text:
27.8.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 252/50
 Personalerettens dom (Tredje Afdeling) af 11. maj 2011 — J mod Kommissionen
 (Sag F-53/09) (1)
 (Personalesag - tjenestemænd - social sikring - forsikring mod ulykker og erhvervssygdomme - vedtægtens artikel 73 - afslag på at anerkende en sygdom som en erhvervssygdom - forpligtelse til at gennemføre sagen inden for en rimelig frist)
 2011/C 252/106
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: J (London, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis og É. Marchal)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved D. Martin og J. Baquero Cruz, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Annullation af afgørelsen om afslag på sagsøgerens anmodning om, at den sygdom, som sagsøgeren lider af, anerkendes som en erhvervssygdom, samt af afgørelsen om, at sagsøgeren skal afholde honoraret og omkostningerne til den læge, som sagsøgeren har udpeget, samt halvdelen af honoraret og ekstraomkostningerne til den tredje læge fra lægeudvalget.
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen betaler sagsøgeren et beløb på én EUR i erstatning.
 2)
 I øvrigt frifindes Europa-Kommissionen.
 3)
 Europa-Kommissionen bærer sine egne omkostninger og betaler en fjerdedel af sagsøgerens omkostninger.
 4)
 Sagsøgeren bærer tre fjerdedele af sine omkostninger.
 (1) EUT C 180 af 1.8.2009, s. 64.


text:
18.4.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 90/34
 Sag anlagt den 19. februar 2009 — Nederlandene mod Kommissionen
 (Sag T-70/09)
 2009/C 90/52
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Nederlandene (ved C. Wissels og M. Noort, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Delvis annullation af artikel 2 i Kommissionens beslutning K(2008) 8355 af 11. december 2008 om nedsættelse af støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, inden for rammerne af enhedsprogrammeringsdokumentet for regionen Groningen-Drenthe, der er omfattet af mål 2 — nr. 97.07.13.003, som blev bevilliget i overensstemmelse med Kommissionens beslutning K(1997) 1362 af 26. maj 1997, for så vidt som den førstnævnte beslutning vedrører den anvendte faste korrektion på 2 % af budgettet svarende til 1 139 346,24 EUR og anslår de ikke-støtteberettigede udgifter til et samlet beløb på 8 441 804 NLG.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Nederlandene har som begrundelse for søgsmålet for det første gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet der er tale om, at en medlemsstat under påberåbelse af Domstolens praksis er pålagt pligter, uagtet at denne retspraksis ligger tidsmæssigt efter pålæggelsen af de nævnte pligter, og at de omhandlede pligter på dette tidspunkt ikke fremstod som tydelige, bestemte og forudsigelige for medlemsstaten.
 Nederlandene har subsidiært gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet det ikke er nærmere begrundet, hvori den grænseoverskridende interesse, hvad angår det omhandlede projekt, som er iværksat under hånden, består, og hvis værdi er lavere end den i direktivet om offentlige bygge- og anlægskontrakter fastsatte tærskelværdi.
 Nederlandene har endelig gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 211 EF, da Kommissionen har foretaget en fast korrektion på 2 % under henvisning til en påstået manglende overholdelse af nationale projektforskrifter, selv om Kommissionen kun i forbindelse med overholdelse af fællesskabsretten har beføjelse hertil.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
24.10.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 256/16
 Sag anlagt den 11. september 2009 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik
 (Sag C-366/09)
 2009/C 256/31
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Braun og E. Vesco, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Den Italienske Republik
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber, om ændring af Rådets direktiv 78/660/EØF og 83/349/EØF og om ophævelse af Rådets direktiv 84/253/EØF (1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, eller under alle omstændigheder ikke har underrettet Kommissionen herom.
 —
 Den Italienske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktivet udløb den 28. juni 2008.
 (1) EUT L 157, s. 87.


text:
11.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/35
 Sag anlagt den 26. maj 2014 — HK Intertrade mod Rådet
 (Sag T-372/14)
 2014/C 261/60
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong Kong) (ved solicitor J. Grayston samt advokaterne P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers og N. Pilkington)
 Sagsøgt: Rådet for den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Rådets afgørelse som indeholdt i skrivelse af 14. marts 2014 til sagsøgerens advokater vedrørende revision af listen over udpegede personer og enheder i bilag II til Rådets afgørelse 2010/413/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Iran, som ændret ved Rådets afgørelse 2012/829/FUSP af 21. december 2012, og i bilag IX til forordning (EU) nr. 267/2012 om restriktive foranstaltninger over for Iran, som gennemført ved Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 1264/2012 af 21. december 2012, annulleres, for så vidt som den anfægtede afgørelse udgør en afvisning af at fjerne sagsøgeren fra listen over de personer og enheder, der er omfattet af de restriktive foranstaltninger.
 —
 Nærværende sag forenes med sag T-159/13 i henhold til procesreglementets artikel 50, stk. 1.
 —
 Rådet tilpligtes at betale omkostningerne i nærværende sag.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført to anbringender, med hvilke det er gjort gældende, at begrundelsen var utilstrækkelig, og at Rådet anlagde et åbenbart urigtigt skøn.
 Sagsøgeren har anført, at selv om selskabet er et datterselskab af det på listen opførte selskab National Iranian Oil Company (NIOC), har Rådet ikke godtgjort, at dette indebærer en økonomisk fordel for den iranske stat, der er i strid med det formål, der forfølges med de anfægtede foranstaltninger. Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Rådet faktisk aldrig har angivet sagsøgeren, og at denne fejl ikke kan afhjælpes ved en berigtigelse, sådan som Rådet har gjort.


text:
15.6.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 144/31
 Slettelse af sag C-407/00 (1) 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/59)
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 Ved kendelse af 20. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-407/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-235/01 (1)
 (1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (2002/C 144/63)
 Ved kendelse af 9. januar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-235/01,
 Slettelse af sag C-408/00 (1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Italienske Republik, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/60)
 (1) EFT C 245 af 1.9.2001.
 Ved kendelse af 22. februar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-408/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Forbundsrepublikken Tyskland, skal slettes af registeret.
 Slettelse af sag C-242/01 (1)
 ( 1) EFT C 28 af 27.1.2001.
 (2002/C 144/64)
 Ved kendelse af 7. februar 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-242/
 01, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Slettelse af sag C-461/00 (1)
 Storhertugdømmet Luxembourg, skal slettes af registeret.
 (2002/C 144/61)
 (1) EFT C 212 af 28.7.2001.
 Ved kendelse af 1. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-461/
 00, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod
 Republikken Østrig, skal slettes af registeret.
 Slettelse af de forenede sager C-269/01 og C-270/01 (1)
 (1) EFT C 45 af 10.2.2001.
 (2002/C 144/65)
 Ved kendelse af 22. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at de forenede
 sager C-269/01 og C-270/01, Flora Panepucci mod Rina
 Slettelse af sag C-462/00 (1) Iannarelli (sag C-269/01) og Attilio Maria Cecchini mod Mario
 Basile (anmodninger om præjudiciel afgørelse fra Tribunale
 (2002/C 144/62) civile e penale di L’Aquila), skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 275 af 29.9.2001.
 Ved kendelse af 1. marts 2002 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-462/


text:
28.1.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 25/54
 Sag anlagt den 4. november 2011 — Hassan mod Rådet
 (Sag T-572/11)
 (2012/C 25/106)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Samir Hassan (Damaskus, Syrien) (ved advokaterne E. Morgan de Rivery og E. Lagathu)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 På grundlag af artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) annulleres:
 —
 Rådets gennemførelsesafgørelse 2011/515/FUSP af 23. august 2011 om gennemførelse af afgørelse 2011/273/FUSP om restriktive foranstaltninger over for Syrien, idet Samir Hassan herved optages på listen i bilaget til Rådets afgørelse 2011/273/FUSP af 9. maj 2011 om restriktive foranstaltninger over for Syrien.
 —
 Rådets gennemførelsesforordning (EU) nr. 843/2011 af 23. august 2011 om gennemførelse af forordning (EU) nr. 442/2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien, idet Samir Hassan herved optages på listen i bilag II til Rådets forordning (EU) nr. 442/2011 af 9. maj 2011 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Syrien.
 —
 På grundlag af artikel 268 TEUF og 340 TEUF erstattes den skade, der er forvoldt Samir Hassan som følge af de ovennævnte restriktive foranstaltninger over for ham, på følgende måde:
 —
 Det fastslås, at Rådet for Den Europæiske Union ifalder ansvar uden for kontraktforhold for den allerede lidte og den fremtidige økonomiske skade og for den ikke-økonomiske skade.
 —
 Samir Hassan tilkendes et månedligt beløb på 250 000 EUR fra den 1. september 2011 som erstatning for den økonomiske skade, som han har lidt.
 —
 Samir Hassan tilkendes et symbolsk beløb på en (1) euro for den ikke-økonomiske skade, som han har lidt.
 —
 Rådet for Den Europæiske Union tilpligtes at erstatte den fremtidige økonomiske skade.
 —
 Under alle omstændigheder tilpligtes Rådet at betale samtlige sagsomkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat syv anbringender.
 1)
 Første anbringende om Rådets åbenbart urigtige bedømmelse af de faktiske omstændigheder og den retlige fejl, som følger heraf.
 2)
 Andet anbringende om tilsidesættelse af begrundelsespligten, retten til forsvar og retten til effektiv retsbeskyttelse.
 3)
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af ejendomsretten og proportionalitetsprincippet.
 4)
 Fjerde anbringende om tilsidesættelse af uskyldsformodningen i forhold til sagsøgeren.
 5)
 Femte anbringende om Rådets tilsidesættelse af dets egne retningslinjer for gennemførelse og evaluering af restriktive foranstaltninger som led i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
 6)
 Sjette anbringende om magtfordrejning fra Rådets side.
 7)
 Syvende anbringende om erstatning for den skade, som de af Rådet iværksatte ulovlige foranstaltninger har forvoldt.


text:
25.4.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 118/33
 DOMSTOLENS DOM
 af 11. december 2012
 i sag E-2/12
 HOB-vín ehf. mod Islands statslige alkohol og tobaksselskab (ÁTVR)
 (Fri bevægelighed for varer — Direktiv 2000/13/EF — Varedækning — Mærkning af levnedsmidler — Vildledende mærkning — Manglende underretning af EFTA-Tilsynsmyndigheden om en national foranstaltning — Begrundelse — Statsligt erstatningsansvar
 2013/C 118/09
 I sag E-2/12 HOB-vín ehf. mod Islands statslige alkohol og tobaksselskab (ÁTVR), hvori Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjaviks distritdomstol) anmoder Domstolen om i henhold til artikel 34 i aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol at afgøre, hvorvidt nationale regler, ifølge hvilke et statsligt selskab med monopol på detailsalget af alkohol under visse betingelser kan nægte at acceptere salget af alkoholholdige drikkevarer, der er lovligt fremstillet og markedsført i en anden EØS-stat, er forenelige med EØS-aftalen, afsagde domstolen bestående af præsident Carl Baudenbacher, refererende dommer Per Christiansen og dommer Páll Hreinsson en dom den 11. december 2012, hvori konklusionen er følgende:
 1.
 Artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF af 20. marts 2000 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler samt om reklame for sådanne levnedsmidler udelukker en regel, såsom den i artikel 5.10 i vareudvælgelsesreglerne, hvorved ÁTVR kan afvise salget af alkoholholdige drikkevarer, der er lovligt fremstillet og markedsført i en anden EØS-stat, med den begrundelse, at mærkningen af varerne indeholder anprisende eller irrelevante oplysninger.
 Det har ingen betydning, om vareudvælgelsesreglerne finder anvendelse på både indenlandske som udenlandske varer.
 2.
 En national regel, såsom artikel 8 i den islandske forordning nr. 828/2005 om kommerciel fremstilling, import og engrossalg af alkohol, som kræver, at det angives på drikkevarers emballage, at de indeholder alkohol på anden måde end ved angivelse af den faktiske alkoholvolumenprocent, såfremt der er tale om drikkevarer med over 1,2 vol.% alkohol, kan ikke anses for effektiv og må ikke påføre individer og økonomiske operatører byrder, hvis den er vedtaget uden hensyntagen til proceduren i artikel 19 i direktiv 2000/13/EF.
 3.
 Individer og økonomiske operatører, som har lidt skade på grund af den ukorrekte anvendelse af direktiv 2000/13/EF, kan påberåbe sig varernes fri bevægelighed med henblik på at gøre staten ansvarlig for tilsidesættelse af EØS-lovgivning.
 Skade som følge af en national foranstaltning, såsom den der er beskrevet i første spørgsmål, medfører statsligt erstatningsansvar, såfremt den nationale domstol konstaterer, at anvendelsen af den nationale lovgivning eller den administrative forskrift udgør et alvorligt brud på EØS-lovgivning, og at der er en direkte årsagssammenhæng mellem bruddet på statens forpligtelse og den skade, den skadede part har lidt.
 Et brud på EØS-lovgivning er tilstrækkeligt alvorligt, hvis der forvoldes skade som følge af en national foranstaltning, såsom den der er beskrevet i andet spørgsmål, såfremt den nationale lovgivning eller administrative forskrift ikke kan anses for effektiv, fordi den ikke har været meddelt i henhold til artikel 19 i direktiv 2000/13/EF. Et sådant brud medfører statsligt erstatningsansvar, hvis den nationale domstol konstaterer en direkte årsagssammenhæng mellem bruddet på statens forpligtelse og den skade, den skadede part har


text:
9.2.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 38/6
 Domstolens dom (Anden Afdeling) af 13. december 2012 — Expedia Inc. mod Autorité de la concurrence m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Cour de cassation — Frankrig)
 (Sag C-226/11) (1)
 (Konkurrence - artikel 101, stk. 1, TEUF - kartel - en begrænsnings mærkbarhed - forordning (EF) nr. 1/2003 - artikel 3, stk. 2 - national konkurrencemyndighed - praksis, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater - retsforfølgning og sanktion - ingen overskridelse af de markedsandelstærskler, der er fastsat i bagatelmeddelelsen - konkurrencebegrænsende formål)
 2013/C 38/05
 Processprog: fransk
 Den forelæggende ret
 Cour de cassation
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Expedia Inc.
 Sagsøgt: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce og IDTGV
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Cour de cassation — fortolkning af artikel 101, stk. 1, TEUF, og artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (EFT 2003 L 1, s. 1) — forholdet mellem artikel 101 og 102 TEUF og national konkurrenceret — de nationale retter og konkurrencemyndigheders mulighed for at forfølge og fastsætte sanktioner mod et kartel, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater, men som ikke overstiger de tærskler for markedsandele, som Kommissionen har fastsat — kartel med konkurrencebegrænsende formål
 Konklusion
 Artikel 101, stk. 1, TEUF og artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i artikel 81 [EF] og 82 [EF] skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for, at en national konkurrencemyndighed anvender artikel 101, stk. 1, TEUF på en aftale mellem virksomheder, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater, men som ikke overstiger de tærskler, som Europa-Kommissionen har fastsat i sin meddelelse om aftaler af ringe betydning, der ikke indebærer en mærkbar begrænsning af konkurrencen i henhold til artikel 81, stk. 1, [EF] (bagatelaftaler), forudsat at denne aftale udgør en mærkbar begrænsning af konkurrencen som omhandlet i denne bestemmelse.
 (1) EUT C 211 af 16.7.2011.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/30
 Rettens dom af 6. juli 2016 — Mozzetti mod EUIPO — di Lelio (Alfredo alla Scrofa)
 (Sag T-96/15) (1)
 ((EU-varemærker - ugyldighedssag - EU-figurmærket Alfredo alla Scrofa - det ældre nationale ordmærke L’ORIGINALE ALFREDO - anmodning om bevis for brug - artikel 57, stk. 2, i forordning (EF) nr. 207/2009 - relativ registreringshindring - artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009))
 (2016/C 305/41)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Mario Mozzetti (Rom, Italien) (ved advokat E. Montelione)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) (ved L. Rampini, som befuldmægtiget)
 Den anden part i sagen for appelkammeret ved EUIPO og intervenient ved Retten: Ines di Lelio (Rom) (ved advokaterne D. De Simone, G. Orsoni og R. Fecchio)
 Sagens genstand
 Søgsmål anlagt til prøvelse af afgørelse truffet den 2. december 2014 af Første Appelkammer ved EUIPO (sag R 655/2014–1) vedrørende en ugyldighedssag mellem Ines di Lelio og Mario Mozzetti
 Konklusion
 1)
 Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO) frifindes.
 2)
 Mario Mozzetti betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 127 af 20.4.2015.


text:
7.7.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 200/8
 Sag anlagt den 16. maj 2012 — Europa-Kommissionen mod Republikken Polen
 (Sag C-245/12)
 2012/C 200/15
 Processprog: polsk
 Parter
 Sagsøger: Europa-Kommissionen (ved P. Hetsch, B. Simon og K. Herrmann)
 Sagsøgt: Republikken Polen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås, at Republikken Polen har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 26, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17. juni 2008 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (1), idet den ikke har vedtaget eller i hvert fald ikke har meddelt Kommissionen de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
 —
 Republikken Polen pålægges i henhold til artikel 260, stk. 3, TEUF på grund af tilsidesættelse af forpligtelsen til at give meddelelse om gennemførelsen af direktiv 2008/56/EF en tvangsbøde på 93 492 EUR pr. dag fra datoen for dommens afsigelse i den foreliggende sag.
 —
 Republikken Polen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Fristen for gennemførelse af direktiv 2008/56/EF udløb den 15. juli 2010.
 (1) EUT L 164, s. 19.


text:
25.4.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 145/9
 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. februar 2016 — Air Baltic Corporation AS mod Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Litauen)
 (Sag C-429/14) (1)
 ((Præjudiciel forelæggelse - luftbefordring - Montrealkonventionen - artikel 19, 22 og 29 - luftfartsselskabets ansvar i tilfælde af forsinket international transport af passagerer - transportkontrakt indgået af passagernes arbejdsgiver - skader, som skyldes en forsinkelse - skader, som arbejdsgiveren har lidt))
 (2016/C 145/09)
 Processprog: litauisk
 Den forelæggende ret
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Air Baltic Corporation AS
 Sagsøgt: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba
 Konklusion
 Konventionen om indførelse af visse ensartede regler for international luftbefordring indgået i Montreal den 28. maj 1999 og godkendt på Det Europæiske Fællesskabs vegne ved Rådets afgørelse 2001/539/EF af 5. april 2001, særligt konventionens artikel 19, 22 og 29, skal fortolkes således, at et luftfartsselskab, som har indgået en kontrakt om international transport med en arbejdsgiver — såsom arbejdsgiveren i hovedsagen — for personer, der transporteres som passagerer, i henhold til denne kontrakt er ansvarlig over for arbejdsgiveren for skader, der skyldes forsinkelse af flyvninger, som den pågældendes ansatte var passagerer på, hvilke skader består i de yderligere udgifter, som arbejdsgiveren har måttet afholde.
 (1) EUT C 421 af 24.11.2014.


text:
4.8.2007
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 183/33
 Kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 7. juni 2007 — IMS mod Kommissionen
 (Sag T-346/06 R)
 (Særlige rettergangsformer - udsættelse af gennemførelsen - direktiv 98/37/EF - formaliteten - fumus boni juris - uopsættelighed - interesseafvejning)
 (2007/C 183/64)
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: Industria Masetto Schio Srl (IMS) (Schio, Italien) (ved avvocati F. Colonna og T. Romolotti)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved C. Zadra og D. Lawunmi, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Begæring om udsættelse af gennemførelsen af Kommissionens udtalelse K(2006) 3914 af 6. september 2006 vedrørende et af de franske myndigheder udstedt forbud mod bestemte mekaniske presser af mærket IMS.
 Konklusion
 1)
 Gennemførelsen af Kommissionens udtalelse K(2006) 3914 af 6. september 2006 vedrørende et af de franske myndigheder udstedt forbud mod bestemte mekaniske presser af mærket IMS udsættes, indtil Retten har afsagt dom i hovedsagen.
 2)
 Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.


text:
16.6.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 174/24
 Sag anlagt den 2. marts 2012 — Frankrig mod Kommissionen
 (Sag T-135/12)
 2012/C 174/41
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Den Franske Republik (ved E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter og J. Rossi, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den anfægtede beslutning annulleres i det hele.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har i stævningen nedlagt påstand om annullation af Kommissionens afgørelse K(2011) 9403 endelig af 20. december 2011, som under visse betingelser erklærer den statsstøtte, Den Franske Republik har gennemført til fordel for France Télécom i forbindelse med reformen af finansieringen af pensionerne til tjenestemandsansatte i France Télécom (statsstøtte nr. C 25/2008 (ex NN 23/2008)), forenelig med det indre marked.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1)
 Første anbringende, som er opdelt i to led, vedrørende en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 1, TEUF, idet Kommissionen har anset reformen af finansieringen af pensionerne til tjenestemandsansatte i France Télécom for at udgøre en statsstøtte. Sagsøgeren gør gældende, at:
 —
 Kommissionen fejlagtigt har konkluderet, at nedsættelsen af den modydelse, som France Télécom skal betale til staten, ikke frigør France Télécom fra den strukturelle ulempe, virksomheden har måttet bære siden ikrafttrædelsen af loven af 1990, og at foranstaltningen indebærer en fordel for denne virksomhed.
 —
 Subsidiært, at Kommissionen fejlagtigt har konkluderet, at France Télécom nød godt af en fordel fra 1996 på trods af virksomhedens betaling af et ekstraordinært fast bidrag.
 2)
 Andet anbringende, hvorved en tilsidesættelse af artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, subsidiært gøres gældende, idet Kommissionen har betinget den omhandlede foranstaltnings forenelighed af overholdelsen af den i den anfægtede afgørelses artikel 2 fastsatte betingelse. Dette anbringende er opdelt i to led.
 —
 Sagsøgeren gør i det første led gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet den har konkluderet, at den sats, som sikrer lige konkurrencevilkår, ikke i det foreliggende tilfælde er opnået, fordi de risici, som ikke er fælles, ikke er blevet taget i betragtning ved beregningen af den modydelse, som France Télécom har betalt efter 1996-lovens ikrafttrædelse.
 —
 Sagsøgeren gør i det andet led gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 107, stk. 3, litra c), TEUF, idet den har nægtet at bedømme utilstrækkeligheden af den sats, som sikrer lige konkurrencevilkår, med hensyn til France Télécoms betaling af et ekstraordinært fast bidrag, og idet Kommissionen har konkluderet, at virksomheden ikke vil blive bragt i en situation med fuldstændig ligestilling overfor dens konkurrenter før 2043.
 3)
 Tredje anbringende vedrørende et åbenbart fejlskøn, idet Kommissionen har nægtet at fastsætte en sats på 7 % som ajourføringssats for det ekstraordinære faste bidrag.


text:
19.6.1999 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 174/5
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS at udsætte gennemførelsen af den stiltiende afgørelse, som
 Kommissionen angives at have truffet ved sin skrivelse af
 den 16. marts 1999 9. september 1998 til Kongeriget Spaniens faste repræsentant
 ved Den Europæiske Union, og som vedrører vedtagelsen af et
 lovforslag med henblik på gennemførelse i national ret af
 i sag T-147/98, Karola Gluiber mod Rådet for Den artikel 11 i bilag VIII til vedtægten for tjenestemænd i De
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Europæiske Fællesskaber vedrørende overførsel af pensionsret-
 Fællesskaber (1) tigheder, har Rettens præsident den 4. februar 1999 afsagt
 kendelse, hvis konklusion lyder således:
 (Abenbart at sagen skal afvises)
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler tages ikke til følge.
 (1999/C 174/10)
 2) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
 (Processprog: tysk)
 (1) EFT C 48 af 20.2.1999.
 I sag T-147/98, Karola Gluiber, Staudernheim (Tyskland),
 ved advokaterne Wolfgang Clausen og Wulf Clausen, Kiel
 (Tyskland), og med valgt adresse i Luxembourg hos advokater-
 ne Decker & Braun, 16, avenue Marie-Thérèse, mod Rådet for
 Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber, angående en påstand om annullation af diskrimi-
 nerende foranstaltninger truffet over for sagsøgeren af For-
 bundsrepublikken Tyskland, subsidiært en påstand om, at det
 fastslås, at Rådet og Kommissionen burde have grebet ind KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 over for disse foranstaltninger, har Retten (Første Afdeling),
 sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne J.
 den 9. marts 1999
 Pirrung og M. Vilaras; justitssekretær: H. Jung, den 16. marts
 1999 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:
 i sag T-206/98, Clauni SA m.fl. mod Kommissionen for
 1) Sagen afvises. De Europæiske Fællesskaber (1)
 2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger.
 (Åbenbart, at sagen skal afvises)
 (1) Stævningen er ikke offentliggjort.
 (1999/C 174/12)
 (Processprog: fransk)
 I sag T-206/98, Clauni SA, Agen (Frankrig), selskabets direktør
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I Jean-Marie Bissières, La Croix Blanche (Frankrig), SA Lomage-
 FØRSTE INSTANS nais, som fra denne dato er blevet til selskabet Loma SA, Penne
 d’Agenais (Frankrig), og direktør André Lompech, Canet
 den 4. februar 1999 (Frankrig), alle ved advokat Daniel Veyssière, Agen (Frankrig),
 og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloïse
 May, 31, Grand-Rue, mod Kommissionen for De Europæiske
 i sag T-196/98 R, Eduardo Peña Abizanda m.fl. mod Fællesskaber, angående en påstand om, at sagsøgerne gives
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (1) medhold i deres ansøgning om fritagelse af 23. oktober 1998,
 som blev indgivet i forbindelse med visse indførselstransaktio-
 (Begæring om foreløbige forholdsregler — realitetsbehand- ner for svampe med oprindelse i og hidrørende fra Polen, har
 ling af hovedsagen) Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 R.M. Moura Ramos, og dommerne V. Tiili og P. Mengozzi;
 (1999/C 174/11) justitssekretær: H. Jung, den 9. marts 1999 afsagt kendelse,
 hvis konklusion lyder således:
 (Processprog: spansk) 1) Sagen afvises.
 I sag T-196/98 R, Eduardo Peña Abizanda og 105 andre 2) Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.
 tjenestemænd ved Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber, ved advokat Antonio Creus Carreras, Barcelona, og
 advokat Begoña


text:
28.10.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 261/34
 Sag anlagt den 21. juli 2006 — Duyster mod Kommissionen
 (Sag F-81/06)
 (2006/C 261/70)
 Processprog: nederlandsk
 Parter
 Sagsøger: Tineke Duyster (Oetrange, Luxembourg) (ved avocat W.H.A.M. van den Muijsenbergh)
 Sagsøgt: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgerens påstande
 —
 Sagen fremmes til realitetsbehandling i sin helhed.
 —
 Annullation af ansættelsesmyndighedens afgørelser af 8. november 2005 og af 11. maj 2006.
 —
 Sagsøgeren tilkendes en erstatning for det lidte tab.
 —
 Subsidiært: Der gives sagsøgeren helt eller delvist medhold i de ovenfor anførte påstande eller Retten træffer en afgørelse, som helt eller delvist imødekommer sagsøgerens ansøgninger af 5. og 13. juli 2005.
 —
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har allerede i sagerne F-51/05 (1) og sag F-18/06 (2) anfægtet det forhold, at Kommissionen først tilkendte hende forældreorlov for perioden fra den 1. november 2004 til den 30. april 2005, og dernæst ved skrivelse af 17. november 2005 fastsatte starttidspunktet for forældreorloven til den 8. november 2004.
 I denne sag anfægter sagsøgeren afgørelserne, hvorved Kommissionen afviste de ansøgninger, hun indgav med henblik på at opnå erstatning i henhold til artikel 288 EF og artikel 90, stk. 1, i tjenestemandsvedtægten med hensyn til ca. 50 punkter vedrørende angivelige forsømmelser begået af Kommissionens tjenestegrene.
 Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet til prøvelse af afvisningerne bl.a. anført: i) at afgørelserne er baseret på forkerte faktiske omstændigheder; ii) at indholdet af og formålet med vedtægtens artikel 90, stk. 1 og 2, er tilsidesat; iii) at der foreligger selvmodsigelser; iv) at afgørelserne mangler klarhed; v) at ansættelsesmyndigheden fortolker og/eller anvender retspraksis vedrørende artikel 288 EF og vedtægtens artikel 90 fejlagtigt; vi) at ansættelsesmyndigheden benytter forkerte argumenter; vii) at principperne om proportionalitet, om beskyttelse af den berettigede forventning, om ligebehandling og om retssikkerhed er tilsidesat, samt at der er sket tilsidesættelse af princippet om interesseafvejning, at arbejdsgiverens oplysningspligt ikke er overholdt, og at princippet om god forvaltningsskik og om ret til effektive retsmidler er tilsidesat.
 (1) EUT C 217 af 3.9.2005 (sag oprindeligt registreret ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans under nr. T-249/05 og henvist til Retten for EU-Personalesager ved kendelse af 15.12.2005).
 (2) EUT C 154 af 1.7.2006.


text:
12.11.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/15
 Appel iværksat den 28. september 2005 af Dorte Schmidt-Brown til prøvelse af dom afsagt den 5. juli 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-387/02, Dorte Schmidt-Brown mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag C-365/05 P)
 (2005/C 281/30)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 28. september 2005 iværksat appel af Dorte Schmidt-Brown ved avocats Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis og Etienne Marchal til prøvelse af dom afsagt den 5. juli 2005 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans (Første Afdeling) i sag T-387/02, Dorte Schmidt-Brown mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
 Appellanten har nedlagt følgende påstande:
 Den af Retten (Første Afdeling) afsagte dom af 5. juli 2005 i sag T-387/02, Dorte Schmidt-Brown mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, ophæves i sin helhed.
 Der træffes en ny afgørelse med følgende indhold:
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 26. april 2002, for så vidt som Kommissionen herved afslog at yde appellanten den ansøgte økonomiske bistand, således at hun kan dække samtlige de sagsomkostninger, hun har måttet afholde for at opnå anerkendelse af og erstatning for de ikke-økonomiske, erhvervsmæssige og økonomiske tab, hun har lidt som følge af de af Eurogramme Ltd fremførte ærekrænkende mundtlige og skriftlige udtalelser.
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger i første instans samt appelsagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Appellanten har anført, at Retten med urette har undersøgt, om bestemmelserne i vedtægtens artikel 24 i det foreliggende tilfælde var blevet tilsidesat til skade for appellanten, uden at tage hensyn til den afgørelse, som Kommissionens næstformand, Neil Kinnock, traf efter en fornyet undersøgelse af ansøgningen om hjælp og bistand af 15. januar 2002, om i særdeleshed at imødekomme denne ansøgning.
 Denne afgørelse blev meddelt appellanten ved skrivelser af 16. og 22. maj 2003.
 Retten har derfor ikke taget hensyn til alle omstændigheder i sagen, og nærmere bestemt til de afgørelser, der blev truffet af Kommissionen efter klagerens sagsanlæg ved High Court of Justice (England & Wales) og til de foranstaltninger, der blev truffet af næstformand Neil Kinnock efter dennes fornyede undersøgelse af rigtigheden af den af appellanten indgivne ansøgning om bistand, og til de af Kommissionens formand trufne foranstaltninger med henblik på at genoprette appellantens ære og værdighed i forhold til såvel hendes kolleger i GD Eurostat som i Europa-Parlamentets Budgetkontroludvalg (Cocobu).
 Retten har endvidere begået en retlig fejl ved alene at have undersøgt anvendeligheden af vedtægtens artikel 24, stk. 1, idet den i det foreliggende tilfælde ligeledes burde have undersøgt lovligheden af den anfægtede afgørelse i forhold til vedtægtens artikel 24, stk. 2.


text:
5.5.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 133/27
 Sag anlagt den 2. marts 2012 — Grækenland mod Kommissionen
 (Sag T-105/12)
 2012/C 133/54
 Processprog: græsk
 Parter
 Sagsøger: Den Hellenske Republik (ved K. Samoni og N. Dafniou)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullationssøgsmålet antages til behandling.
 —
 Kommissionens anfægtede afgørelse annulleres, og
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Den Hellenske Republik har med søgsmålet nedlagt påstand om annullation (i overensstemmelse med artikel 263 TEUF) af afgørelse nr. 1472708 af 3. januar 2012»om fortsat betaling af dagbøder på 31 536 EUR pr. dag for forsinkelsen med gennemførelsen af de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme dommen afsagt af Den Europæiske Unions Domstol i sag C-65/05«, hvorved den nævnte medlemsstat afkræves betaling af den nævnte bøde fra den 22. august 2011. Det følger af den nævnte anfægtede afgørelse, at for så vidt som Den Hellenske Republik ifølge Kommissionen tilsyneladende ikke har vedtaget de nødvendige foranstaltninger med henblik på at efterkomme dommen afsagt af Den Europæiske Unions Domstol i sag C-65/05, og efter Domstolens afsigelse af den anden dom i sag C-109/08, opfordres denne medlemsstat til at betale et beløb på 4 825 008 EUR som tvangsbøde i perioden fra den 1. juli 2011 til den 30. november 2011.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført følgende anbringender.
 1)
 Det første anbringende vedrører Kommissionens urigtige vurdering af Den Hellenske Republiks vedtagelse af nødvendige foranstaltninger for at efterkomme Domstolens dom.
 —
 Den sagsøgte har anlagt en urigtig vurdering og fortolkning af de foranstaltninger, der er truffet af Den Hellenske Republik med henblik på at efterkomme Domstolens dom. Den Hellenske Republik gør gældende, at den har truffet alle nødvendige foranstaltninger til gennemførelsen af Domstolens dom, idet den har vedtaget lov nr. 4002/2011, der, således som det kræves i dommen afsagt af Den Europæiske Unions Domstol i sag C-65/05, ophæver de omtvistede artikler i lov nr. 3037/2002.
 2)
 Det andet anbringende vedrører Kommissionens overskridelse af grænserne for sine beføjelser.
 —
 Kommissionen har overskredet grænserne for sin opgave som traktatens vogter, idet den ikke har stillet sig tilfreds med gennemførelsen, åbenlys eller ej, af foranstaltninger med henblik på at efterkomme dommen. Den er desuden gået videre end Domstolens domme, i det omfang Den Hellenske Republik fuldt ud har efterkommet disse.
 3)
 Det tredje anbringende vedrører Kommissionens manglende begrundelse.
 —
 I afgørelsen, der i den foreliggende sag er anfægtet af Den Hellenske Republik, har Kommissionen ikke udtrykkeligt begrundet eller anført grundene til, at den har krævet fortsat betaling af bøden for perioden efter vedtagelsen af lov nr. 4002/2011, dvs. for perioden fra den 22. august 2011 til den 30. november 2011.
 Den Hellenske Republik bestrider dette yderligere beløb, da den er af den opfattelse, at den fuldt ud har efterkommet Domstolens domme fra tidspunktet for offentliggørelsen af den nævnte lov.
 4)
 Det fjerde anbringende vedrører anvendelsen af et urigtigt retsgrundlag.
 —
 Efter Den Hellenske Republiks opfattelse burde Kommissionen, hvis den finder, at Den Hellenske Republik ikke anvender lov nr. 4002/2011 korrekt, gøre brug af


text:
12.9.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 220/11
 Domstolens dom (Første Afdeling) af 16. juli 2009 — Zuid-Chemie BV mod Philippo’s Mineralenfabriek NV/SA (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hoge Raad der Nederlanden — Nederlandene)
 (Sag C-189/08) (1)
 (Retligt samarbejde i civile og kommercielle sager - retternes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser - forordning (EF) nr. 44/2001 - begrebet »det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået«)
 2009/C 220/18
 Processprog: nederlandsk
 Den forelæggende ret
 Hoge Raad der Nederlanden
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Zuid-Chemie BV
 Sagsøgt: Philippo’s Mineralenfabriek NV/SA
 Sagens genstand
 Anmodning om præjudiciel afgørelse — Hoge Raad der Nederlanden — fortolkning af artikel 5, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område (»Bruxelles I«) (EFT 2001 L 12, s. 1) — fortolkning af udtrykket »det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået eller vil kunne foregå« — det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået — stedet for den begivenhed, der forårsagede skaden (»Handlungsort«), og stedet, hvor den oprindelige skade indtrådte (»Erfolgsort«) — tilknytningsmomenter
 Konklusion
 Artikel 5, nr. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretlige område skal fortolkes således, at udtrykket »det sted, hvor skadetilføjelsen er foregået« i en tvist som den i hovedsagen omhandlede vedrører det sted, hvor den oprindelige skade indtrådte ved sædvanlig anvendelse af produktet til det formål, som det er bestemt til.
 (1) EUT C 183 af 19.7.2008.


text:
30.11.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 352/26
 Sag anlagt den 26. juni 2013 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-62/13)
 2013/C 352/52
 Processprog: italiensk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat L. Mansullo)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om at indeholde et beløb på 500 EUR og fem andre beløb på 504,67 EUR i sagsøgerens invaliditetsydelse i perioden fra juli til december 2012
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af den afgørelse, som er indeholdt i sagsøgerens pensionsoversigt for juli 2012, om at foretage indeholdelse af 500 EUR i den invaliditetsydelse, som sagsøgeren var berettiget til i den pågældende måned.
 —
 Annullation af afgørelserne, som er indeholdt i sagsøgerens pensionsoversigt for august til december 2012, om at foretage indeholdelse af 504,67 EUR i den invaliditetsydelse, som sagsøgeren var berettiget til i de pågældende måneder.
 —
 Om fornødent annullation af afgørelserne, uanset deres grundlag, om afslag på klagerne af 15. oktober 2012 og 15. januar 2013 over førnævnte afgørelser.
 —
 Annullation af notatet af 6. februar 2013 og af bilaget hertil og af kopi af et notat af 3. august 2012, der antageligt er udarbejdet af Kontoret for Forvaltning og Fastsættelse af Individuelle Rettigheder i Kommissionen.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren følgende beløb: (1) 500,00 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. august 2012, og indtil effektiv betaling sker; (2) 504,67 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. september 2012, og indtil effektiv betaling sker; (3) 504,67 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. oktober 2012, og indtil effektiv betaling sker; (4) 504,67 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. november 2012, og indtil effektiv betaling sker; (5) 504,67 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. december 2012, og indtil effektiv betaling sker; (6) 504,67 EUR med tillæg af renter på 10 % p.a. med årlig opskrivning, med virkning fra den 1. januar 2013, og indtil effektiv betaling sker.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
26.11.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 347/40
 nSag anlagt den 24. september 2011 — Ryanair mod Kommissionen
 (Sag T-512/11)
 2011/C 347/71
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Ryanair Ltd (Dublin, Irland) (ved advokaterne E. Vahida og I. Metaxas-Maragkidis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Europa-Kommissionens afgørelse af 13. juli 2011 i sag om statsstøtte SA.29064 (2011/C ex 2011/NN) — Irland — lufttransport — fritagelse for afgifter på flybilletter, annulleres delvist i henhold til artikel 263 og 264 TEUF, for så vidt som den konkluderer, at den omstændighed, at transfer- og transittrafik er fritaget for den irske lufttransportafgift, ikke udgør statsstøtte.
 —
 Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale sagsøgerens omkostninger.
 —
 Der træffes sådanne foranstaltninger, som Retten måtte finde passende.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren har fremsat tre anbringer til støtte for søgsmålet.
 1)
 Første anbringende om, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn og foretaget en urigtig retsanvendelse ved at konkludere, at den omstændighed, at transfer- og transittrafik er fritaget for den irske lufttransportafgift, ikke udgjorde statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 2, TEUF.
 2)
 Andet anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 4, stk. 4, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 (1), for så vidt som den har undladt at indlede den procedure, der er fastsat i disse bestemmelser, i forbindelse med den støtte, der er omfattet af den første del af den anfægtede afgørelse, på trods af at der i det mindste er alvorlig tvivl om, hvorvidt det er foreneligt med fællesmarkedet, at transfer- og transittrafik er fritaget for den irske lufttransportafgift, og derved har tilsidesat sagsøgerens processuelle rettigheder i henhold til artikel 108, stk. 2, TEUF og artikel 6, stk. 1, i Rådets forordning nr. 659/1999.
 3)
 Tredje anbringende om, at Kommissionen har tilsidesat sin begrundelsespligt, idet den har givet mangelfulde begrundelser, som er karakteriseret ved selvmodsigelser og en overgeneralisering.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93, EUT L 83, s. 1.


text:
21.9.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 311/26
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Administratīvā apgabaltiesa (Letland) den 1. juli 2015 — »DNB Banka« AS mod Valsts ieņēmumu dienests
 (Sag C-326/15)
 (2015/C 311/32)
 Processprog: lettisk
 Den forelæggende ret
 Administratīvā apgabaltiesa
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger:»DNB Banka« AS
 Den anden part i appelsagen: Valsts ieņēmumu dienests
 Præjudicielle spørgsmål
 1)
 Kan der bestå en selvstændig gruppe af personer som omhandlet i direktivets artikel 132, stk. 1, litra f) (1), når medlemmerne af gruppen har hjemsted i forskellige medlemsstater i Den Europæiske Union, hvor den nævnte bestemmelse i direktivet er blevet gennemført med forskellige betingelser, som ikke er forenelige?
 2)
 Kan en medlemsstat begrænse en afgiftspligtig persons ret til at anvende afgiftsfritagelsen i direktivets artikel 132, stk. 1, litra f), når den afgiftspligtige person opfylder samtlige betingelser for at anvende fritagelsen i sin medlemsstat, men hvor denne bestemmelse i de nationale lovgivninger i de medlemsstater, hvor andre medlemmer af gruppen har hjemsted, er blevet gennemført med restriktioner, der begrænser afgiftspligtige personer fra andre medlemsstaters mulighed for at anvende den tilsvarende merværdiafgiftsfritagelse i deres egen medlemsstat?
 3)
 Kan afgiftsfritagelsen i direktivets artikel 132, stk. 1, litra f), anvendes på nogle tjenesteydelser i den medlemsstat, hvor ydelsesmodtageren, som skal betale merværdiafgift, har hjemsted, når tjenesteyderen, som skal betale merværdiafgift, i en anden medlemsstat har anvendt merværdiafgift på disse tjenesteydelser efter de almindelige regler, dvs. i den tro, at merværdiafgiften på disse tjenesteydelser i henhold til direktivets artikel 196 skulle betales i den medlemsstat, hvor ydelsesmodtageren har hjemsted?
 4)
 Skal begrebet »selvstændig gruppe af personer« som omhandlet i direktivets artikel 132, stk. 1, litra f), forstås som en særskilt juridisk person, hvis oprettelse er godtgjort ved en specifik aftale om stiftelse af den selvstændige gruppe af personer?
 Såfremt svaret på dette spørgsmål er, at den selvstændige gruppe af personer ikke skal anses for en særskilt enhed, skal begrebet selvstændig gruppe af personer da forstås som en gruppe af forbundne virksomheder, inden for hvilken der inden for rammerne af deres sædvanlige økonomiske virksomhed gensidigt leveres support-ydelser med henblik på udøvelsen af deres erhvervsvirksomhed, og kan det forhold, at en sådan gruppe består, godtgøres med tjenesteydelseskontrakter eller via dokumentation for interne afregningspriser?
 5)
 Kan en medlemsstat begrænse en afgiftspligtig persons ret til at anvende merværdiafgiftsfritagelsen i direktivets artikel 132, stk. 1, litra f), når den afgiftspligtige person har anvendt et tillægsgebyr på transaktionerne i henhold til kravene i lovgivningen om direkte beskatning i den medlemsstat, hvor den afgiftspligtige har hjemsted?
 6)
 Finder afgiftsfritagelsen i direktivets artikel 132, stk. 1, litra f), anvendelse på tjenesteydelser, der modtages fra tredjelande? Dvs. kan et medlem af en selvstændig gruppe af personer som omhandlet i den nævnte bestemmelse i direktivet, der inden for gruppen leverer ydelser til andre medlemmer af gruppen, være en afgiftspligtig person fra et tredjeland?
 (1) Rådets direktiv 2006/112/EF af 28.11.2006 om det fælles merværdiafgiftssystem (EUT L 347, s. 1).


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/50
 Dom afsagt af Retten i Første Instans den 9. juli 2008 — BYK mod KHIM (Substance for Success)
 (Sag T-58/07) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om EF-ordmærket Substance for Success - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94)
 (2008/C 209/87)
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Tyskland) (ved avocats J. Kroher og E. Hettenkofer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved G. Schneider, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 9. januar 2007 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 816/2006-4) vedrørende en ansøgning om registrering af ordmærket Substance for Success som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 BYK-Chemie GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 95 af 28.4.2007.


text:
30.7.2011
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 226/10
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Verwaltungsgerichtshof (Østrig) den 14. april 2011 — HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica og HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d. mod Der Bundesminister für Finanzen
 (Sag C-176/11)
 2011/C 226/18
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Verwaltungsgerichtshof
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: HIT hoteli, igralnice, turizem d.d. Nova Gorica og HIT LARIX, prirejanje posebnih iger na sreco in turizem d.d.
 Sagsøgt: Der Bundesminister für Finanzen
 Præjudicielt spørgsmål
 Er en medlemsstats bestemmelser, der kun tillader, at der i denne medlemsstat reklameres for spillekasinoers driftssteder, som er beliggende i udlandet, såfremt lovreglerne om beskyttelse af spillerne på disse driftssteder svarer til de indenlandske lovregler, forenelige med den fri udveksling af tjenesteydelser?


text:
Nr . C 210/ 10 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 20 . 7 . 96
 frit kan fastsætte betingelserne for anerkendelse af beskæf haft et forudgående kendskab til standardbesvarelserne i
 tigelsesperioder inden for den offentlige sektor, så må de forbindelse med spørgsmålene inden for regnskabsvæ
 ikke skabe hindringer for udøvelsen af grundrettigheder, sen og, måske, spørgsmålene inden for revision, til
 som følger af traktaten. Endelig har Kommissionen anført, affattelsen af disse spørgsmål eller en række af dem eller
 at nærværende sag ikke vedrører adgangen til stillinger i det til såvel standardbesvarelserne som spørgsmålene . Det
 offentlige, men respekten for princippet om den frie savner grundlag for indstævnte at påberåbe sig retten til
 bevægelighed og om ligebehandling med hensyn til beskæf forsvar i form af, at ingen kan være forpligtet til at pege
 tigelsesvilkår og forholdet er følgelig ikke omfattet af på belastende omstændigheder i forhold til sig selv, idet
 undtagelsen i artikel 48 , stk . 4 . dette ikke kan begrunde en fuldstændig mangel på
 samarbejde med henblik på en opklaring af sagen .
 0 ) EFT nr. L 257 af 19 . 10 . 1968 , s . 2 .
 — Retten har anlagt en forkert vurdering med hensyn til
 den grad af bevis, der kræves for at kunne lægge til
 grund, at der foreligger en disciplinær forseelse . Den
 appellerede dom er herved udtryk for, at disciplinær
 myndighederne ikke skulle kunne fastlægge de pågæl
 Appel iværksat den 3 , juni 1996 af Kommissionen for De dende faktiske omstændigheder på grundlag af en række
 Europæiske Fællesskaber til prøvelse af dom afsagt den indbyrdes samstemmende og relevante indicier, som
 28 . marts 1996 af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første fremgår af gennemførelsen af en grundig disciplinær
 Instans ( Femte Afdeling) i sag T-40/95 , Philippe Guebels undersøgelse .
 mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber C )
 (') EFT nr . C 133 af 1 . 5 . 1996 , s . 22 .
 ( Sag C-188/96 P)
 ( 96/C 210/22
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 3 , juni 1996 iværksat appel af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber ved A. M. Alves Vieira og D. Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Waelbroeck , og med valgt adresse i Luxembourg hos C. afsagt den 20. marts 1996 af Pretura Circondariale di Roma
 Gomez de la Cruz, medlem af Kommissionens Juridiske — Tivoli — i straffesagen mod Rosalinda Marchionne
 Tjeneste, Wagner-Centret, Kirchberg, til prøvelse af dom ( Sag C-189/96 )
 afsagt den 28 . marts 1996 af De Europæiske Fællesskabers ( 96/C 210/23 )
 Ret i Første Instans ( Femte Afdeling ) i sag T-40/95 , Philippe
 Guebels mod Kommissionen for De Europæiske Fællesska Ved kendelse afsagt den 20 . marts 1996 , indgået til
 ber .
 Domstolens Justitskontor den 3 , juni 1996 , har Pretura
 Circondariale di Roma — Tivoli — i straffesagen mod
 Appellanten har nedlagt følgende påstande : Rosalinda Marchionne forelagt De Europæiske Fællesska
 bers Domstol en anmodning om præjudiciel afgørelse af
 1


text:
) Den af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første spørgsmål, der er de samme som spørgsmålene i de forenede
 Instans ( Femte Afdeling ) den 28 . marts 1996 afsagte sager C-58/95 m.fl .^).
 dom i sag T-40/95 , Philippe Guebels mod Kommissio
 nen for De Europæiske Fællesskaber, ophæves . (') EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 6 .
 2 ) Der træffes afgørelse om sagens omkostninger efter de
 herom gældende regler.
 Anbringender og væsentligste argumenter:
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendelse
 Ved den appellerede dom er der på følgende punkter sket en afsagt den 3 , april 1996 af Pretura Circondariale di Roma —
 forkert anvendelse af fællesskabsretten : Tivoli — i straffesagen mod Amerigo Alari
 ( Sag C- 1 90/96 )
 — Retten har anlagt en forkert vurdering med hensyn til ( 96/C 210/24 )
 begrundelsespligtens omfang.
 — Retten har anlagt en forkert retlig vurdering af de Ved kendelse afsagt den 3 , april 1996 , indgået til Domsto
 omstændigheder, som ansættelsesmyndigheden lagde til lens Justitskontor den 3 , juni 1996 , har Pretura Circonda
 grund som skærpende, idet Retten antog, at disse riale di Roma — Tivoli — i straffesagen mod Amerigo Alari
 omstændigheder ikke kunne begrunde, at der blev forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmod
 truffet bestemmelse om en strengere sanktion end den, ning om præjudiciel afgørelse af spørgsmål, der er de samme
 Disciplinærrådet havde anbefalet. Det savner grundlag, som spørgsmålene i de forenede sager C-58/95 m.fl .(').
 når Retten ikke har fundet, at det var udtryk for
 skærpende omstændigheder, at indstævnte undlod at (M EFT nr . C 119 af 13 . 5 . 1995 , s . 6 .
 fremføre et underbygget forsvar og i stedet i modstrid
 med, hvad der var ganske åbenbart, benægtede at have


text:
14.11.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 419/47
 Sag anlagt den 28. juli 2016 — Acquafarm mod Kommissionen
 (Sag T-458/16)
 (2016/C 419/63)
 Processprog: spanien
 Parter
 Sagsøger: Acquafarm, SL (Huelva, Spanien) (ved advokat A. Pérez Moreno)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 Sagsøgeren har for Retten nedlagt påstand om erstatning for det tab, denne har lidt som følge af den manglende koordinering af administrationen af akvakulturanlægget i Gibraleón (Huelva), hvilket alvorligt krænker den berettigede forventning, der er opstået i denne virksomhed, idet den blev tilkendt støtte til gennemførelse af et akvakulturprojekt, som Den Europæiske Union parallelt hermed har gjort umuligt at gennemføre, henset til, at den har forbudt eksport af den fiskeart, der skal opdrættes i det anlæg, der skal opføres.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren i nærværende sag er en virksomhed, der beskæftiger sig med forskning, fornyelse og industriel udvikling af akvakultur, og som blev grundlagt i 2004 for at gennemføre et dambrugsprojekt vedrørende akvakulturproduktion med henblik på opdræt og markedsføring af krebsdyr, Cherax Cuadricarinatus (australsk ferskvandslanguster). Dette projekt modtog den dertil knyttede støtte fra Den Europæiske Union i overensstemmelse med Kommissionens forordning (EF) nr. 498/2007 af 26. marts 2007 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 om Den Europæiske Fiskerifond (EUT 2007, L 120, s. 1).
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren påberåbt sig artikel 340 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og henvist til spansk ret vedrørende administrativt ansvar i henhold til forfatningens artikel 106 og artikel 139 ff. i Ley 30/92 de 26 de noviembre de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común (lov nr. 30/92 af 26.11.1992 om offentlig forvaltning og administrativ rekurs).
 Med hensyn hertil har sagsøgeren præciseret:
 —
 Den modtagne støtte er blevet anvendt til bygningsarbejdet med henblik på akvakulturindustrien, idet der ikke på noget tidspunkt er opstået forhindringer hverken for gennemførelsen af projektet, der blev udført for den pågældende støtte, eller for de foretagne investeringer.
 —
 Da projektet var næsten færdigt, modtog virksomheden meddelelse fra Australien om, at det ikke er muligt at importere den nævnte art til Den Europæiske Union i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 1251/2008 af 12. december 2008 om gennemførelse af Rådets direktiv 2006/88/EF for så vidt angår betingelser og udstedelse af certifikat ved omsætning og import til Fællesskabet af akvakulturdyr og produkter deraf og om fastlæggelse af en liste over vektorarter (EUT 2008, L 133, s. 41).
 —
 På denne baggrund har virksomheden, som det fremgår af de fremlagte beviser, lidt flere forskellige tab, som beløber sig til i alt fem mio. EUR.


text:
14.5.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 115/1
 DOMSTOLENS DOM
 (Anden Afdeling)
 af 10. marts 2005
 i sag C-22/03, Optiver BV m.fl. mod Stichting Autoriteit Financiële Markten (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Rechtbank te Rotterdam) (1)
 (»Direktiv 69/335/EØF - kapitaltilførselsafgifter - afgift af værdipapirhandleres bruttofortjeneste«)
 (2005/C 115/02)
 Processprog: nederlandsk
 I sag C-22/03, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Rechtbank te Rotterdam (Nederlandene) ved kendelse af 21. januar 2003, indgået til Domstolen den 23. januar 2003, i sagen Optiver BV m.fl. mod Stichting Autoriteit Financiële Markten, som er trådt i stedet for Stichting Toezicht Effectenverkeer, har Domstolen (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (refererende dommer), P. Kūris og G. Arestis, generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer, justitssekretær: ekspeditionssekretær M.-F. Contet, den 10. marts 2005 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for, at værdipapirhandlere opkræves en afgift som den i hovedsagen omhandlede, der beregnes på grundlag af bruttofortjenesten af deres virksomhed i forbindelse med værdipapirer.
 (1) EFT C 70 af 22.3.2003.


text:
31 . 5 . 97 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 166/7
 Maaseutuelinkeinojen valituslautakunta i sagen Laura Pit indlede domsfuldbyrdelsen og at gennemføre den hurtigst
 kåranta ved sin værge Anne Pitkaranta forelagt De Euro muligt.
 pæiske Fællesskabers Domstol en anmodning om præjudi
 ciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Begæringen om fastsættelse af en tvangsbøde støttes på
 EF-traktatens artikel 171 , stk . 2 . Kommissionen har lagt
 1 ) ( Samme spørgsmål som spørgsmål 1 i sag C-9/97) ( : ) den i De Europæiske Fællesskabers Tidende nr. C 242, af
 21 . august 1996 offentliggjorte beregningsmetode til grund
 2 ) Er det navnlig med hensyn til en mindreårig, som bor ved fastsættelsen af bødens størrelse. Ved sin vurdering af
 fast hos sin værge i Flelsinkis omegn i ca . 70 kilome overtrædelsens karakter har Kommissionen lagt til grund,
 ters vejafstand fra bedriftens økonomiske centrum — at det alene er én bestemmelse i én af delstaterne, der end
 idet den mindreårige ikke selv kan drive og værgen nu ikke opfylder kravene i Rådets direktiv 79/409/EØF ( 2 ),
 ikke selvstændigt driver landbrug på bedriften — i og at der snarere er tale om en formel overtrædelse, idet
 strid med forbuddet mod forskelsbehandling, propor man ikke er bekendt med, at anvendelsen af den nugæl
 tionalitetsprincippet eller andre principper, som skal dende lovgivning i Saarland konkret har medført skader
 overholdes inden for fællesskabsretten, at afslå at til på miljøet ( koefficient 1 /20 ). Kommissionen betragter va
 dele den nævnte godtgørelse ? righeden af overtrædelsen som meget betydelig ( koefficient
 2/3 ). For så vidt angår tvangsbødens præventive virkning
 (') EFT nr. C 74 af 8 . 3 . 1997, s . 15 . har Kommissionen anvendt en beregningsformel , der er
 meddelt medlemsstaterne, hvorefter den enkelte medlems
 stats stilling relativt kommer til udtryk i form af dens brut
 tonationalprodukt og dens antal stemmer i Rådet ifølge
 EF-traktatens artikel 148 , stk . 2 .
 (') Sml . 1990 , s . 1-2721 .
 Sag anlagt den 24. marts 1997 af Kommissionen for De ( 2 ) EFT nr. L 103 af 25 . 4 . 1979 , s . 1 .
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk
 land
 ( Sag C-121 /97 )
 ( 97/C 166/11 )
 Sag anlagt den 24. marts 1997 af Kommissionen for De
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tysk
 24 . marts 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken land
 Tyskland af Kommissionen for de Europæiske Fællesska
 ber ved juridisk konsulent, dr. Gotz zur Hausen, og med ( Sag C-122/97 )
 valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz, ( 97/C 166/12 )
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, C 254,
 Kirchberg.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande : 24 . marts 1997 anlagt sag mod Forbundsrepublikken
 Tyskland af Kommissionen for De Europæiske Fællesska
 ber ved juridisk konsulent, dr. Gotz zur Hausen, og med
 1 . Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til valgt adresse i


text:
Luxembourg hos Carlos Gomez de la Cruz,
 sidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagner-Centret, C 254,
 EF-traktatens artikel 171 , idet den har undladt at Kirchberg.
 bringe Saarlands jagtlov i overensstemmelse med Dom
 stolens dom af 3 . juli 1990 i sag C-288/88 ( 1 ).
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 2 . Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale en
 tvangsbøde på 26 400 ECU pr. dag fra dommens for 1 . Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har til
 kyndelse, indtil den har opfyldt de i punkt 1 anførte sidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til
 forpligtelser; bødebeløbet indbetales på Kommissio EF-traktatens artikel 171 , idet den har undladt at op
 nens konto H 1 KEG » Eigene Mittel der EG « i Bun fylde Domstolens dom af 17. oktober 1991 i sag C-58/
 deskasse, Bonn. 89 (').
 3 . Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sa 2 . Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale en
 gens omkostninger. tvangsbøde på 158 000 ECU pr. dag fra dommens for
 kyndelse, indtil den har opfyldt de i punkt 1 anførte
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: forpligtelser; bødebeløbet indbetales på Kommissio
 nens konto H 1 KEG » Eigene Mittel der EG « i Bun
 deskasse, Bonn .
 Selv om EF-traktatens artikel 171 , stk. 1 , ikke fastsætter
 en frist, inden for hvilken den pågældende medlemsstat
 skal opfylde de forpligtelser, der påhviler den i henhold til 3 . Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sa
 Domstolens dom, påhviler det dog denne omgående at gens omkostninger.


text:
25.7.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 234/5
 udstùdelse, har Domstolen, sammensat af prñsidenten, en påstand om annullation af den fñlles aktion af 4. marts
 G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformñndene C. Gul- 1996 vedtaget af Rådet på grundlag af artikel K.3 i trakta-
 mann, H. Ragnemalm, M. Wathelet og R. Schintgen samt ten om Den Europñiske Union om en ordning for luft-
 dommerne G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida havnstransit (96/197/JAI) (EFT L 63 af 13.3.1996, s. 8),
 (refererende dommer), J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.- har Domstolen, sammensat af prñsidenten, G. C. Rodrí-
 P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann og L. Sevón; generaladvo- guez Iglesias, afdelingsformñndene C. Gulmann, H. Rag-
 kat: G. Tesauro; justitssekretñr: fuldmñgtig L. Hewlett, nemalm, M. Wathelet og R. Schintgen samt dommerne
 den 12. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle- G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kap-
 des: teyn (refererende dommer), J. L. Murray, D. A. O.
 Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, L. Sevón og
 K. M. Ioannou; generaladvokat: N. Fennelly; justitssekre-
 1) Beslutningen i Kommissionens pressemeddelelse (IP/
 tñr: ekspeditionssekretñr D. Louterman-Hubeau, den
 96/97) af 23. januar 1996 om tildeling af stùtte til
 12. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 europñiske projekter til bekñmpelse af social udstù-
 delse annulleres.
 1) Rådet for Den Europñiske Union frifindes.
 2) Annullationen af nñvnte beslutning påvirker ikke gyl-
 digheden af de foretagne udbetalinger eller af de i hen- 2) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber betaler
 hold til de omtvistede kontrakter indgåede forpligtel- sagens omkostninger.
 ser.
 3) Kongeriget Danmark, Den Franske Republik, Det For-
 3) Kommissionen for De Europñiske Fñllesskaber betaler
 enede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt
 sagens omkostninger.
 Europa-Parlamentet bñrer deres egne omkostninger.
 4) Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Danmark, (1) EFT C 210 af 20.7.1996.
 Rådet for Den Europñiske Union og Europa-Parla-
 mentet bñrer deres egne omkostninger.
 (1) EFT C 145 af 18.5.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 af 12. maj 1998
 i sag C-367/96, Alexandros Kefalas m.fl. mod Elliniko
 DOMSTOLENS DOM Dimosio (den grñske stat) og Organismos Oikovomikos
 af 12. maj 1998 Anasugkrottis Epicherisseon AE (OAE), stùttet af Atheniki
 Chartopiia AE m.fl. (anmodning om prñjudiciel afgùrelse
 i sag C-170/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- fra Efetio, Athen) (1)
 skaber, stùttet af Europa-Parlamentet, mod Rådet for Den
 Europñiske Union, stùttet af Kongeriget Danmark, Den (Selskabsret Ð aktieselskab i ùkonomiske vanskeligheder
 Franske Republik og Det Forenede Kongerige Storbritan- Ð administrativ forhùjelse af selskabskapitalen Ð misbrug
 nien og Nordirland (1) af rettighed i henhold til fñllesskabsbestemmelse)
 (Retsakt fra Rådet Ð fñlles aktion om en ordning for luft- (98/C 234/09)
 havnstransit Ð hjemmel)
 (98/C 234/08) (Processprog: grñsk)
 (Processprog: fransk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-367/96, angående en anmodning, som Efetio,
 Athen, i medfùr af EF-traktatens artikel 177 har indgivet
 I sag C-170/96, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- til Domstolen for i den for nñvnte ret verserende sag Ale-
 skaber (befuldmñgtiget: Pieter


text:
van Nuffel), stùttet af xandros Kefalas m.fl. mod Elliniko Dimosio (den grñske
 Europa-Parlamentet (befuldmñgtigede: Johann Schoo og stat) og Organismos Oikovomikos Anasugkrottis Epiche-
 JoseÂ-Luis Rufas Quintana), mod Rådet for Den Europñ- risseon AE (OAE), stùttet af Atheniki Chartopiia AE m.fl.,
 iske Union (befuldmñgtigede: Julian Schutte og Michael at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende fortolkningen
 Bishop), stùttet af Kongeriget Danmark (befuldmñgtiget: af artikel 25 i Rådets andet direktiv 77/91/EéF af
 Peter Biering), Den Franske Republik (befuldmñgtigede: 13. december 1976 om samordning af de garantier, der
 Catherine de Salins, Kareen Rispal-Bellanger og Claude krñves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i trak-
 Chavance) og Det Forenede Kongerige Storbritannien og taten nñvnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdel-
 Nordirland (befuldmñgtiget: John E. Collins), angående tageres som tredjemands interesser, for så vidt angår stif-
 ---pagebreak--- C 234/6 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 25.7.98
 telsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og ñndringer i ret verserende sag, ñgtefñllerne Gilly mod Directeur des
 dets kapital, med det formål at gùre disse garantier lige services fiscaux du Bas-Rhin, at opnå en prñjudiciel afgù-
 byrdefulde (EFT L 26 af 30.1.1977, s. 1), og vedrùrende relse vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens artikel 6,
 misbrug af en rettighed i henhold til en fñllesskabsbestem- 48 og 220, har Domstolen, sammensat af prñsidenten,
 melse, har Domstolen, sammensat af prñsidenten, G. C. G. C. Rodríguez Iglesias, afdelingsformñndene M. Wathe-
 Rodríguez Iglesias, afdelingsformñndene C. Gulmann, H. let (refererende dommer) og R. Schintgen samt dommerne
 Ragnemalm og M. Wathelet samt dommerne G. F. Man- G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kap-
 cini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn (refere- teyn, J. L. Murray, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, L. Sevón og
 rende dommer), J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puis- K. M. Ioannou; generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer;
 sochet, G. Hirsch, P. Jann og L. Sevón; generaladvokat: G. justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A. Rühl, den
 Tesauro; justitssekretñr: ekspeditionssekretñr H. A. Rühl, 12. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 den 12. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion lyder såle-
 des: 1) EF-traktatens artikel 220, andet led, har ikke direkte
 gyldighed.
 Fñllesskabsretten er ikke til hinder for, at de nationale ret-
 ter anvender en bestemmelse i national ret med henblik på 2) EF-traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at den
 at vurdere, om en rettighed i henhold til en fñllesskabsbe- ikke er til hinder for at anvende sådanne bestemmelser
 stemmelse er blevet misbrugt. I forbindelse med denne vur- som artikel 13, stk. 5, litra a), artikel 14, stk. 1, og
 dering kan det derimod ikke antages, at en aktionñr, som artikel 16, i den i Paris den 21. juli 1959 undertegnede
 påberåber sig artikel 25, stk. 1, i Rådets andet direktiv 77/ overenskomst mellem Den Franske Republik og For-
 91/EéF af 13. december 1976 om samordning af de bundsrepublikken Tyskland til undgåelse af dobbeltbe-
 garantier, der krñves i medlemsstaterne af de i artikel 58, skatning, som ñndret ved tillñg undertegnet i Bonn
 stk. 2, i traktaten nñvnte


text:
selskaber til beskyttelse af såvel den 9. juni 1969 og den 28. september 1989, hvorefter
 selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt der gñlder forskellige beskatningsregler dels for grñn-
 angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og searbejdere, afhñngigt af om de arbejder i den private
 ñndringer i dets kapital, med det formål at gùre disse eller den offentlige sektor, og såfremt sidstnñvnte er
 garantier lige byrdefulde, har misbrugt sine befùjelser, tilfñldet, afhñngigt af om de er statsborgere i den stat,
 alene fordi den anfñgtede forhùjelse af selskabskapitalen som den forvaltning, de er ansat i, henhùrer under, og
 har hjulpet det pågñldende selskab ud af de ùkonomiske dels for lñrere, afhñngigt af om de opholder sig mid-
 vanskeligheder, som det befandt sig i, og har tilfùrt selska- lertidigt i den stat, hvor de er erhvervsmñssigt beskñf-
 bet klare ùkonomiske fordele, eller fordi han ikke har tiget.
 gjort brug af sin fortegningsret i medfùr af andet direktivs
 artikel 29, stk. 1, til de nye aktier, som blev tegnet i for- 3) Traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at den
 bindelse med den omtvistede kapitalforhùjelse. ikke er til hinder for at anvende en skattegodtgùrelses-
 regel som den i overenskomstens artikel 20, stk. 2,
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997. litra a), cc), indeholdte.
 (1) EFT C 370 af 7.12.1996.
 DOMSTOLENS DOM
 af 12. maj 1998 DOMSTOLENS DOM
 i sag C-336/96, ñgtefñllerne Gilly mod Directeur des ser- (Tredje Afdeling)
 vices fiscaux du Bas-Rhin (anmodning om prñjudiciel af 14. maj 1998
 afgùrelse fra Tribunal administratif de Strasbourg) (1)
 i sag C-48/96 P, Windpark Groothusen GmbH & Co.
 (EF-traktatens artikel 6, 48 og 220 Ð pligt til ligebehand- Betriebs KG mod Kommissionen for De Europñiske
 ling Ð bilateral overenskomst med henblik på at undgå Fñllesskaber (1)
 dobbeltbeskatning Ð grñnsearbejdere)
 (Appel Ð finansiel stùtte inden for energisektoren Ð Ther-
 (98/C 234/10) mie-programmet Ð ret til fuldstñndig retsbeskyttelse Ð
 begrundelsespligt Ð retten til kontradiktion Ð skùn)
 (Processprog: fransk) (98/C 234/11)
 (Processprog: tysk)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 I sag C-336/96, angående en anmodning, som Tribunal
 administratif de Strasbourg i medfùr af EF-traktatens I sag C-48/96 P, Windpark Groothusen GmbH & Co.
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte Betriebs KG, Groothusen-Krummhörn (Tyskland), ved


text:
23.10.2004
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 262/53
 Sag anlagt den 10. august 2004 af Wanadoo S.A. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-339/04)
 (2004/C 262/97)
 Processprog: fransk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 10. august 2004 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af Wanadoo S.A., Issy-les-Moulineaux (Frankrig), ved avocats Hugues Calvet og Marie-Cécile Rameau, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 18. maj 2004, hvorved sagsøgeren og alle virksomheder, som direkte eller indirekte kontrolleres af sagsøgeren, pålægges pligt til at underkaste sig en kontrolundersøgelse i medfør af artikel 20, stk. 4, i Rådets forordning nr. 1/2003 (1), annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen ved at vedtage den anfægtede beslutning har tilsidesat sin forpligtelse til at samarbejde med de nationale domstole og myndigheder i henhold til EF-traktatens artikel 10 og forordning nr. 1/2003. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen over for den nationale domstol, som har godkendt den omhandlede undersøgelse, fortiet, at der verserede en sag ved det franske konkurrenceråd vedrørende sagsøgerens påståede overtrædelser af EF-traktatens artikel 82, samt at konkurrencerådet havde truffet afgørelse den 11. maj 2004. Sagsøgeren er desuden af den opfattelse, at det franske konkurrenceråd fortsat har kompetencen i den foreliggende sag, og at Kommissionen derfor ikke burde have grebet ind i sagen.
 Sagsøgeren har desuden gjort gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter pligten til at foretage en grundig og upartisk undersøgelse af alle relevante oplysninger i den foreliggende sag samt begrundelsespligten og proportionalitetsprincippet. Sagsøgeren har endelig påberåbt sig en åbenbar skønsfejl.
 (1) Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16.12.2002 om gennemførelse af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82, EFT L 1 af 4.1.2003, s. 1-25.


text:
4.5.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 129/6
 Appel iværksat den 21. februar 2013 af Electrabel SA til prøvelse af dom afsagt af Retten (Tredje Afdeling) den 12. december 2012 i sag T-332/09, Electrabel mod Kommissionen
 (Sag C-84/13 P)
 2013/C 129/12
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Electrabel SA (ved avocats M. Pittie og P. Honoré)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Kommissionen
 Appellanten har nedlagt følgende påstande
 —
 Appellen antages til realitetsbehandling, og appellanten gives medhold.
 —
 Som følge heraf ophæves den anfægtede dom, for så vidt som Electrabel herved blev pålagt at betale en bøde på 20 mio. EUR.
 —
 Som følge heraf:
 —
 hjemvises sagen til Retten til fornyet afgørelse,
 —
 eller der træffes endelig afgørelse ved at tiltræde de påstande, som i første instans blev nedlagt af appellanten, og ved at annullere den anfægtede afgørelse, for så vidt som denne pålægger Electrabel at betale en bøde på 20 mio. EUR, eller nævnte bøde nedsættes betydeligt.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale samtlige sagsomkostninger.
 Anbringender og væsentligste argumenter
 Appellanten har anført tre anbringender til støtte for den appel, som denne har iværksat til prøvelse af den dom, hvorved Retten stadfæstede Kommissionens beslutning af 10. juni 2009 om at pålægge Electrabel en bøde på 20 mio. EUR for at have tilsidesat artikel 7 i forordning (EØF) nr. 4064/89 (1) om kontrol med fusioner og overtagelser.
 For det første har appellanten kritiseret Retten for at have tilsidesat bestemmelserne i nævnte forordnings artikel 14, stk. 3, for så vidt som den har anvendt den påståede »varighed« af overtrædelsen til at fastsætte bødens størrelse, hvorimod denne artikel bestemmer, at bødens størrelse alene skal fastsættes i henhold til overtrædelsens »art« og »grovhed«.
 For det andet har appellanten gjort gældende, at Retten har tilsidesat princippet om forbud mod loves tilbagevirkende kraft, for så vidt som den har anvendt bestemmelserne i forordning (EF) nr. 139/2004 (2) på en fusion, der blev gennemført inden denne forordnings ikrafttræden, og som derfor var omfattet af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 4064/89.
 Endelig er appellanten af den opfattelse, at Retten har begået en retlig fejl og anvendt en selvmodsigende begrundelse, for så vidt som den har kvalificeret den overtrædelse, der er gjort gældende over for Electrabel, som varig, selv om der er tale om en øjebliksovertrædelse.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21.12.1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, EFT L 395, s. 1 (berigtiget version i EFT 1990 L 257, s. 13).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20.1.2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, EUT L 24, s. 1.


text:
C 299/36 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 26.9.98
 oprettelse af Samhùrighedsfonden (EFT L 130 af Sag anlagt den 10. juli 1998 af Svend Bech Kristensen
 25.5.1994, s. 1) til projekt 94/10/65/005 vedrùrende anlñg mod Rådet for Den Europñiske Union
 af en ny broforbindelse for vejtrafik over Tejo-floden i Lis- (Sag T-103/98)
 sabon-området i Portugal, har Retten (Femte Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne (98/C 299/65)
 R. García-Valdecasas og M. Jaeger; justitssekretñr: H.
 Jung, den 15. juli 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således: (Processprog: fransk)
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 1) Sagen afvises.
 der den 10. juli 1998 anlagt sag mod Rådet for Den Euro-
 pñiske Union ved Svend Bech Kristensen, Waterloo (Bel-
 gien), ved advokaterne Jean-NoeÈl Louis, VeÂronique
 2) Sagsùgerne bñrer deres egne omkostninger og betaler
 Leclercq, Ariane Tornel og FrancËoise Parmentier, Bruxel-
 in solidum Kommissionens omkostninger.
 les, og med valgt adresse i Luxembourg hos Fiduciaire
 Myson SARL, 30, rue de Cessange.
 3) Den Portugisiske Republik bñrer sine egne omkostnin-
 ger. Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 (1) EFT C 286 af 28.10.1995.
 Ð Annullation af Rådets afgùrelse af 6. oktober 1997 om
 ikke at imùdekomme sagsùgerens ansùgning om tilba-
 gebetaling af den del af de til fñllesskabspensionsord-
 ningen overfùrte pensionsrettigheder, som ikke blev
 taget i betragtning ved beregningen af de pensionsgi-
 vende tjenesteår, der godskrives i henhold til artikel 11,
 stk. 2, i vedtñgtens bilag VIII.
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FéRSTE INSTANS
 den 8. juli 1998
 Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 i sag T-200/95, X mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (1)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Tjenestemñnd Ð klagefrist Ð afvisning)
 (98/C 299/64)
 Sagsùgeren, der er dansk statsborger og tjenestemand ved
 Rådet, anfñgter afgùrelsen fra generaldirektùren for Admi-
 (Processprog: grñsk) nistration og Protokollen af 6. oktober 1997 om ikke at
 imùdekomme hans ansùgning om tilbagebetaling af den
 del af det belùb, der blev betalt til institutionen af de dan-
 I sag T-200/95, X, forhenvñrende tjenestemand ved Kom- ske pensionskasser ved overfùrelsen af de af ham i Dan-
 missionen for De Europñiske Fñllesskaber, Bruxelles, ved mark erhvervede pensionsrettigheder, som ikke kunne
 advokat Georges A. Sakellaropoulos, Athen, og med valgt tages i betragtning ved beregningen af de ham efter fñlles-
 adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, skabspensionsordningen godskrevne tjenesteår.
 Grand-Rue, mod Kommissionen for De Europñiske
 Fñllesskaber (befuldmñgtigede: Maria Condou og Ana
 Sagsùgeren har til stùtte for sine påstande anfùrt fùlgende:
 Maria Alves Vieira), angående dels en påstand om annul-
 lation af en afgùrelse, som forbyder sagsùgeren adgang til
 Kommissionens bygninger i forlñngelse af en afgùrelse om Ð Overtrñdelse af artikel 11, stk. 1 og 2, i vedtñgtens
 afskedigelse af ham, dels en påstand om erstatning for det bilag VIII. Han anfùrer herved, at tjenestemanden i
 i den forbindelse lidte tab, har Retten (Fjerde Afdeling), henhold til denne bestemmelse med sin fastansñttelse
 sammensat af afdelingsformanden, P. Lindh, og dommerne kan foranledige, at enten den aktuarmñssige mod-
 K. Lenaerts og J. D. Cooke; justitssekretñr: H. Jung, den vñrdi eller den fastsatte tilbagekùbsvñrdi


text:
af de pensi-
 8. juli 1998 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således: onsrettigheder, som han har erhvervet inden sin ind-
 trñden i tjenesten, indbetales til Fñllesskaberne. Sag-
 sùgeren mener, at der herved er tale om en bundet
 1) Sagen afvises. kompetence, som ikke indebñrer noget skùn med hen-
 syn til, om der skal tages hensyn til hele eller en del af
 det pensionsrettighedsbelùb, som tjenestemanden over-
 2) Hver part bñrer sine omkostninger. fùrer.
 (1) EFT C 351 af 30.12.1995.
 Ð Artikel 10, stk. 3, tredje afsnit, i de almindelige gen-
 nemfùrelsesbestemmelser til artikel 11 i bilag VIII til
 vedtñgten er retsstridigt, idet bestemmelsen indeholder
 ---pagebreak--- 26.9.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 299/37
 et dobbelt loft for den gñldende godskrivning, som Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 lovgiver ikke har fastsat.
 Sùgsmålsgrundene og de vñsentligste argumenter svarer til
 Ð Der foreligger en ugrundet berigelse, for så vidt som de i sag T-103/98, Kristensen mod Rådet, anfùrte (1).
 sagsùgte ved på fñllesskabsbudgettet at indtñgtsfùre
 den del af det belùb, der ikke blev taget i betragtning (1) Se side 36 i denne Tidende.
 efter fñllesskabspensionsordningen, har beriget sig
 uden nogen som helst hjemmel.
 Endelig har sagsùgeren påberåbt sig, at princippet om lige-
 behandling er tilsidesat. Han henviser herved til, at såvel
 Kommissionen, som Revisionsretten, Det ékonomiske og Sag anlagt den 13. juli 1998 af Rainer Dumont du Voitel
 Sociale Udvalg og Regionsudvalget tilbagebetaler deres tje- mod Rådet for Den Europñiske Union
 nestemñnd den del af det pensionsrettighedsbelùb, der (Sag T-105/98)
 ikke bliver taget i betragtning efter fñllesskabspensions-
 ordningen. Parlamentet anvender ingen grñnser for god- (98/C 299/67)
 skrivningen og tager eventuelt også hensyn til et antal tje-
 nesteår, som i vidt omfang overskrider medlemsårene ved (Processprog: fransk)
 de nationale ordninger. Kun Rådet begrñnser godskrivnin-
 gen og afslår at tilbagebetale den del af det belùb, der ikke
 tages i betragtning efter fñllesskabspensionsordningen. Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 Den forskellige behandling, som de forskellige fñllesskabs- der den 13. juli 1998 anlagt sag mod Rådet for Den Euro-
 institutioner giver tjenestemñnd, der befinder sig i samme pñiske Union af Rainer Dumont du Voitel, Vossem-Tervu-
 stilling, indebñrer også en tilsidesñttelse af princippet om ren (Belgien), ved advokaterne Pierre-Paul Van Gehuchten
 forbud mod forskelsbehandling. og Jacques Sambon, Bruxelles, og med valgt adresse i
 Luxembourg hos advokat Louis Schiltz, 2, rue du Fort
 Rheinsheim.
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande:
 Sag anlagt den 13. juli 1998 af Bjarne Hoff-Nielsen mod Ð Sagen antages til realitetsbehandling og sagsùgeren
 Rådet for Den Europñiske Union gives medhold. Den anfñgtede retsakt erklñres for
 (Sag T-104/98) ugyldig, og Rådet tilpligtes at betale sagens omkostnin-
 ger.
 (98/C 299/66)
 Sùgsmålsgrunde og vñsentligste argumenter:
 (Processprog: fransk)
 Sagsùgeren, som er tjenestemand i Rådet, anfñgter denne
 institutions afgùrelse af 27. april 1998 om procedurer,
 Ved De Europñiske Fñllesskabers Ret i Fùrste Instans er
 hvorefter tjenestemñnd og ùvrige ansatte i Generalsekreta-
 der den 13. juli 1998 anlagt sag mod Rådet for Den Euro-
 riatet for Rådet kan sikkerhedsgodkendes med henblik på
 pñiske Union af Bjarne Hoff-Nielsen, Bruxelles, ved advo-


text:
at få adgang til klassificerede oplysninger i Rådets besid-
 katerne Jean-NoeÈl Louis, VeÂronique Leclercq, Ariane Tor-
 delse (1). Denne afgùrelse er udarbejdet i henhold til en fùr-
 nel og FrancËoise Parmentier, Bruxelles, og med valgt
 ste henvisning i prñamblen, som vedrùrer artikel 151,
 adresse i Luxembourg hos Fiduciaire Myson SARL, 30,
 stk. 3, i traktaten om oprettelse af Det Europñiske éko-
 rue de Cessange.
 nomiske Fñllesskab, og på grundlag af en fùrste betragt-
 ning, som henviser til den erklñring, der er knyttet til slut-
 akten til Amsterdam-traktaten, om udvidet samarbejde
 Sagsùgeren har nedlagt fùlgende påstande: mellem Den Europñiske Union og Den Vesteuropñiske
 Union.
 Ð Annullation af Rådets afgùrelse af 6. oktober 1997 om
 ikke at imùdekomme sagsùgerens ansùgning om tilba- Sagsùgeren har anfùrt, at den anfñgtede afgùrelse stiller
 gebetaling af den del af de til fñllesskabspensionsord- krav om, at de tjenestemñnd, der kan få adgang til disse
 ningen overfùrte pensionsrettigheder, som ikke blev klassificerede oplysninger, har en sñrlig godkendelse, som
 taget i betragtning ved beregningen af de pensionsgi- gives på baggrund af en sikkerhedsundersùgelse foretaget
 vende tjenesteår, der godskrives i henhold til artikel 11, af medlemsstaternes kompetente myndigheder. I denne for-
 stk. 2, i vedtñgtens bilag VIII. bindelse fastsñtter den anfñgtede afgùrelse nye forpligtel-
 ser og nye prñrogativer, som ansñttelsesmyndigheden skal
 respektere, og indfùrer begrñnsninger i dennes kompe-
 Ð Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger. tence.


text:
8.12.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 379/26
 Sag anlagt den 8. oktober 2012 — Koscher + Würtz mod KHIM — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)
 (Sag T-445/12)
 2012/C 379/45
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: Koscher + Würtz GmbH (Spaichingen, Tyskland) (ved advokaterne P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier og A. Kramer)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co (Asperg, Tyskland)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 6. august 2012 af Fjerde Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1675/2011-4) annulleres.
 —
 Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger, herunder de omkostninger, der opstod i forbindelse med sagen for appelkammeret.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: Koscher + Würtz GmbH
 Det omhandlede EF-varemærke: Den internationale registrering med beskyttelse for Den Europæiske Union af et figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »KW SURGICAL INSTRUMENTS« for varer i klasse 10 — international registrering med beskyttelse for Den Europæiske Union nr. W 968 722
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Det nationale ordmærke »Ka We« for varer i klasse 10
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet
 Appelkammerets afgørelse: Klagen taget til følge og afslag på beskyttelse af varemærkeregistreringen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
4.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 146/30
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Østre Landsret (Danmark) den 4. marts 2015, Kødbranchens Fællesråd som mandatar for Århus Slagtehus A/S m.fl. mod Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri samt Fødevarestyrelsen
 (Sag C-112/15)
 (2015/C 146/36)
 Processprog: dansk
 Den forelæggende ret
 Østre Landsret
 Parter
 Sagsøger: Kødbranchens Fællesråd som mandatar for Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S og Vejle Eksportslagteri A/S
 Sagsøgte
 :
 1.
 Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
 2.
 Fødevarestyrelsen
 Præjudicielt spørgsmål
 Skal artikel 27, stk. 4, litra a, jf. bilag VI, punkt 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning nr. 882/2004 (1) af 29. april 2004 om offentlig kontrol med henblik på verifikation af, at foderstof- og fødevarelovgivningen samt dyresundheds- og dyrevelfærdsbestemmelserne overholdes, fortolkes således, at medlemsstaterne ved fastsættelsen af det gebyr, som opkræves fødevarevirksomhederne, er afskåret fra at medregne udgifter til løn og uddannelse af offentligt ansatte personer, som ansættes med henblik på at gennemføre en uddannelse, der opfylder kravene til »officiel medhjælper«, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 854/2004 (2) af 29. april 2004 om særlige bestemmelser for tilrettelæggelsen af den offentlige kontrol af animalske produkter til konsum, men som ikke før deres optagelse på uddannelsen og heller ikke under deres uddannelse udfører kødkontrol?
 (1) EUT L 165, s. 1
 (2) EUT L 139, s. 206


text:
Nr . C 336/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 9 . 11 . 96
 chet og G. Hirsen samt dommerne G. F. Mancini, J. C. originale tilstand ikke indirekte er blevet berørt, bl.a.
 Moitinho de Almeida , C. Gulmann ( refererende dommer ), som følge af, at det ompakkede produkts ydre eller
 P. Jann og H. Ragnemalm; generaladvokat: F. G. Jacobs; indre emballage eller en ny indlægsseddel ikke
 justitssekretærer: assisterende justitssekretær H. von Hol indeholder visse vigtige oplysninger, eller fordi en
 stein og fuldmægtig L. Hewlett, den 11 . juli 1996 afsagt tillægsartikel, som importøren bar indlagt i embal
 dom, hvis konklusion lyder således : lagen, og som er bestemt til brug i forbindelse med
 benyttelsen eller doseringen af produktet, ikke er i
 1 ) Det forhold, at en varemærkeindehaver påberåber sig overensstemmelse med den af producenten forud
 sin varemærkeret for at forhindre, at en importør satte anvendelsesmåde eller dosering
 markedsfører et produkt, der er bragt i omsætning i en
 anden medlemsstat af varemærkeindehaveren eller med — det klart angives på den nye emballage, hvem der har
 dennes samtykke, i tilfælde hvor importøren har foretaget ompakningen af produktet, og producen
 ompakket produktet og genanbragt varemærket på det tens navn klart angives, idet disse angivelser skal
 uden varemærkeindehaverens samtykke, skal bedøm være trykt på en sådan måde, at en person med en
 mes efter den nationale varemærkeret i samspil med normal synsevne, der udviser en normal grad af
 artikel 7 i Rådets første direktiv 89/104/EØF af opmærksomhed, er i stand til at forstå dem . Endvi
 21 . december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af med dere skal det, i tilfælde hvor der indlægges en
 lemsstaternes lovgivning om varemærker, som fortolket tillægsartikel, som ikke hidrører fra varemærkeinde
 på baggrund af traktatens artikel 36 . haveren, angives, hvorfra artiklen stammer, på en
 sådan måde at ethvert indtryk af, at varemærkein
 2 ) Artikel 7, stk . 1 , i direktiv 89/1 04/EØF er til hinder for, dehaveren er ansvarlig herfor, undgås. Det er
 at en varemærkeindehaver, bortset fra tilfælde omfattet derimod ikke nødvendigt at angive, at ompakningen
 afartikel 7, stk . 2 , påberåber sig sin varemærkeret for at er foretaget uden varemærkeindehaverens sam
 forhindre, at en importør markedsfører et produkt, der tykke
 er bragt i omsætning i en anden medlemsstat af
 varemærkeindehaveren eller med dennes samtykke, — det ompakkede produkts præsentationsmåde ikke
 også selv om importøren har ompakket produktet og er af en sådan karakter, at den kan være skadelig for
 varemærkets eller varemærkeindehaverens om
 genanbragt varemærket på det uden varemærkeindeha
 verens samtykke. dømme. Emballagen må således ikke være defekt, af
 ringe kvalitet eller fremtræde ufærdigt, og
 3 ) Artikel 7, stk . 2 , i direktiv 89/104/EØF skal fortolkes
 således, at en varemærkeindehaver lovligt kan modsætte — importøren, forud for, at det ompakkede produkt
 sig fortsat markedsføring af et lægemiddel, når impor udbydes til salg, underretter varemærkeindehaveren
 tøren har ompakket lægemidlet og genanbragt vare herom og efter dennes anmodning leverer en prøve
 mærket på det, medmindre af det ompakkede produkt.
 —


text:
det godtgøres, at varemærkeindehaverens brug af (') EFT nr . C 338 af 15 . 12 . 1993 .
 varemærkeretten til at modsætte sig markedsføring
 af de ompakkede produkter under varemærket
 bidrager til en kunstig opdeling af markederne
 mellem medlemsstaterne. Dette er navnlig tilfældet,
 når indehaveren har markedsført samme lægemid
 del i forskellige emballager i forskellige medlemssta
 ter, og den ompakning, importøren har foretaget, DOMSTOLENS DOM
 dels er nødvendig for at markedsføre produktet i af 11 . juli 1996
 importmedlemsstaten, dels er foretaget under
 sådanne forhold, at den ikke kan berøre produktets i sag C-39/94, Syndicat français de l'Express international
 originale tilstand. Denne betingelse indebærer imid ( SFEI ) m.fl. mod La Poste m.fl. ( anmodning om præjudiciel
 lertid ikke, at det skal godtgøres, at varemærkein afgørelse fra Tribunal de commerce de Paris ) ( l )
 dehaveren har haft til hensigt at foretage en opdeling (Statsstøtte — nationale retsinstansers kompetence i tilfælde
 af markederne mellem medlemsstaterne af Kommissionens samtidige undersøgelse — begrebet
 statsstøtte — følgerne af, at EF-traktatens artikel 93, stk. 3,
 — det påvises, at ompakningen ikke kan berøre det i sidste punktum, er tilsidesat)
 emballagen indeholdte produkts originale tilstand. ( 96/C 336/ 16 )
 Dette er navnlig tilfældet, når importøren kun har
 foretaget handlinger, der ikke indbærer nogen risiko
 for berøring af den originale tilstand, f.eks. udtaget (Processprog: fransk)
 blisterkort, flasker, hætteglas, ampuller eller aeroso
 ler fra den originale ydre emballage og anbragt dem i (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive
 en ny ydre emballage, anbragt selvklæbende mær offentliggjort i Samling af Afgørelser)
 kater på produktets indre emballage eller indlagt en
 ny indlægsseddel eller en tillægsartikel i emballagen .
 Det tilkommer den nationale retsinstans at efter I sag C-39/94, angående en anmodning, som Tribunal de
 prøve, at det i emballagen indeholdte produkts commerce de Paris i medfør af EF-traktatens artikel 177 har
 ---pagebreak--- 9 . 11 . 96 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr . C 336/9
 indgivet til Domstolen for i den for nævnte ret verserende DOMSTOLENS DOM
 sag Syndicat français de l'Express international ( SFEI ) m.fl . af 11 . juli 1996
 mod La Poste m.fl . at opnå en præjudiciel afgørelse
 vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 92 og 93 , i de forenede sager C-71/94, C-72/94 og C-73/94, Eurim-
 Pharm Arzneimittel GmbH mod Beiersdorf AG m.fl .
 har Domstolen, sammensat af præsidenten, G. C. Rodríguez
 Iglesias, afdelingsformændene C. N. Kakouris, J.-P . Puisso ( anmodning om præjudiciel afgørelse fra Bundesgerichts
 chet og G. Hirsch samt dommerne G. F. Mancini , C. hof) ( 1 )
 Gulmann ( refererende dommer ), J. L. Murray, P. Jann og H. (Ompakning af mærkevarer — EF-traktatens artikel 36)
 Ragnemalm; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitssekretær: ( 96/C 336/17 )
 ekspeditionssekretær D. Louterman-Hubeau , den 11 . juli
 1996 afsagt dom , hvis konklusion lyder således :
 (Processprog: tysk)
 1 ) En national retsinstans, der skal tage stilling til følgerne
 af en tilsidesættelse af ET-traktatens artikel 93, stk . 3 ,
 sidste punktum, samtidig med, at Kommissionen har