien, i en sag til prøvelse af gyldigheden af et valg anlagt af indeholdte PCB, som krævet i artikel 11 i nævnte direktiv.
 vælgergruppen »Gemeinsam Zajedno/Birlikte Alternative und
 Grüne GewerkschafterInnenUG« forelagt De Europæiske Fæl-
 lesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af — Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at afholde sa-
 følgende spørgsmål: gens omkostninger.


text:
19.1.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 17/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM kat: P. Léger; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den
 22. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 af 22. november 2001 1) Sagen afvises.
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.
 i sag C-110/97, Kongeriget Nederlandene mod Rådet for
 Den Europæiske Union (1) 3) Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske
 Republik og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 bærer deres egne omkostninger.
 (»Associeringsordningen for de oversøiske lande og territori-
 er — indførsel af ris med oprindelse i de oversøiske lande og
 territorier — beskyttelsesforanstaltninger — forordning (EF) (1) EFT C 181 af 14.6.1997.
 nr. 304/97 — annullationssøgsmål«)
 (2002/C 17/01)
 (Processprog: nederlandsk) DOMSTOLENS DOM
 af 22. november 2001
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) i sag C-301/97, Kongeriget Nederlandene mod Rådet for
 Den Europæiske Union (1)
 (»Associeringsordningen for de oversøiske lande og territori-
 I sag C-110/97, Kongeriget Nederlandene (befuldmægtiget: er — indførsel af ris med oprindelse i de oversøiske lande og
 M.A. Fierstra), mod Rådet for Den Europæiske Union (befuld- territorier — beskyttelsesforanstaltninger — forordning (EF)
 mægtigede: R. Torrent, J. Huber og G. Houttuin), støttet af nr. 1036/97 — annullationssøgsmål«)
 Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: L. Pérez de Ayala Becer-
 ril), af Den Franske Republik (befuldmægtigede: K. Rispal- (2002/C 17/02)
 Bellanger og C. Chavance), af Den Italienske Republik (befuld-
 mægtiget: U. Leanza, bistået af F. Quadri), og af Kommissionen (Processprog: nederlandsk)
 for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægtiget: T. van Rijn),
 angående en påstand om annullation af Rådets forordning (EF)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 nr. 304/97 af 17. februar 1997 om beskyttelsesforanstalt-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 ninger mod indførsel af ris med oprindelse i de oversøiske
 lande og territorier (EFT L 51, s. 1), har Domstolen, sammensat
 af præsidenten, G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene
 P. Jann og F. Macken (refererende dommer) samt dommerne I sag C-301/07, Kongeriget Nederlandene (befuldmægtigede:
 C. Gulmann, D.A.O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, J.S. van den Oosterkamp og M.A. Fierstra), mod Rådet for Den
 L. Sevón, M. Wathelet, R. Schintgen og V. Skouris; generaladvo- Europæiske Union (befuldmægtigede: R. Torrent, J. Huber og
 ---pagebreak--- C 17/2 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 19.1.2002
 G. Houttuin), støttet af Kongeriget Spanien (befuldmægtiget: medfør af EKSF-traktatens artikel 41 har indgivet til Domstolen
 N. Dı́az Abad), af Den Franske Republik (befuldmægtigede: for i den for nævnte ret verserende sag, H.J. Banks & Co. Ltd
 K. Rispal-Bellanger og C. Chavance), af Den Italienske Republik mod The Coal Authority, Secretary of State for Trade and
 (befuldmægtiget: U. Leanza, bistået af F. Quadri), og af Industry, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortol-
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti- kningen af EKSF-traktatens artikel 4, litra b) og c), og Kommis-
 gede: P.J. Kuijper og T. van Rijn), angående en påstand om sionens beslutning 3632/93/EKSF af 28. december 1993 om
 annullation af Rådets forordning (EF) nr. 1036/97 af 2. juni fællesskabsordningen for statsstøtte til kulindustrien (EFT
 1997 om beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel af ris L 329,


text:
s. 12), har Domstolen, sammensat af præsidenten,
 med oprindelse i de oversøiske lande og territorier (EFT G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene C. Gulmann,
 L 151, s. 8), har Domstolen, sammensat af præsidenten, A. La Pergola, M. Wathelet og V. Skouris, samt dommerne
 G.C. Rodrı́guez Iglesias, afdelingsformændene P. Jann og D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet (refererende dommer), P. Jann,
 F. Macken (refererende dommer) samt dommerne C. Gulmann, L. Sévon, R. Schintgen og F. Macken; generaladvokat: N. Fen-
 D.A.O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, L. Sevón, nelly; justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, den 20. september
 M. Wathelet, R. Schintgen og V. Skouris; generaladvokat: 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 P. Léger; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 Holstein, den 22. november 2001 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 1) Sagen afvises.
 2) Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger. 1) Under omstændigheder som dem, der har bestået i hovedsagen
 fra datoen for omstruktureringen og indtil de tilslagsmodtagen-
 3) Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske de private virksomheder fik overdraget anparter i selskaber ejet
 Republik og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Kronen, som efterfulgte British Coal Corporation som
 bærer deres egne omkostninger. driftsherre, er der tale om støtte som omhandlet i EKSF-
 traktatens artikel 4, litra c), men ikke om særlige byrder i denne
 bestemmelses forstand. Det ville være tilfældet, såfremt der ikke
 (1) EFT C 318 af 18.10.1997.
 var væsentlige objektive forskelle mellem situationen for på den
 ene side British Coal Corporation og de selskaber der tilhører
 Kronen, og som efterfulgte dette organ som driftsherre, og
 på den anden side de øvrige erhvervsdrivende, som gjorde
 forskelbehandlingen af de to grupper producenter berettiget.
 DOMSTOLENS DOM
 Under omstændigheder som dem, der har bestået i hovedsagen
 af 20. september 2001 fra det tidspunkt, da anparterne i de selskaber, der tilhørte
 Kronen, som efterfulgte British Coal Corporation som driftsher-
 re, blev overdraget til de tilslagsmodtagende private virksomhed-
 i sag C-390/98, H.J. Banks & Co. Ltd mod The Coal
 er, foreligger der hverken støtte eller særlige byrder som
 Authority, Secretary of State for Trade and Industry
 omhandlet i EKSF-traktatens artikel 4 efter forskelsbehandling
 (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Court of Appeal
 af producenter som omhandlet i EKSF-traktatens artikel 4,
 (England & Wales) (Civil Division)) (1)
 litra b), når der ikke forelå eller foreligger nogen forskelsbehand-
 ling med hensyn til adgangen til erhvervelse af rettigheder
 (»EKSF-traktaten — licenser til udvinding af uforarbejdet knyttet til bevillinger og koncessioner.
 kul — forskelsbehandling af producenter — særlige byrder
 — statsstøtte — traktatens artikel 4, litra b) og c) —
 beslutning nr. 3632/93/EKSF — kodeks for støtte til kulin-
 dustrien — direkte virkning — Kommissionens og de
 nationale retters respektive kompetencer«)
 2) Traktatens artikel 4, litra b), for så vidt den vedrører forskelsbe-
 (2002/C 17/03) handling af producenter, samt artikel 9, stk. 4, første punktum,
 i Kommissionens beslutning nr. 3632/93/EKSF af 28. decem-
 ber 1993 om fællesskabsordningen for statsstøtte til kulindu-
 (Processprog: engelsk) strien, skaber umiddelbart rettigheder for borgerne, som de
 nationale domstole skal beskytte. Traktatens artikel 4, litra c),
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige


text:
oversættelse vil blive offentlig- skaber derimod ikke i sig selv sådanne rettigheder, for så vidt
 gjort i Samling af Afgørelser) den vedrører støtteforanstaltningers forenelighed med fællesmar-
 kedet. De nationale domstole har dog kompetence til at fortolke
 begrebet støtte som omhandlet i traktatens artikel 4, litra c), og
 artikel 1 i beslutning nr. 3632/93 med henblik på at
 I sag C-390/98, angående en anmodning, som Court of Appeal drage konsekvenserne af en eventuel tilsidesættelse af denne
 (England & Wales) (Civil Division) (Det Forenede Kongerige) i beslutnings artikel 9, stk. 4, første punktum.


text:
19.6.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 161/17
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundespatentgericht (Tyskland) den 9. marts 2010 — Merck & Co Inc mod Deutsches Patent- und Markenamt
 (Sag C-125/10)
 (2010/C 161/24)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundespatentgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Merck & Co Inc
 Sagsøgt: Deutsches Patent- und Markenamt
 Præjudicielt spørgsmål
 1)
 Kan der udstedes et supplerende beskyttelsescertifikat for et lægemiddel (1), såfremt det tidsrum, der er forløbet mellem datoen for indleveringen af ansøgningen om grundpatentet og datoen for den første tilladelse til markedsføring i Fællesskabet, er kortere end fem år?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 469/2009 af 6.5.2009 om det supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler (kodificeret udgave), EUT L 152, s. 1.


text:
24.11.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 366/36
 Sag anlagt den 21. september 2012 — Beninca mod Kommissionen
 (Sag T-418/12)
 2012/C 366/74
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Jürgen Beninca (Frankfurt am Main, Tyskland) (ved advokat C. Zschocke)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 26. juli 2012 om stiltiende afslag på aktindsigt i et dokument, som var udarbejdet inden for rammerne af fusionsprocedurer (sag COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse) annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender.
 1)
 Første anbringende hvorved det gøres gældende, at Kommissionen ikke har truffet afgørelse vedrørende sagsøgerens anmodning om aktindsigt i et bestemt dokument inden for den frist, der er fastsat ved artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001 (1). I henhold til forordningens artikel 8, stk. 3, skal dette anses for et stiltiende, ubegrundet afslag og udgør derved en overtrædelse af bestemmelserne om aktindsigt i dokumenter.
 2)
 Andet anbringende hvorved det gøres gældende, at ingen af de af Kommissionen fremførte argumenter i dens foreløbige vurdering kan begrunde, at sagsøgeren blev nægtet aktindsigt i det ønskede dokument.
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1049/2001 af 30.5.2001 om aktindsigt i Europa-Parlamentets, Rådets og Kommissionens dokumenter (EFT L 145, s. 43).


text:
Nr. C 142/6 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 DOMSTOLENS DOM tens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for
 ( Sjette Afdeling) nævnte ret verserende sag Phyteron International SA mod
 Jean Bourdon SA at opnå en præjudiciel afgørelse vedrø
 af 20. marts 1997
 rende fortolkningen af EF-traktatens artikel 30 og 36 , har
 i sag C-323/95 , David Charles Hayes og Jeanette Karen Domstolen ( Femte Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 Hayes mod Kronenberger GmbH i likvidation ( anmodning manden, J. C. Moitinho de Almeida, og dommerne C.
 om præjudiciel afgørelse fra Saarländisches Oberlandes Gulmann ( refererende dommer), D. A. O. Edward, J.-P.
 gericht) (') Puissochet og M. Wathelet; generaladvokat: F. G. Jacobs;
 justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Hol
 (Ligebehandling — forskelsbehandling på grundlag af stein, den 20. marts 1997 afsagt dom, hvis konklusion ly
 nationalitet — sikkerhedsstillelse for sagsomkostninger der således :
 (cautio judicatum solvi))
 97/C 142/ 11 ) Artikel 7 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21 . de
 cember 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstater
 (Processprog: tysk) nes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at
 den er til binder for anvendelsen af en national bestem
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive melse i medlemsstat A, hvorefter indehaveren af en vare
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) mærkeret kan hindre indførsel af en vare, der er beskyttet
 af mærket, i en situation, hvor
 I sag C-323/95, angående en anmodning, som Saarlän
 disches Oberlandesgericht (Tyskland) i medfør af EF-trak — varen er fremstillet i et tredjeland
 tatens artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for — varen er blevet indført til medlemsstat B af varemœr
 nævnte ret verserende sag, David Charles Hayes og Jeanette keindehaveren eller af et andet selskab, der hører til
 Karen Hayes mod Kronenberger GmbH i likvidation, at opnå samme koncern som varemœrkeindehaveren
 en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af EF-trak
 tatens artikel 6, stk . 1 , har Domstolen ( Sjette Afdeling), sam — varen er købt lovligt i medlemsstat B af en uafhængig
 mensat af afdelingsformanden, G. F. Mancini, og dommerne forhandler, som har udført den til medlemsstat A
 J. L. Murray, P. J. G. Kapteyn ( refererende dommer ),
 G. Hirsch og H. Ragnemalm; generaladvokat: A. La Pergola; — varen ikke er blevet underkastet nogen forarbejdning,
 justitssekretær: R. Grass, den 20 . marts 1997 afsagt dom, og emballagen ikke er blevet ændret, bortset fra, at
 hvis konklusion lyder således: der på etiketten er tilføjet nogle bemærkninger, som
 skal opfylde kravene i indførselsmedlemsstatens lovgiv
 EF-traktatens artikel 6, stk. 1 , skal fortolkes således, at ning, og
 det er i strid med bestemmelsen, at en medlemsstat kræver,
 at en statsborger i en anden medlemsstat, som har anlagt — varemœrkerettighederne i medlemsstaterne A og B in
 dehaves af samme koncern.
 sag ved en civil ret i førstnævnte medlemsstat mod en af
 dennes statsborgere, skal stille sikkerhed for sagsomkost
 (M EFT nr. C 351 af 30. 12 . 1995 .
 ningerne, når dette ikke kan kræves af statsborgere i den


text:
pågældende medlemsstat, som ikke har gods eller bopæl
 dér, og sagen har sammenhæng med udøvelsen af grund
 læggende friheder, som er sikret ved fællesskabsretten.
 DOMSTOLENS DOM
 (') EFT nr. C 333 af 9. 12 . 1995 . (Femte Afdeling)
 af 20. marts 1997
 i sag C-13/96, Bie Benelux SA mod Etat beige ( anmodning
 DOMSTOLENS DOM
 om præjudiciel afgørelse fra Belgiens Conseil d'État) (')
 (Femte Afdeling) (Forpligtelse til forudgående anmeldelse i henhold til di
 rektiv 83/189/ EØF — tekniske forskrifter og specifi
 af 20. marts 1997 kationer — mærkning af varer pålagt miljøafgift)
 i sag C-352/95 , Phyteron International SA mod Jean Bour ( 97/C 142/13 )
 don SA ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunal
 de commerce de Pontoise ( J ) (Processprog: fransk)
 (EF-traktatens artikel 30 og 36 — direktiv om varemærker (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 — plantebeskyttelsesmiddel — parallelimport — kon offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 sumption)
 ( 97/C 142/ 12 )
 I sag C-13/96, angående en anmodning, som Belgiens Con
 seil d'État i medfør af EF-traktatens artikel 177 har indgi
 (Processprog: fransk) vet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag,
 Bie Benelux SA mod Etat beige, at opnå en præjudiciel af
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive gørelse vedrørende fortolkningen af artikel 1 , nr. 1 og 5, i
 Rådets direktiv 83/ 189/EØF af 28 . marts 1983 om en in
 offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 formationsprocedure med hensyn til tekniske standarder
 I sag C-352/95 , angående en anmodning, som Tribunal de og forskrifter (EFT nr. L 109 af 26 . 4 . 1983 , s. 8 ), som
 commerce de Pontoise ( Frankrig) i medfør af EØF-trakta ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF ( EFT nr. L 81 af
 ---pagebreak--- 10 . 5 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 142/7
 26 . 3 . 1988 , s. 75 ), har Domstolen ( Femte Afdeling), sam 1 ) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i
 mensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho de Almeida, henhold til artikel 22 i Rådets direktiv 93/42/EØF af
 og dommerne L. Sevón, C. Gulmann (refererende dom 14. juni 1993 om medicinske anordninger, idet det
 mer), D. A. O. Edward og P. Jann; generaladvokat: D. ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love
 Ruiz-Jarabo Colomer; justitssekretær: ekspeditionssekretær og administrative bestemmelser, der er nødvendige for
 D. Louterman-Hubeau, den 20. marts 1997 afsagt dom, at efterkomme direktivet.
 hvis konklusion lyder således:
 2 ) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 En forpligtelse til at anbringe bestemte kendemærker på
 varer, der er pålagt en afgift på grund af de miljømæssigt
 skadelige virkninger, disse varer antages at medføre, såsom C ) EFT nr. C 318 af 26 . 10 . 1996 .
 den afgift, der er fastsat i artikel 11 og 18 i den ministeri
 elle bekendtgørelse af 24. december 1993 om varer, som
 pålægges miljøafgift, udgør en teknisk specifikation i den
 betydning, hvori udtrykket er anvendt i Rådets direktiv
 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsproced


text:
ure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som
 ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF af 22 . marts DOMSTOLENS KENDELSE
 1 988, og den nationale forskrift, der indfører forpligtelsen,
 er en teknisk forskrift i direktivets forstand. (Første Afdeling)
 af 6. marts 1997
 (') EFT nr. C 64 af 2 . 3 . 1996 .
 i sag C-l 50/96 P, Roberto Galtieri mod Europa-
 Parlamentet (M
 (Åbenbart, at appellen skal forkastes)
 ( 97/C 142/15 )
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: fransk)
 (Femte Afdeling)
 af 20 . marts 1997
 i sag C-294/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 skaber mod Kongeriget Belgien (') offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 (Traktatbrudssøgsmål — manglende gennemførelse af
 direktiv 93/42/EØF — medicinske anordninger) I sag C-150/96 P, Roberto Galtieri, midlertidigt ansat i
 ( 97/C 142/14 ) Europa-Parlamentet, Bruxelles, ved advokat Pietro Cuo
 mo, Napoli, og med valgt adresse i Luxembourg hos advo
 kat Stef Oostvogels, 13 , rue Aldringen, postboks 221 , an
 (Processprog: fransk) gående appel af dom afsagt den 27. februar 1996 af De
 Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans ( Første Af
 deling) i sag T-235/94, Galtieri mod Parlamentet ( Sml .
 Pers. II, s. 129 ), hvori der er nedlagt påstand om ophæ
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive velse af dommen — den anden part i appelsagen er Euro
 offentliggjort i Samling af Afgørelser) pa-Parlamentet ( befuldmægtiget: Manfred Peter) — har
 Domstolen ( Første Afdeling), sammensat af afdelingsfor
 manden, L. Sevón ( refererende dommer ), og dommerne
 I sag C-294/96, Kommissionen for De Europæiske Fælles D. A. O. Edward og P. Jann; generaladvokat: G. Cosmas;
 skaber ( befuldmægtigede : Hendrik van Lier og Jean-Fran justitssekretær: R. Grass, den 6 . marts 1997 afsagt ken
 cis Pasquier) mod Kongeriget Belgien ( befuldmægtiget: Jan delse, hvis konklusion lyder således:
 Devadder), angående en påstand om, at det fastslås, at
 Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i hen
 hold til EF-traktaten, idet det ikke inden for den fastsatte 1 ) Appellen afvises.
 frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser,
 der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 93/
 42/EØF af 14 . juni 1993 om medicinske anordninger ( EFT 2 ) Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
 nr. L 169 af 12 . 7 . 1993 , s . 1 ), har Domstolen ( Femte Af
 deling), sammensat af afdelingsformanden, J. C. Moitinho
 de Almeida ( refererende dommer ), og dommerne L. Sevón, (') EFT nr. C 197 af 6 . 7. 1996 .
 D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet og P. Jann; generaladvo
 kat: C. O. Lenz; justitssekretær: R. Grass, den 20 . marts
 1997 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
7.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 285/7
 RETTEN I FØRSTE INSTANS
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 den 21. juni 2000 den 10. maj 2000
 i sag T-177/97, Odette Simon mod Kommissionen for De
 i sag T-429/93, Héritiers d’Edmond Ropars mod Rådet for Europæiske Fællesskaber (1)
 Den Europæiske Union (1)
 (Tjenestemænd — krav om status som midlertidigt ansat)
 (»Erstatningssøgsmål — ansvar uden for kontraktforhold —
 mælk — tillægsafgift — referencemængde — producent, der (2000/C 285/13)
 har påtaget sig en omstillingsforpligtelse — overdragelse af
 bedriften«)
 (Processprog: fransk)
 (2000/C 285/12) I sag T-177/97, Odette Simon, Luxembourg, ved advokaterne
 J.-N. Louis, T. Demaseure og F. Parmentier, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos Société de gestion fiduciaire,
 (Processprog: fransk) 2-4, rue Beck, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og J. Currall), angående
 dels en påstand om annullation af Kommissionens afslag på
 I sag T-429/93, Madeleine Amélie Le Goff, Plounevezel sagsøgerens anmodning om at få sin administrative situation
 (Frankrig), Liliane Ropars, Rouziers de Touraine (Frankrig), berigtiget, dels en påstand om en symbolsk erstatning på
 Jacqueline Ropars, Gleize (Frankrig), Marie Christine Ropars, 1 EUR for den ikke-økonomiske skade, som hun har lidt, har
 Guerlesquin (Frankrig), Gisèle Ropars, Morlaix (Frankrig), Retten, sat af dommer M. Vilaras; justitssekretær: fuldmægtig
 Madeleine Ropars, Glomel (Frankrig), Louise Ropars, Saint J. Palacio González, den 10. maj 2000 afsagt dom, hvis
 Laurent-du-Maroni (Fransk Guyana), Joseph Ropars, Laniscat konklusion lyder således:
 (Frankrig), der alle er arvinger efter Edmond Ropars, først ved
 advokaterne C. Larzul og F. Buffet, Rennes, derefter advokat 1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
 A. Delanoé, Rennes, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 advokat A. May, 398, route d’Esch, mod Rådet for Den 2) Hver part betaler sine omkostninger.
 Europæiske Union (befuldmægtiget: A.M. Colaert), angående
 en påstand i medfør af EF-traktatens artikel 178 og artikel 215,
 stk. 2, (nu artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF) om (1) EFT C 252 af 16.8.1997.
 erstatning af det tab, Edmond Ropars har lidt ved, at han har
 været forhindret i at markedsføre mælk som følge af Rådets
 forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindeli-
 ge regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF)
 nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter
 (EFT L 90, s. 13), som suppleret ved Kommissionens forord-
 ning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelses- DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 bestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i
 artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 (EFT L 132, s. 11), har den 20. juni 2000
 Retten (sat af dommer R.M. Moura Ramos), justitssekretær:
 fuldmægtig J. Palacio González, den 21. juni 2000 afsagt dom, i sag T-597/97, Euromin Sa mod Rådet for Den Europæi-
 hvis konklusion lyder således: ske Union (1)
 1) Begæringen om, at sagen udsættes, tages ikke til følge. (Annullationssøgsmål — dumping — afvisning)
 2) Rådet for Den Europæiske Union frifindes. (2000/C 285/14)
 3) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.
 (Processprog: engelsk)


text:
I sag T-597/97, Euromin SA, Génève (Schweiz), først ved
 (1) EFT C 217 af 20.8.1991.
 advokaterne D. Horovitz, J. Bäverbrant, G. Vandersanden og
 N. Stockwell, Bruxelles, samt solicitor N. Robson, og senere ved
 advokaterne Horovitz, Vandersanden, Stockwell, og solicitors
 E. Pitt og S. Sheppard, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 ---pagebreak--- 7.10.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 285/5
 for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Enrico som fabrikanten frit har samtykket i, og som ifølge
 Traversa og Christophe Giolito, Kommissionens Juridiske medlemsstaten vil have skadelige virkninger såvel for
 Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxem- udøvelsen af en sund konkurrence på cigaretmarkedet
 bourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske som for den offentlige sundhedspolitik vedrørende be-
 Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg. kæmpelse af tobaksmisbrug.
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 følgende påstande: (Forskellig beskatning af brune og lyse ci-
 garetter)
 — Det fastslås,
 — Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 2, og artikel 16, stk. 5, i
 at Den Franske Republik ved at opretholde en ordning direktiv 95/59/EF:
 med pålæggelse af en minimumsreferencepris for alle
 cigaretter har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i Artikel 575 A i den almindelige (franske) lov om skatter
 henhold til artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv 95/59/EF af og afgifter bestemmer, at cigaretter pålægges en forbrugs-
 27. november 1995 om forbrugsbeskatning af forarbej- afgift, der pr. 1 000 styk for så vidt angår lyse cigaretter i
 det tobak bortset fra omsætningsafgift (1) 1999 var fastsat til 500 FRF og i 2000 til 530 FRF, og for
 så vidt angår brune cigaretter til 400 FRF i 1999 og
 og 470 FRF i 2000. Kommissionen kan kun med tilfredshed
 konstatere, at de franske myndigheder anerkender, at
 fællesskabslovgivningen alene tillader en enkelt mini-
 at Den Franske Republik ved at opretholde en ordning, mumspunktafgift for samtlige cigarettyper og -arter.
 hvorefter lyse og brune cigaretter beskattes forskelligt til Eftersom artikel 575 A i den almindelige (franske) lov
 skade for lyse cigaretter, har tilsidesat de forpligtelser, der om skatter og afgifter ikke er blevet ændret, består
 påhviler den dels i henhold til artikel 8, stk. 2, og tilsidesættelsen af fællesskabsretten imidlertid fortsat.
 artikel 16, stk. 5, i direktiv 95/59/EG og artikel 2 i Rådets
 direktiv 92/79/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes
 tilnærmelse af cigaretafgifterne (2), dels i henhold til — Tilsidesættelse af artikel 90 EF:
 artikel 90, stk. 1, EF, og subsidiært i henhold til artikel 90,
 stk. 2, EF.
 Den forskellige beskatning af lyse og brune cigaretter er
 en diskriminerende afgiftspolitik, hvorved indenlandske
 — Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- produkter beskyttes, idet de brune cigaretter, der forhand-
 ninger. les i Frankrig, for 99 %’s vedkommende er indenlandsk
 fremstillet.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Der er tale om »lignende« varer i henhold til artikel 90,
 stk. 1, EF, som har samme afgiftsklassificering (artikel 2,
 stk. 1, i direktiv 95/59/EF indeholder ingen sondring i
 (Minimumsreferencepris) denne henseende) og den samme toldmæssige tarifering.
 Den omstændighed, at brune tobaksvarer ifølge de franske
 — Tilsidesættelse af


text:
artikel 9, stk. 1, i Rådets direktiv myndigheder sælges til lavere priser, at dette marked ikke
 95/59/EF: vinder nye kunder, og at forbruget af disse produkter
 stadig er faldende, forklarer måske, hvorfor de franske
 foranstaltninger er blevet vedtaget, med kan ikke gøre
 Artikel 572 i den almindelige (franske) lov om skatter og dem lovlige, eftersom de udgør en diskriminerende
 afgifter bestemmer, at prisen på 1 000 vareenheder af en beskatning i strid med artikel 90, stk. 1, EF.
 type, der sælges under samme mærke, uanset den benytte-
 de emballages type eller styk-størrelse ikke må være lavere
 end den, der gælder for det mest solgte produkt af Selv om det antages (hvad der ikke er tilfældet), at lyse og
 mærket, hvilket svarer til, at der pålægges en minimums- brune cigaretter ikke er lignende produkter i stk. 1’s
 referencepris. Pålæggelsen af en sådan minimumsreferen- forstand i artikel 90 EF, og at der således findes et særskilt
 cepris er imidlertid til hinder for, at priserne inden marked for brune cigaretter, er disse sidste dog klart i
 for samme cigaretmærke kan variere på grundlag af konkurrence med lyse cigaretter.
 cigaretternes antal (10, 20, 30, osv.) eller længde (normal-
 længde, »kingsize«, »super long«). Den begrænser endvide-
 re fabrikantens ret til at differentiere priserne inden for
 samme mærke under hensyn til kvaliteten eller særlige (1) EFT L 291, s. 40.
 egenskaber, såsom cigaretter med eller uden filter, mel- (2) EFT L 316, s. 8.
 lemstærke cigaretter, lette cigaretter, mentholcigaretter
 osv. Den franske regering synes at være af den urigtige
 opfattelse, at den ovennævnte artikel 9 tillader en
 medlemsstat at gribe ind over for enhver prisnedsættelse,


text:
4.12.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 352/5
 1) En borger kan ikke modsætte sig, at der opkræves højere afgifter Kommissionen (Sml. II, s. 2427), hvori der er nedlagt påstand
 end de faste beløb, der er fastsat i kapitel I, nr. 1, i bilaget til om ophævelse af dommen — den anden part i appelsagen er
 Rådets direktiv 85/73/EØF af 29. januar 1985 om finansiering Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (befuldmægti-
 af sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød og get: Gérard Berscheid), har Domstolen (Tredje Afdeling),
 fjerkrækød, som ændret ved Rådets direktiv 93/118/EF af sammensat af afdelingsformanden, J.-P. Puissochet, og dom-
 22. december 1993, i tilfælde, hvor en medlemsstat ikke har merne J.C. Moitinho de Almeida (refererende dommer) og
 gennemført direktivet inden for den fastsatte frist, idet afgifterne C. Gulmann; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer; justits-
 dog ikke må overstige de faktiske omkostninger. sekretær: R. Grass, den 9. september 1999 afsagt dom, hvis
 konklusion lyder således:
 2) En medlemsstat kan, uden at yderligere betingelser skal være
 opfyldt, benytte sig af muligheden for i henhold til kapitel I, 1) Appellen forkastes.
 nr. 4, litra b), i bilaget til direktiv 85/73, som ændret ved 2) Odette Nicos Petrides Co. Inc. betaler appelsagens omkostninger.
 direktiv 93/118, at opkræve en særafgift, som overstiger de faste
 beløb, der er fastsat i kapitel I, nr. 1, alene med det forbehold, at
 særafgiften ikke må overstige de faktiske omkostninger. (1) EFT C 151 af 16.5.1998.
 3) En medlemsstat kan i tilfælde, hvor den har delegeret beføjelsen
 til at opkræve afgifter vedrørende sundhedsmæssig undersøgelse
 og kontrol af fersk kød til de kommunale myndigheder, efter
 artikel 2, stk. 3, i direktiv 85/73, som ændret ved direktiv
 93/118, opkræve højere afgifter end EF-afgifterne, men kun i et DOMSTOLENS DOM
 omfang, der svarer til den pågældende kommunale myndigheds
 faktiske undersøgelsesudgifter. (Femte Afdeling)
 af 9. september 1999
 (1) EFT C 387 af 20.12.1997; EFT C 7 af 10.1.1998.
 i sag C-108/98, RI.SAN. srI mod Comune di Ischia, Italia
 Lavoro SpA, tidligere GEPI SpA, og Ischia Ambiente
 SpA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale
 amministrativo regionale della Campania) (1)
 (»Etableringsfrihed — fri udveksling af tjenesteydelser —
 organisering af affaldsindsamlingstjeneste«)
 DOMSTOLENS DOM
 (1999/C 352/10)
 (Tredje Afdeling)
 (Processprog: italiensk)
 af 9. september 1999
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 i sag C-64/98 P, Odette Nicos Petrides Co. Inc. mod gjort i Samling af Afgørelser)
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1)
 I sag C-108/98, angående en anmodning, som Tribunale
 (»Appel — erstatningssøgsmål — den fælles markedsord- amministrativo regionale della Campania (Italien) i medfør af
 ning for råtobak — Kommissionens beslutninger om at EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) har indgivet til
 forkaste bud afgivet ved licitationer over tobak, som interven- Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, RI.SAN. srI
 tionsorganerne Iå inde med — utilstrækkelig begrundelse, mod Comune di Ischia, Italia Lavoro SpA, tidligere GEPI SpA,
 proportionalitetsprincippet, ligebehandlingsprincippet og og Ischia Ambiente SpA, at opnå en præjudiciel afgørelse
 princippet om overholdelse af retten til kontradiktion«) vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 55


text:
og 90,
 stk. 2 (nu artikel 45 EF og artikel 86, stk. 2, EF), har Domstolen
 (Femte Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 (1999/C 352/09) J.-P. Puissochet, og dommerne P. Jann (refererende dommer),
 C. Gulmann, D.A.O. Edward og L. Sevón; generaladvokat:
 S. Alber; justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von
 (Processprog:fransk) Holstein, den 9. september 1999 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- EF-traktatens artikel 55 (nu artikel 45 EF) finder ikke anvendelse på
 gjort i Samling af Afgørelser) en situation som den i hovedsagen foreliggende, hvis elementer alle
 hører hjemme i en enkelt medlemsstat, og som derfor ikke rummer
 noget element med tilknytning til en af de situationer, der er
 I sag C-64/98 P, Odette Nicos Petrides Co. Inc. Kavala
 omhandlet i fællesskabsrettens bestemmelser om fri bevægelighed for
 (Grækenland), ved advokaterne Nikolaos Vassilakakis, Evange-
 personer og tjenesteydelser.
 los Vassilakakis, Thessaloniki, og advokat Evangelia Pallioudi,
 Kavala, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Carlos
 Zeyen, 67, rue Ermesinde, angående appel af dom afsagt den (1) EFT C 209 af 4.7.1998.
 17. december 1997 af De Europæiske Fællesskabers Ret i
 Første Instans (Fjerde Afdeling) i sag T-152/95, Petrides mod


text:
7.11.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 267/46
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administrativen sad Sofia-grad (Bulgarien) den 7. september 2009 — Said Shamilovich Kadzoev mod Ministerstvo na vatreshnite raboti
 (Sag C-357/09)
 2009/C 267/79
 Processprog: bulgarsk
 Den forelæggende ret
 Administrativen sad Sofia-grad
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Said Shamilovich Kadzoev
 Sagsøgt: Ministerstvo na vatreshnite raboti
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Skal artikel 15, stk. 5 og 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (1) fortolkes således, at
 a)
 når den nationale ret i en medlemsstat inden gennemførelsen af kravene i dette direktiv ikke forskrev hverken en maksimal periode for frihedsberøvelsen eller grunde til forlængelse af frihedsberøvelsen, og det ved gennemførelsen af direktivet ikke blev bestemt, at de nye bestemmelser skulle have tilbagevirkende kraft, da finder kravene i direktivet først anvendelse fra tidspunktet for direktivets gennemførelse i medlemsstatens nationale ret og gælder kun for den efterfølgende periode
 b)
 de tidsfrister, der i direktivet er fastsat for frihedsberøvelse i særlige faciliteter med henblik på udsendelse, ikke omfatter den periode, i hvilken fuldbyrdelse af en afgørelse om udsendelse fra medlemsstaten er udsat i henhold til en udtrykkelig retsforskrift på grund af gennemførelse af en asylansøgningsprocedure efter ansøgning fra en tredjelandsstatsborger, selv om den pågældende under denne procedure fortsat opholdt sig i de samme særlige faciliteter for frihedsberøvede, når dette er tilladt i henhold til medlemsstatens lovgivning?
 2)
 Skal artikel 15, stk. 5 og 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold fortolkes således, at der til de tidsfrister, der ifølge direktivet gælder for frihedsberøvelse i særlige faciliteter med henblik på udsendelse, ikke medregnes den periode, i hvilken fuldbyrdelse af en afgørelse om udsendelse fra en medlemsstat er udsat i henhold til en udtrykkelig bestemmelse på grund af et søgsmål til prøvelse af den nævnte afgørelse, selv om den pågældende under denne procedure fortsat opholdt sig i de samme særlige faciliteter for frihedsberøvede, når han ikke var i besiddelse af gyldige identitetspapirer, og der derfor er tvivl om hans identitet, når han ikke havde midler til sit underhold, og når han udviser en aggressiv adfærd?
 3)
 Skal artikel 15, stk. 4, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold fortolkes således, at der ikke er rimelige udsigter til udsendelse, når:
 a)
 den stat, som den pågældende tilhører, på tidspunktet for domstolsprøvelsen af frihedsberøvelsen ikke vil udstede et rejsedokument til denne med henblik på hans tilbagesendelse, og der indtil dette tidspunkt ikke er indgået nogen aftale med et tredjeland om at modtage den pågældende, selv om medlemsstatens administrative myndigheder fortsat bestræber sig herpå
 b)
 der på tidspunktet for domstolsprøvelsen af frihedsberøvelsen forelå en overenskomst mellem Det Europæiske Fællesskab og den stat, som den pågældende er statsborger i, men medlemsstaten på grund af et nyt bevis —


text:
den pågældendes fødselsattest — ikke har henvist til bestemmelserne i denne overenskomst, idet den pågældende ikke vil vende tilbage dertil
 c)
 mulighederne for forlængelse af perioden for frihedsberøvelse, jf. direktivets artikel 15, stk. 6, er udtømt, i det tilfælde hvor der ikke er indgået nogen aftale om tilbagetagelse med et tredjeland på tidspunktet for domstolsprøvelsen af frihedsberøvelsen, jf. direktivets artikel 15, stk. 6, litra b)?
 4)
 Når det under en domstolsprøvelse af frihedsberøvelsen med henblik på udsendelse af den pågældende til et tredjeland konstateres, at der ikke er rimelige udsigter til udsendelse, og at mulighederne for forlængelse er udtømt, skal artikel 15, stk. 4 og 6, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/115/EF af 16. december 2008 om fælles standarder og procedurer i medlemsstaterne for tilbagesendelse af tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold da fortolkes således, at:
 a)
 tredjelandsstatsborgeren ikke skal løslades omgående, når følgende forhold samtidigt foreligger: Den pågældende har ikke et gyldigt identitetsdokument, uanset med hvilken gyldighedsperiode, og derfor er der tvivl om hans identitet, han udviser en aggressiv adfærd, han har ingen midler til sit underhold, og der er ingen tredjemand, som vil indestå for hans underhold
 b)
 det i forbindelse med afgørelsen om løsladelse skal vurderes, om tredjelandsstatsborgeren i henhold til medlemsstatens nationale ret råder over tilstrækkelige midler til opholdet i medlemsstaten og har en adresse, hvor han kan tage ophold?
 (1) EUT L 348, s.98.


text:
20.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 114/34
 Rettens dom af 7. marts 2013 — Polen mod Kommissionen
 (Sag T-370/11) (1)
 (Miljø - direktiv 2003/87/EF - ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner - midlertidige regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter fra 2013 - anvendelse af benchmarks med henblik på beregning af tildelingen af emissionskvoter - ligebehandling - proportionalitet)
 2013/C 114/54
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Republikken Polen (ved M. Szpunar, B. Majczyna, C. Herma og M. Nowacki, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved E. White, K. Herrmann og K. Mifsud-Bonnici, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse 2011/278/EU af 27. april 2011 om fastlæggelse af midlertidige EU-regler for harmoniseret gratistildeling af emissionskvoter i henhold til artikel 10a i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF (EUT L 130, s. 1).
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Republikken Polen betaler sagens omkostninger
 (1) EUT C 290 af 1.10.2011.


text:
6.4.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 84/11
 DOMSTOLENS DOM uden forudgående samråd i det i direktivets artikel 29 omhand-
 lede udvalg. Bestemmelsen giver heller ikke en medlemsstat ret
 til at træffe foranstaltninger om undtagelse af goder fra
 (Femte Afdeling) fradragsordningen for merværdiafgift, som ikke indeholder en
 angivelse af deres tidsmæssige begrænsning, og/eller som er et
 af 8. januar 2002 led i en pakke af strukturmæssige tilpasningsforanstaltninger,
 der har til formål at nedbringe statsunderskuddet og fremme
 tilbagebetalingen af statsgælden.
 i sag C-409/99, Metropol Treuhand Wirtschaftstreu-
 handgmbH mod Finanzlandesdirektion für Steiermark og
 Michael Stadler mod Finanzlandesdirektion für Vorarl- (1) EFT C 20 af 22.1.2000.
 berg (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwal-
 tungsgerichtshof) (1)
 (»Sjette momsdirektiv — artikel 17, stk. 6 og 7 — ret til
 fradrag for indgående moms — undtagelser i henhold til
 national lovgivning på tidspunktet for direktivets ikrafttræ-
 den — undtagelser af konjunkturmæssige grunde — samråd
 i det rådgivende udvalg vedrørende merværdiafgiften som DOMSTOLENS DOM
 omhandlet i artikel 29«)
 (Sjette Afdeling)
 (2002/C 84/18)
 af 27. november 2001
 (Processprog: tysk)
 i sag C-424/99, Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber mod Republikken Østrig (1)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser)
 (»Traktatbrud — direktiv 89/105/EØF — begrebet ’positiv-
 liste’ i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 6 i
 direktiv 89/105 — frist for behandling af en ansøgning om
 I sag C-409/99, angående en anmodning, som Verwaltungsge- opførelse af et lægemiddel på listen — pligt til at fastsætte
 richtshof (Østrig) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til retsmidler ved afslag«)
 Domstolen for i de for nævnte ret verserende sager, Metropol
 Treuhand WirtschaftstreuhandgmbH mod Finanzlandesdirek-
 (2002/C 84/19)
 tion für Steiermark og Michael Stadler mod Finanzlandesdirek-
 tion für Vorarlberg, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrøren-
 de fortolkningen af artikel 17, stk. 6 og 7, i Rådets sjette (Processprog: tysk)
 direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af
 medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det
 fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 (EFT L 145, s. 1), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat gjort i Samling af Afgørelser)
 af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne A. La Pergola,
 L. Sevón (refererende dommer), M. Wathelet og C.W.A. Tim-
 mermans; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justitssekretær: afde-
 lingschef D. Louterman-Hubeau, den 8. januar 2002 afsagt I sag C-424/99, Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 dom, hvis konklusion lyder således: ber (befuldmægtiget: J.C. Schieferer) mod Republikken Østrig
 (befuldmægtiget: C. Pesendorfer), angående en påstand om, at
 det fastslås, at Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtel-
 1) Artikel 17, stk. 6, andet afsnit, i Rådets sjette direktiv ser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den
 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlems- fastsatte frist har vedtaget eller meddelt Kommissionen de love
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag er til hinder efterkomme Rådets direktiv 89/105/EØF af 21. december
 for, at en medlemsstat efter sjette direktiv 77/388’s ikrafttræden 1988 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for


text:
lægemid-
 undtager udgifter til bestemte motorkøretøjer fra retten til ler til mennesker og disse lægemidlers inddragelse under de
 fradrag af merværdiafgift, når de nævnte udgifter på tidspunktet nationale sygesikringsordninger (EFT 1989 L 40, s. 8), har
 for direktivets ikrafttræden efter de offentlige myndigheders faste Domstolen (Sjette Afdeling), sammensat af formanden for
 praksis i denne stat på grundlag af et ministerielt cirkulære gav Anden Afdeling, N. Colneric, som fungerende formand for
 ret til fradrag af merværdiafgift. Sjette Afdeling, og dommerne C. Gulmann, R. Schintgen,
 V. Skouris (refererende dommer) og J.N. Cunha Rodrigues;
 2) Artikel 17, stk. 7, første punktum, i sjette direktiv 77/388 generaladvokat: A. Tizzano; justitssekretær: ekspeditionssekre-
 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke giver en medlemsstat tær H.A. Rühl, den 27. november 2001 afsagt dom, hvis
 ret til at undtage goder fra fradragsordningen for merværdiafgift konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- C 84/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 6.4.2002
 1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til anstaltninger for oksekødsmarkedet i Belgien, Frankrig og
 artikel 6 i Rådets direktiv 89/105/EØF af 21. december 1988 Nederlandene (EFT L 99, s. 16), som ændret ved Kommissio-
 om gennemsigtighed i prisbestemmelserne for lægemidler til nens forordning (EF) nr. 841/96 af 7. maj 1996 (EFT L 114,
 mennesker og disse lægemidlers inddragelse under de nationale s. 18), har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af afde-
 sygesikringsordninger, idet den ikke inden for den fastsatte frist lingsformanden, P. Jann, og dommerne D.A.O. Edward, A. La
 har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er Pergola, L. Sevón (refererende dommer) og M. Wathelet;
 nødvendige for at efterkomme direktivets artikel 6, nr. 2, andet generaladvokat: F.G. Jacobs; justitssekretær: ekspeditionssekre-
 punktum. tær H.A. Rühl, den 8. januar 2002 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således:
 2) I øvrigt frifindes Republikken Østrig.
 3) Hver af parterne bærer sine egne omkostninger.
 1) De fællesskabsretlige bestemmelser, der finder anvendelse på
 den fælles landbrugspolitik for oksekødssektoren, skal fortolkes
 således, at medlemsstaterne — efter fremkomst af oplysninger
 (1) EFT C 6 af 8.1.2000.
 om en mulig forbindelse mellem bovin spongiform encephalopa-
 ti og den hos mennesker forekommende Creutzfeldt-Jacob
 sygdom og efter bovin spongiform encephalopati-krisen i Det
 Forenede Kongerige — var berettiget til i overensstemmelse med
 artikel 8, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 90/425/EØF af
 26. juni 1990 om veterinærkontrol og zooteknisk kontrol i
 samhandelen med visse levende dyr og produkter inden for
 Fællesskabet med henblik på gennemførelse af det indre marked,
 DOMSTOLENS DOM som ændret ved Rådets direktiv 92/118/EØF af 17. december
 1992 om dyresundhedsmæssige og sundhedsmæssige betingel-
 ser for samhandel med og indførsel til Fællesskabet af produkter,
 (Femte Afdeling)
 der for så vidt angår disse betingelser ikke er underlagt specifikke
 fællesskabsbestemmelser, som omhandlet i bilag A, kapitel I,
 af 8. januar 2002 til direktiv 89/662/EØF, og for så vidt angår patogener, i
 direktiv 90/425:
 i sag C-428/99, H. van den Bor BV mod Voedselvoor-
 zieningsin- en verkoopbureau (anmodning om præjudici- — at påbyde slagtning af ungkvæg, der stammede fra Det
 el afgørelse fra College van Beroep voor het bedrijfsle- Forenede Kongerige, og som


text:
befandt sig på deres område,
 ven) (1) og
 (»Landbrug — bekæmpelse af bovin spongiform encephalo-
 pati — medlemsstaternes kompetence — erstatning til — accessorisk til slagtningen at vedtage en erstatningsord-
 opdrættere efter tvungen slagtning af britiske kalve i forbin- ning, når der kunne være betydelig grund til at tro, at
 delse med bovin spongiform encephalopati-krisen i marts opdrætterne uden en rimelig erstatning kunne fortie
 1996«) oprindelsen af de dyr, de ejede, med henblik på at
 undgå slagtning og det økonomiske tab, slagtningen ville
 medføre.
 (2002/C 84/20)
 (Processprog: nederlandsk) 2) Selv om en medlemsstat havde kompetence til at vedtage
 erstatningsforanstaltninger i henhold til artikel 8, stk. 1,
 litra a), i direktiv 90/425, som ændret ved direktiv 92/118,
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig- er fællesskabsretten, navnlig Kommissionens forordning (EF)
 gjort i Samling af Afgørelser) nr. 717/96 af 19. april 1996 om ekstraordinære støtteforan-
 staltninger for oksekødsmarkedet i Belgien, Frankrig og Ne-
 derlandene, som ændret ved Kommissionens forordning (EF)
 nr. 841/96 af 7. maj 1996, fra den dato, hvor denne
 I sag C-428/99, angående en anmodning, som College van forordning fandt anvendelse, til hinder for nationale bestemmel-
 Beroep voor het bedrijfsleven (Nederlandene) i medfør af ser, der fastsætter den erstatning, der skal betales til opdrætterne.
 artikel 234 EF har indgivet til Domstolen for i den for nævnte
 ret verserende sag, H. van den Bor BV mod Voedselvoor-
 zieningsin- en verkoopbureau, at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende medlemsstaternes kompetence til at yde erstatning (1) EFT C 20 af 22.1.2000.
 til kvægopdrættere og til at fastsætte størrelsen af erstatningen
 for slagtning af britiske kalve, der blev påbudt i forbindelse
 med bovin spongiform encephalopati-krisen i marts 1996,
 samt vedrørende fortolkningen af Kommissionens forordning
 (EF) nr. 717/96 af 19. april 1996 om ekstraordinære støttefor-


text:
C 188/20 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 3.7.1999
 korrektioner med faste satser, som Kommissionen har 3. Da der ikke foreligger nogen korrekt tekniske og/eller
 fastsat. I alt fald havde forligsinstitutionen selv i sin videnskabelig begrundelse for begrænsningen, må arealbe-
 endelige beretning givet udtryk for den opfattelse, at grænsningen, som støtten ydes for i henhold til ordningen,
 Kommissionen ikke fyldestgørende på dette punkt havde anses for vilkårligt fastsat. Den anfægtede afgørelse er
 begrundet anvendelsen af den nævnte sats på 25 %. derfor, for så vidt som støtten i henhold til ordningen højst
 kan ydes for 100 ha, utilstrækkelig begrundet, vilkårlig og
 således i strid med EF-traktatens artikel 190.
 (1) EFT L 61 af 10.3.1999, s. 37.
 4. Den anfægtede afgørelse er en retsakt, som med tilbagevir-
 kende kraft indeholder bestemmelse om en begrænsning
 på 100 ha i henhold til ordningen, hvilket strider mod
 grundlæggende retsikkerhedsprincipper og princippet om
 beskyttelse af den berettigede forventning. Den anfægtede
 afgørelse er derfor, for så vidt som støtten i henhold til
 Sag anlagt den 22. april 1999 af Det Forenede Kongerige ordningen begrænses til 100 ha, ugyldig.
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-148/99)
 (1) Af 28.4.1989 om gennemførelsesbestemmelser for støtte til
 spindhør og hamp (EFT L 121 af 29.4.1989, s. 4).
 (1999/C 188/44)
 (2) Rådets forordning (EØF) nr. 1308/70 af 29.6.1970 om den fælles
 markedsordning for hør og hamp, EFT 1970 II, s. 356.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 22. april
 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af Det Forenede Kongerige ved Assistant Treasury
 Solicitor John E. Collins, som befuldmægtiget, bistået af
 barrister Alastair Sutton, Bar of England and Wales; og med
 valgt adresse i Luxembourg på Det Forenede Kongeriges
 Ambassade, 14, boulevard Roosevelt.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved afgørel-
 — Annullation af de dele af den anfægtede afgørelse, som se truffet den 23. marts 1999 af Verwaltungsgerichtshof i
 indeholdt en nedsættelse på 869 283 GBP af de beløb, der sagen Johannes Blachnitzky mod Landes- Grundverkehr-
 var tildelt Det Forenede Kongerige i henhold til ordningen skommission beim Amt der Tiroler Landesregierung
 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1164/89 (1).
 — Kommissionen tilpligtes at betale Det Forenede Kongeriges (Sag C-149/99)
 omkostninger.
 (1999/C 188/45)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved afgørelse truffet den 23. marts 1999, indgået til Domstol-
 ens Justitskontor den 22. april 1999, har Verwaltungsgericht-
 1. Forordningen (EØF) nr. 1164/89 indeholder ingen bestem- shof i sagen Johannes Blachnitzky mod Landes- Grundverkehr-
 melser, som begrænser medlemsstaternes skøn ved afgørel- skommission beim Amt der Tiroler Landesregierung forelagt
 sen af de relevante kriterier for fastsættelse af de sorter, de De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om
 beslutter at anvende i henhold til forordningen. Forordnin- præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 gen indeholder ingen bestemmelse om en begrænsning på
 100 ha (og heller ikke nogen angivelse af arealbegrænsnin- 1. Skal artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 90/364/EØF (1) af
 ger). Den anfægtede afgørelse er baseret på en misfortol- 28. juni 1990 om opholdsret, sammenholdt med artikel 2,
 kning


text:
af forordningen og er derfor retsstridig, for så vidt stk. 3, og artikel 3 i samme direktiv og eventuelt sammen-
 der i henhold hertil alene efter ordningen højst kan ydes holdt med EF-traktatens artikel 6, fortolkes således, at der
 støtte for 100 ha. af disse i princippet kan udledes en umiddelbar ret for
 statsborgere fra en anden medlemsstat i for Den Europæi-
 2. Kommissionen har ved den anfægtede afgørelse reelt ske Union til at erhverve fast ejendom som primær bopæl?
 indført en lovbestemmelse, der har til virkning, at række-
 vidden af forordning (EØF) nr. 1164/89 begrænses. Kom-
 missionen har gjort dette under dække af en administrativ 2. Falder det forhold, at en statsborger fra en anden medlems-
 afgørelse. Kommissionen har herved ikke fulgt fremgangs- stat i for Den Europæiske Union erhverver af fast ejendom
 måderne i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1308/70 (2). i en medlemsstat, hvor han er i besiddelse af en tilsvarende
 Den anfægtede afgørelse er følgelig, for så vidt som der i opholdstilladelse for statsborgere i en EU-medlemsstat, og
 henhold hertil alene efter ordningen højst kan ydes støtte hvor han har sin primære bopæl, ind under bestemmelser-
 til 100 ha, ugyldig, fordi Kommissionen ved dens udstedel- ne i EF-traktatens artikel 73 B, stk. 1, om de frie kapitalbe-
 se klart har overtrådt sin kompetence og/eller tilsidesat et vægelser hhv. under Rådets direktiv 88/361/EØF (2) af
 væsentligt formkrav, navnlig ikke overholdt fremgangsmå- 24. juni 1988 om gennemførelse af traktatens artikel 67
 derne i artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1308/70. (det såkaldte kapitalbevægelsesdirektiv)?
 ---pagebreak--- 3.7.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 188/21
 3. Såfremt spørgsmål 2 besvares bekræftende: Er de frie Sag anlagt den 23. april 1999 af Kommissionen for De
 kapitalbevægelser i henhold til EF-traktatens artikel 73 B, Europæiske Fællesskaber mod Irland
 stk. 1, accessoriske i forhold til de andre friheder i henhold
 til EF-traktaten (f.eks. den frie etableringsret og den frie
 bevægelighed for tjenesteydelser), således at en EU-borgers (Sag C-151/99)
 erhvervelse af fast ejendom, der ikke kan støttes på andre
 af frihederne i EF-traktaten, i en stat, hvor han ikke (1999/C 188/47)
 har statsborgerskab, heller ikke kan gennemføres under
 påberåbelse af de frie kapitalbevægelser?
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 23. april 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De
 (1) EFT 1990 L 180, s. 26. Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Frank Benyon,
 (2) EFT 1988 L 178, s. 5. som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1) Det fastslås, at Irland ikke har overholdt sine forpligtelser i
 henhold til Rådets direktiv 95/18/EF af 19. juni 1995 om
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt den udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder (1), idet
 26. marts 1999 af Svea hovrätt i sagen Staten mod det ikke har underrettet Kommissionen om de love og
 Stockholm Lindöpark Aktiebolag og Stockholm Lindö- administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 park Aktiebolag mod Staten efterkomme direktivet, eller ikke har vedtaget de


text:
foranstalt-
 ninger, der er nødvendige for at efterkomme det.
 (Sag C-150/99)
 2) Irland betaler sagens omkostninger.
 (1999/C 188/46)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ved afgørelse af 26. marts 1999, indgået til Domstolens
 Justitskontor den 23. april 1999, har Svea hovrätt i sagen
 Staten mod Stockholm Lindöpark Aktiebolag og Stockholm EF-traktatens artikel 189, hvorefter et direktiv med hensyn til
 Lindöpark Aktiebolag mod Staten forelagt De Europæiske det tilsigtede mål er bindende for enhver medlemsstat, indebæ-
 Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse rer en forpligtelse for medlemsstaterne til at overholde de
 af følgende spørgsmål: frister for gennemførelsen, der er fastsat i direktivet. Denne
 frist er udløbet den 27. juni 1997, uden at Irland har fastsat de
 1. Er artikel 13, punkt A, stk. 1, litra m), og artikel 13, bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme det
 punkt B (1), litra b), i sjette momsdirektiv til hinder direktiv, der er nævnt i Kommissionens påstande.
 for nationale bestemmelser, der indeholder en generel
 undtagelse fra afgiftspligt af overladelse af anlæg til sports-
 udøvelse, således som det er fastsat i kapitel 3, § 2, stk. 2, i (1) EFT L 143 af 27.6.1995, s. 70.
 merværdiafgiftsloven (1994:200) i den affattelse, der var
 gældende før den 1. januar 1997?
 2. Tillægger artikel 13, sammenholdt med artikel 2, 6 og 17
 i sjette momsdirektiv borgerne rettigheder, som de kan
 påberåbe sig over for medlemsstaterne ved en national
 domstol?
 3. Såfremt de to første spørgsmål besvares bekræftende: Sag anlagt den 23. april 1999 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Irland
 Er gennemførelsen og anvendelse af undtagelsen i kapitel 3,
 § 2, stk. 2, i merværdiafgiftsloven (1994:200) en så
 alvorlig (klar) tilsidesættelse af fællesskabsretten, at det kan (Sag C-152/99)
 begrunde et erstatningsansvar for en medlemsstat?
 (1999/C 188/48)
 (1) Rådets sjette direktiv af 17.5.1977 om harmonisering af medlems-
 staternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles mervær- Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 23. april
 diafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (77/388/EØF) (EFT 1999 anlagt sag mod Irland af Kommissionen for De Europæi-
 1977, L 145, s. 1). ske Fællesskaber ved juridisk konsulent Frank Benyon, som
 befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
 Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste,
 Wagnercentret, Kirchberg.


text:
19.2.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 41/32
 Sag anlagt den 6. februar 2009 af EFTA-Tilsynsmyndigheden mod Island
 (Sag E-2/09)
 (2009/C 41/10)
 Den 6. februar 2009 anlagde EFTA-Tilsynsmyndigheden, repræsenteret af Bjørnar Alterskjær og Ólafur Jóhannes Einarsson som befuldmægtigede for EFTA-Tilsynsmyndigheden, rue Belliard 35, B-1040 Bruxelles, sag mod Island ved EFTA-Domstolen.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 1)
 Det fastslås, at Republikken Island ved inden for den foreskrevne frist ikke at have vedtaget de foranstaltninger, der er nødvendige for national gennemførelse af den retsakt, der er nævnt i punkt 66s i kapitel VI i bilag XIII til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Kommissionens forordning (EF) nr. 593/2007 af 31. maj 2007 om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs gebyrer og afgifter), som tilpasset til EØS-aftalen ved protokol 1 hertil, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 7
 og
 2)
 Republikken Island tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Retlige og faktiske omstændigheder samt anbringender:
 —
 Sagen vedrører en EF-forordning om Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagenturs gebyrer og afgifter.
 —
 Det siges i EØS-aftalens artikel 7, at:
 »Retsakter, der er omhandlet eller indeholdt i bilagene til denne aftale eller i afgørelser truffet af Det Blandede EØS-udvalg, er bindende for de kontraherende parter og udgør eller skal gøres til en del af deres nationale lovgivning på følgende måder:
 a)
 en retsakt svarende til en EØF-forordning skal som sådan gøres til en del af de kontraherende parters nationale lovgivning
 b)
 en retsakt svarende til et EØF-direktiv overlader det til de kontraherende parters myndigheder at bestemme form og midler for gennemførelsen.«.
 —
 EFTA-Tilsynsmyndigheden anfører, at Islands regering har undladt at gøre forordningen til en del af landets interne retsorden inden for den foreskrevne frist.


text:
Nr . C 268/ 16 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 14 . 10 . 95
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : T-459/93 , Siemens SA og Forbundsrepublikken Tysk
 land mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 Kendelsen afsagt den 14 . juni 1995 af Retten i Første Instans ber, annulleres .
 ( Fjerde Afdeling ) i de forenede sager T-462/93 , T-464/93 og
 T-470/93 ophæves, dommer K. Lenaerts pålægges at vige — Artikel 1 , litra c ), og artikel 2 i Kommissionens
 sædet som formand for Fjerde Afdeling, og sagsøgerne gives beslutning 92/483/EØF af 24 . juni 1992 om støtte, som
 medhold i de øvrige i stævningen i de forenede sager regionen Bruxelles ( Belgien ) har ydet til Siemens SA's
 T-462/93 , T-464/93 og T-470/93 og nærværende sag aktiviteter på edb- og telekommunikationsområdet,
 nedlagte påstande ('). annulleres i konsekvens heraf.
 Anbringender og væsentligste argumenter: — Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i
 nærværende sag samt omkostningerne i sag T-459/93
 — Rettens beslutning, der anfægtes, er afsagt i strid med de ved Retten i Første Instans .
 processuelle regler . I medfør af artikel 16 i EØF
 statutten for Domstolen skulle Domstolen have truffet
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 afgørelse om, at dommer Lenaerts skulle vige sit sæde,
 og denne skulle have været udelukket fra at deltage i den Der foreligger retlige fejl , særlig fordi Retten i Første Instans
 anfægtede kendelse, fordi han i vidt omfang har beskæf har undersøgt, om den omtvistede støtte udgjorde investe
 tiget sig med tidligere sager vedrørende samme spørgs ringsstøtte i den betydning, begrebet er tillagt i fællesskabs
 mål . retten, skønt den skulle have efterprøvet, om denne støtte
 var omfattet af det materielle anvendelsesområde for den
 — I den anfægtede kendelse afvises sagerne med urette med belgiske lov af 1959 , » loi instaurant et coordonnant des
 den begrundelse, at søgsmålsfristen er udløbet. I mod mesures en vue de favoriser l'expansion économique et la
 sætning til det i kendelsen anførte er der ikke gennemført création d'industries nouvelles « ( lov om indførelse og
 en administrativ procedure i medfør af tjenestemands samordning af foranstaltninger til fremme af den økonomi
 vedtægtens artikel 90 og 91 vedrørende sagsøgernes ske ekspansion og opbygningen af nye industrier ), således
 krav . En sådan administrativ procedure var heller ikke som denne fortolkes i belgisk ret, og som den er godkendt af
 påkrævet, idet den appellant, som ikke er tjenestemand, Kommissionen .
 gør krav gældende på grundlag af retsstridig adfærd,
 som ganske vist har sammenhæng med den sociale
 sikring af EF-tjenestemænd, men ikke er underlagt de
 processuelle regler for tjenestemænds søgsmål .
 (!) EFT nr . C 33 af 5 . 2 . 1993 , s . 11 .
 EFT nr. C 54 af 25 . 2 . 1993 , s . 4, og
 Sag anlagt den 18 . august 1995 af Kommissionen for De
 EFT nr. C 139 af 18 . 5 . 1993 , s . 10 . Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 ( Sag C-280/95 )
 ( 95/C


text:
268/36 )
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Appel iværksat den 16. august 1995 af Siemens SA til 18 . august 1995 anlagt sag mod Den Italienske Republik af
 prøvelse af dom afsagt den 8, juni 1995 af De Europæiske Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Anto
 Fællesskabers Ret i Første Instans ( Anden Afdeling) i sag nio Aresu og Anders C. Jessen, Kommissionens Juridiske
 T-459/93 , Siemens SA, støttet af Forbundsrepublikken Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i
 Tyskland, mod Kommissionen for De Europæiske Fælles Luxembourg hos Carlos Gômez de la Cruz, Wagner
 skaber Centret, Kirchberg.
 ( Sag C-278/95 P)
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 ( 95/C 268/35 )
 — Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten ved ikke at
 16 . august 1995 iværksat appel af Siemens SA, ved advokat have truffet de nødvendige foranstaltninger for at
 Michel Waelbroeck, Jules Stuyck og Olivier Speltdoorn, efterkomme Kommissionens beslutning 93/496/EØF (')
 Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat af 9 , juni 1993 om en procedure vedrørende statsstøtte
 Marc Loesch, 1 1 , rue Goethe, til prøvelse af dom afsagt den nr. C-32/92 ( ex NN 67/92 ) — Italien ( skattefradrag til
 8 , juni 1995 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første erhvervsdrivende vognmænd ), og særligt ved ikke fra og
 Instans ( Anden Afdeling ) i sag T-459/93 , Siemens SA, støttet med skatteåret 1992 at have krævet tilbagebetaling af
 af Forbundsrepublikken Tyskland, mod Kommissionen for støtten i form af et fradrag i indkomstskat, kommune
 De Europæiske Fællesskaber. skat eller moms, som ulovligt blev indført til fordel for
 erhvervsdrivende vognmænd i Italien med lovdekret af
 Appellanten har nedlagt følgende påstande: 28 . januar 1992 .
 — Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans — Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens
 ( Anden Afdeling ) afsagte dom af 8 , juni 1995 i sag omkostninger.


text:
14.12.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 414/3
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 22. oktober 2015 — BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, tidligere BGW Marketing- & Management-Service GmbH mod Bodo Scholz (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundespatentgericht — Tyskland)
 (Sag C-20/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - varemærker - direktiv 2008/95/EF - yderligere registreringshindringer og ugyldighedsgrunde - ordmærke - samme bogstavrækkefølge som i et ældre varemærke - tilføjelse af en beskrivende ordkombination - risiko for forveksling))
 (2015/C 414/03)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Bundespatentgericht
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, tidligere BGW Marketing- & Management-Service GmbH
 Sagsøgt: Bodo Scholz
 Konklusion
 Artikel 4, stk. 1, litra b), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/95/EF af 22. oktober 2008 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at der i forbindelse med varer og tjenesteydelser af samme eller lignende art kan bestå en risiko for forveksling i den relevante kundekreds’ bevidsthed mellem på den ene side et ældre varemærke, der består af en bogstavrækkefølge, som har fornødent særpræg, og som dominerer dette varemærke, der har et gennemsnitligt særpræg, og på den anden side et yngre varemærke, der gengiver denne bogstavrækkefølge, hvortil der er tilføjet en beskrivende ordkombination, der er sammensat af ord, hvis begyndelsesbogstaver svarer til bogstaverne i den nævnte bogstavrækkefølge, således at bogstavrækkefølgen af kundekredsen opfattes som akronymet for den nævnte ordkombination.
 (1) EUT C 129 af 28.4.2014.