text:
28.7.2001 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 212/21
 Slettelse af sag C-98/00 (1) Slettelse af sag C-124/00 (1)
 (2001/C 212/37)
 (2001/C 212/38)
 Ved kendelse af 28. maj 2001 har præsidenten for De
 Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-98/00, Ved kendelse af 28. maj 2001 har præsidenten for De
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Europæiske Fællesskabers Domstol besluttet, at sag C-124/00,
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret. Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den
 Hellenske Republik, skal slettes af registeret.
 (1) EFT C 149 af 27.5.2000.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.


text:
6.9.2003 DA Den Europæiske Unions Tidende C 213/25
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Marie-
 følgende påstande: José Jonczy, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i
 Luxembourg.
 1. Det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine
 forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets
 direktiv 2000/53/EF af 18. september 2000 om udrange-
 rede køretøjer (1), idet det ikke har udstedt eller i hvert Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har nedlagt
 fald ikke har underrettet Kommissionen om de love og følgende påstande:
 administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet. 1. Det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsi-
 desat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 98/
 2. Den Franske Republik tilpligtes at betale sagens omkost- 50/EF af 29. juni 1998 om ændring af direktiv 77/187/
 ninger. EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om
 varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele
 af bedrifter ( 1), idet det ikke har vedtaget de love og
 Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 21. april 2002. administrative bestemmelser, der er nødvendige for at
 efterkomme direktivet, eller i hvert fald ikke har underret-
 ( 1) EFT L 269 af 21.10.2000, s. 34. tet Kommissionen herom.
 2. Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 Sag anlagt den 30. juli 2003 af Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet
 Luxembourg
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (Sag C-333/03)
 (2003/C 213/47) Fristen for direktivets gennemførelse udløb den 17. juli 2001.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 30. juli
 2003 anlagt sag mod Storhertugdømmet Luxembourg af (1 ) EFT L 201 af 17.7.1998, s. 88.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
24.7.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 239/64
 Sag anlagt den 31. maj 2017 — Cathay Pacific Airways mod Kommissionen
 (Sag T-343/17)
 (2017/C 239/76)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Cathay Pacific Airways Ltd (Hong Kong, Kina) (ved barristers R. Kreisberger og N. Grubeck, solicitor M. Rees og advokat E. Estellon)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens afgørelse C(2017) 1742 final af 17. marts 2017 om en procedure i henhold til artikel 101 TEUF, EØS-aftalens artikel 53 og artikel 8 i aftalen mellem Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om luftfart (Sag AT.39258 — Luftfragt) annulleres helt eller delvist
 —
 Artikel 3 i den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som den har pålagt sagsøgeren en bøde på 57 120 000 EUR, eller subsidiært nedsættes bøden.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat syv anbringender.
 1.
 Første anbringende om, at Kommissionen begik en retlig og/eller faktisk fejl og/eller ikke overholdt den gældende bevisstandard, da den lod sagsøgeren være omfattet af artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 4, i den anfægtede afgørelses konklusion og fastslog, at sagsøgeren havde deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 —
 Sagsøgeren har anført, at der ikke foreligger noget retligt grundlag for at fastslå, at denne har deltaget i overtrædelserne inden for Europa.
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at der ikke foreligger noget tilstrækkeligt faktisk grundlag for at fastslå, at denne har deltaget i overtrædelserne inden for Europa.
 —
 Sagsøgeren hævder endvidere, at Kommissionen tilsidesætter sagsøgerens ret til forsvar ved at støtte ret på en ny begrundelse.
 —
 Endelig har sagsøgeren anført, at den omstændighed, at Kommissionen ulovligt har ladet sagsøgeren være omfattet af artikel 1, stk. 1, og artikel 1, stk. 4, undergraver Kommissionens forsøg på at fastslå, at sagsøgeren deltog i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 2.
 Andet anbringende om, at Kommissionen ved at træffe en afgørelse mod sagsøgeren på ny, hvorved den foreholder sagsøgeren at have begået ny ulovlig adfærd, har tilsidesat artikel 25 i forordning nr. 1/2003 og retssikkerhedsprincippet, retfærdighedsprincippet og princippet om god retspleje.
 3.
 Tredje anbringende om, at Kommissionen ikke i henhold til den krævede bevisstandard godtgjorde, at sagsøgeren kan drages til ansvar for at have deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 —
 Efter sagsøgerens opfattelse undlod Kommissionen at undersøge sagsøgerens særlige situation og at fastslå de individuelle dele af den samlede og vedvarende overtrædelse med hensyn til sagsøgeren.
 —
 Sagsøgeren har endvidere anført, at Kommissionen ikke påviste en overordnet plan, der forfulgte et fælles formål.
 —
 Sagsøgeren hævder endvidere, at Kommissionen ikke påviste, at sagsøgeren deltog eller havde den krævede hensigt om at deltage i den samlede og vedvarende overtrædelse.
 —
 Endelig har sagsøgeren anført, at det ikke er godtgjort, at den havde det nødvendige kendskab.
 4.
 Fjerde anbringende om, at Kommissionen undlod at give en tilstrækkelig begrundelse til støtte for sin konklusion om, at sagsøgeren havde deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse.
 5.
 Femte anbringende om, at Kommissionen begik en


text:
fejl ved at lægge den omstændighed, at sagsøgeren havde aktiviteter i tredjelandsjurisdiktioner, til grund som bevis for, at denne havde deltaget i den hævdede samlede og vedvarende overtrædelse og undlod at give en begrundelse i denne forbindelse.
 —
 Efter sagsøgerens opfattelse løftede Kommissionen ikke den bevisbyrde, der gælder med hensyn til sagsøgerens adfærd i Hong Kong og/eller undlod at give en tilstrækkelig begrundelse.
 —
 Sagsøgeren har endvidere gjort gældende, at Kommissionen ikke godtgjorde, at sagsøgerens adfærd i Hong Kong havde et konkurrencebegrænsende formål.
 —
 Sagsøgeren har desuden anført, at den i henhold til lovgivningen i Hong Kong havde pligt til at indgive en kollektiv ansøgning.
 —
 Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at princippet om comitas genitum og princippet om ikke-indblanding mellem staterne er blevet tilsidesat.
 6.
 Sjette anbringende om, at Kommissionen ikke havde kompetence til at anvende artikel 101 TEUF på adfærd vedrørende indgående fly, dvs. luftfragttjenester fra tredjelande til Europa.
 7.
 Syvende anbringende om, at Kommissionen begik en fejl ved beregningen af den bøde, som er pålagt sagsøgeren.


text:
C 348/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 8.12.2001
 1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til 26. november 1997 om tredje tilpasning til de tekniske
 artikel 2, stk. 1, i Kommissionens direktiv 97/59/EF af fremskridt af Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af
 7. oktober 1997 om tilpasning til de tekniske fremskridt i arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske
 forbindelse med Rådets direktiv 90/679/EØF om beskyttelse af agenser under arbejdet, idet den ikke inden for den fastsatte frist
 arbejdstagerne mod farerne ved at være udsat for biologiske har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er
 agenser under arbejdet (syvende særdirektiv i henhold til nødvendige for at efterkomme direktivet.
 artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), idet den ikke inden
 for den fastsatte frist har vedtaget alle de love og administrative
 bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet. 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 2) Republikken Østrig betaler sagens omkostninger.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 (1) EFT C 163 af 10.6.2000.
 DOMSTOLENS DOM DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling) (Første Afdeling)
 af 11. oktober 2001 af 25. oktober 2001
 i sag C-111/00, Kommissionen for De Europæiske Fælles- i sag C-189/00, Urszula Ruhr mod Bundesanstalt für
 skaber mod Republikken Østrig (1) Arbeit (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Sozialge-
 richt Trier) (1)
 (»Traktatbrud — direktiv 97/65/EF«)
 [»Forordning (EØF) nr. 1408/71 — statsborgere i tredjelande
 (2001/C 348/13) — en arbejdstagers familiemedlem — selvstændig rettighed
 og afledt rettighed — arbejdsløshed«]
 (Processprog: tysk)
 (2001/C 348/14)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 gjort i Samling af Afgørelser) (Processprog: tysk)
 (Foreløbig oversættelse. Den endelige oversættelse vil blive offentlig-
 I sag C-111/00, Kommissionen for De Europæiske Fællesska- gjort i Samling af Afgørelser)
 ber (befuldmægtigede: N. Yerrell og C. Ladenburger), mod
 Republikken Østrig (befuldmægtiget: C. Pesendorfer), angående
 en påstand om, at det fastslås, at Republikken Østrig har
 tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 1, i
 I sag C-189/00, angående en anmodning, som Sozialgericht
 Kommissionens direktiv 97/65/EF af 26. november 1997 om
 Trier (Tyskland) i medfør af artikel 234 EF har indgivet til
 tredje tilpasning til de tekniske fremskridt af Rådets direktiv
 Domstolen for i den for nævnte ret verserende sag, Urszula
 90/679/EØF om beskyttelse af arbejdstagerne mod farerne ved
 Ruhr mod Bundesanstalt für Arbeit, at opnå en præjudiciel
 at være udsat for biologiske agenser under arbejdet (EFT
 afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 2, stk. 1, i Rådets
 L 335, s. 17), idet den ikke har vedtaget og/eller underrettet
 forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse
 Kommissionen om de love og administrative bestemmelser,
 af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige
 der er nødvendige for at efterkomme direktivet, har Domstolen
 erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden
 (Fjerde Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, S. von
 for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forord-
 Bahr, og dommerne A. La Pergola (refererende dommer) og
 ning (EF) nr. 118/97 af 2. december 1996 (EFT 1997 L 28,
 C.W.A. Timmermans; generaladvokat: L.A. Geelhoed; justits-
 s. 1), som ændret ved Rådets forordning (EF)


text:
nr. 307/1999 af
 sekretær: R. Grass, den 11. oktober 2001 afsagt dom, hvis
 8. februar 1999 (EFT L 38, s. 1), har Domstolen (Første
 konklusion lyder således:
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og
 dommerne L. Sevón og M. Wathelet (refererende dommer);
 1) Republikken Østrig har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til generaladvokat: S. Alber; justitssekretær: R. Grass, den 25. ok-
 artikel 2, stk. 1, i Kommissionens direktiv 97/65/EF af tober 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:


text:
15.8.2008
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 209/36
 Sag anlagt den 25. juni 2008 — Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
 (Sag C-273/08)
 (2008/C 209/55)
 Processprog: fransk
 Parter
 Sagsøger: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (ved G. Rozet og A. Alcover San Pedro, som befuldmægtigede)
 Sagsøgt: Storhertugdømmet Luxembourg
 Sagsøgerens påstande
 —
 Det fastslås at, Storhertugdømmet Luxembourg har undladt at opfylde de forpligtelser, der påhviler det i henhold til artikel 6, stk. 1, 2 og 3, artikel 7, stk. 1 og 2, samt artikel 8, stk. 1 og 2, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/81/EF af 23. oktober 2001 om nationale emissionslofter for visse luftforurenende stoffer (1), idet Luxembourg hverken har forelagt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sine programmer for mindskelse af de nationale emissioner af svovldioxid (SO2), nitrogenoxider (NOx), flygtige organiske forbindelser (VOC) og ammoniak (NH3), sine nationale emissionsopgørelser for SO2, NOx, VOC og NH3 eller sine årlige emissionsfremskrivninger for 2010 for SO2, NOx, VOC og NH3.
 —
 Storhertugdømmet Luxembourg tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har anført, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke har forelagt tre typer af dokumenter vedrørende nationale emissionslofter for svovldioxid (SO2), nitrogenoxider (NOx), flygtige organiske forbindelser (VOC) og ammoniak (NH3) inden for de i direktiv 2001/81/EF fastsatte frister.
 For det første har sagsøgte undladt at opfylde den forpligtelse, der er fastsat i direktivets artikel 6, stk. 1, 2 og 3, til at udarbejde programmer for gradvis mindskelse af de nationale emissioner af de nævnte forureningsstoffer.
 For det andet og tredje har Luxembourg for så vidt angår disse forureningsstoffer ikke overholdt bestemmelserne i artikel 7, stk. 1 og 2, med hensyn til udarbejdelsen og den årlige ajourføring af de nationale emissionsopgørelser og emissionsfremskrivninger for 2010.
 Endelig har Storhertugdømmet undladt at opfylde sin forpligtelse til at forelægge Kommissionen de tre typer af dokumenter inden for de frister, der er fastsat i direktivets artikel 8, stk. 1 og 2.
 (1) EFT L 309, s. 22.


text:
15.8.98 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende C 258/1
 I
 (Meddelelser)
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLEN
 DOMSTOLENS DOM 2) Traktatens artikel 48 er til hinder for, at en medlems-
 (Sjette Afdeling) stat foreskriver, at en forretningsindehaver, som driver
 nñring som håndvñrker, handlende eller industridri-
 af 7. maj 1998 vende på denne medlemsstats område, kun kan udpege
 en bestyrer, som har bopñl i den pågñldende medlems-
 i sag C-350/96, Clean Car Autoservice GmbH mod stat.
 Landeshauptmann von Wien (anmodning om prñjudiciel
 afgùrelse fra Verwaltungsgerichtshof) (1)
 (1) EFT C 388 af 21.12.1997.
 (Arbejdskraftens frie bevñgelighed Ð national ordning,
 i henhold til hvilken juridiske personer skal udpege en
 bestyrer med bopñl i landet Ð indirekte forskelsbe-
 handling)
 (98/C 258/01)
 DOMSTOLENS DOM
 (Processprog: tysk) (Femte Afdeling)
 af 7. maj 1998
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive i sag C-390/96, Lease Plan Luxembourg SA mod Belgische
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) Staat (anmodning om prñjudiciel afgùrelse fra Rechtbank
 van eerste aanleg, Bruxelles) (1)
 I sag C-350/96, angående en anmodning, som Verwal- (Sjette momsdirektiv Ð leasing af biler Ð fast forretnings-
 tungsgerichtshof (éstrig) i medfùr af EF-traktatens sted Ð regler for tilbagebetaling af moms til afgiftsplig-
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte tige, der ikke er etableret i den pågñldende medlemsstat
 ret verserende sag, Clean Car Autoservice GmbH mod Ð princippet om forbud mod forskelsbehandling)
 Landeshauptmann von Wien, at opnå en prñjudiciel afgù- (98/C 258/02)
 relse vedrùrende fortolkningen af EF-traktatens artikel 48
 og artikel 1, 2 og 3 i Rådets forordning nr. 1612/68/EéF
 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevñgelighed (Processprog: nederlandsk)
 inden for Fñllesskabet (EFT 1968 II, s. 467), har Domsto-
 len (Sjette Afdeling), sammensat af afdelingsformanden,
 H. Ragnemalm, og dommerne R. Schintgen (refererende (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 dommer), G. F. Mancini, J. L. Murray og G. Hirsch; gene- offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 raladvokat: N. Fennelly; justitssekretñr: fuldmñgtig L.
 Hewlett, den 7. maj 1998 afsagt dom, hvis konklusion
 lyder således: I sag C-390/96, angående en anmodning, som Rechtbank
 van eerste aanleg, Bruxelles, i medfùr af EF-traktatens
 artikel 177 har indgivet til Domstolen for i den for nñvnte
 1) Den ligebehandlingsregel på området for arbejdskraf- ret verserende sag, Lease Plan Luxembourg SA mod Belgi-
 tens frie bevñgelighed, som er indeholdt i EF-trakta- sche Staat, at opnå en prñjudiciel afgùrelse vedrùrende
 tens artikel 48, kan også påberåbes af en arbejdsgiver fortolkningen af artikel 9, stk. 1, i Rådets sjette direktiv
 med henblik på i den medlemsstat, hvor han er etable- 77/388/EéF af 17. maj 1977 om harmonisering af med-
 ret, at ansñtte arbejdstagere, som er statsborgere i en lemsstaternes lovgivning om omsñtningsafgifter Ð Det
 anden medlemsstat. fñlles mervñrdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag
 ---pagebreak--- C 258/2 DA De Europñiske Fñllesskabers Tidende 15.8.98
 (EFT L 145 af 13.6.1977, s. 1) og fortolkningen af EF- get Belgien (befuldmñgtiget: Annie Snoecx), angående en
 traktatens artikel 6 og 59, har Domstolen (Femte Afde- påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsi-
 ling), sammensat af afdelingsformanden, C. Gulmann, og desat sine forpligtelser i henhold til Rådets


text:
direktiv 94/57/
 dommerne M. Wathelet, J. C. Moitinho de Almeida (refe- EF af 22. november 1994 om fñlles regler og standarder
 rerende dommer), D. A. O. Edward og J.-P. Puissochet; for organisationer, der udfùrer inspektion og syn af skibe,
 generaladvokat: N. Fennelly; justitssekretñr: ekspeditions- og for sùfartsmyndighedernes aktiviteter i forbindelse der-
 sekretñr D. Louterman-Hubeau, den 7. maj 1998 afsagt med (EFT L 319 af 12.12.1994, s. 20), og i henhold til
 dom, hvis konklusion lyder således: EF-traktaten, idet det ikke har vedtaget de nùdvendige
 love og administrative bestemmelser for at efterkomme
 direktivet, har Domstolen (Femte Afdeling), sammensat af
 1) Begrebet »fast forretningssted« i artikel 9, stk. 1, i afdelingsformanden, C. Gulmann (refererende dommer),
 Rådets sjette direktiv 77/388/EéF af 17. maj 1977 og dommerne M. Wathelet, J. C. Moitinho de Almeida, P.
 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om Jann og L. Sevón; generaladvokat: F. G. Jacobs; justitsse-
 omsñtningsafgifter Ð Det fñlles mervñrdiafgifts- kretñr: R. Grass, den 14. maj 1998 afsagt dom, hvis kon-
 system: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes klusion lyder således:
 således, at en virksomhed, som er etableret i en med-
 lemsstat, og som udlejer eller leaser et antal biler til
 kunder, der er hjemmehùrende i en anden medlemsstat, 1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i
 ikke alene i kraft af denne udlejning har et fast forret- henhold til artikel 16, stk. 1, i Rådets direktiv 94/57/
 ningssted i den anden medlemsstat. EF af 22. november 1994 om fñlles regler og standar-
 der for organisationer, der udfùrer inspektion og syn af
 skibe, og for sùfartsmyndighedernes aktiviteter i for-
 2) EF-traktatens artikel 59 er til hinder for nationale bindelse dermed, idet det ikke inden for den fastsatte
 bestemmelser, hvorefter der til afgiftspligtige, som ikke frist har vedtaget de nùdvendige love og administrative
 er etableret i en medlemsstat, og som i henhold til bestemmelser for at efterkomme direktivet.
 Rådets ottende direktiv 79/1072/EéF af 6. december
 1979 om harmonisering af medlemsstaternes lovgiv-
 ning om omsñtningsafgifter Ð foranstaltninger til til-
 2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.
 bagebetaling af mervñrdiafgift til afgiftspligtige perso-
 ner, der ikke er etableret i indlandet, ansùger om tilba-
 gebetaling af mervñrdiafgift, kun svares rente efter (1) EFT C 370 af 6.12.1997.
 fremsñttelse af påkrav over for medlemsstaten og efter
 en lavere rentesats end den, der gñlder for den forrent-
 ning, som uden videre opnås af afgiftspligtige, der er
 etableret i medlemsstaten, efter udlùbet af den lovbe-
 stemte frist for tilbagebetalingen.
 (1) EFT C 40 af 8.2.1997. DOMSTOLENS DOM
 (Fjerde Afdeling)
 af 28. maj 1998
 i sag C-62/97 P, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod María Lidia Lozano Palacios (1)
 DOMSTOLENS DOM (Appel Ð tjenestemñnd Ð tidligere udstationeret national
 (Femte Afdeling) ekspert Ð bosñttelsespenge)
 af 14. maj 1998 (98/C 258/04)
 i sag C-368/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber mod Kongeriget Belgien (1) (Processprog: fransk)
 (Traktatbrud Ð manglende gennemfùrelse af direktiv
 94/57/EF)
 (98/C 258/03) (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser)
 (Processprog: nederlandsk)
 I sag C-62/97 P, Kommissionen for De Europñiske Fñlles-
 skaber (befuldmñgtiget: Julian


text:
Currall, bistået af advokat
 (Forelùbig oversñttelse. Den endelige oversñttelse vil blive Denis Waelbroeck) angående appel af dom afsagt den
 offentliggjort i Samling af Afgùrelser) 12. december 1996 af De Europñiske Fñllesskabers Ret i
 Fùrste Instans (Anden Afdeling) i sag T-33/95, Lozano
 Palacios mod Kommissionen (Sml. Pers. II, s. 1535), hvori
 I sag C-368/97, Kommissionen for De Europñiske Fñlles- der er nedlagt påstand om ophñvelse af denne dom Ð den
 skaber (befuldmñgtiget: Berend Jan Drijber) mod Kongeri- anden part i appelsagen er María Lidia Lozano Palacios,


text:
10 . 5 . 97 ' DA De Europæiske Fællesskabers Tidende Nr. C 142/25
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. Sag anlagt den 6. marts 1997 af B. J. G. Oude Kotte mod
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: ( Sag T-53/97)
 ( 97/C 142/52 )
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ('). (Processprog: nederlandsk)
 (') Se side 24 i denne Tidende .
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 der den 6 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af B. J. G. Oude Kotte, Fieringen ( Nederlan
 dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster
 dam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af P. J. M. Biermans mod Guillaume .
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 ( Sag T-52/97)
 97/C 142/51
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 279 389,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 (Processprog: nederlandsk)
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 der den 6 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den 45 349,— hfl . ( dvs . det beløb, der følger af forordning
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske ( EØF ) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a . fra den 19 . maj
 Fællesskaber af P. J. M. Biermans, Herkenbosch (Neder 1992 til betaling sker.
 landene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 sterdam, og T. P. J. van Oers, ' s-Gravenhage, og med valgt b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande :
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( ] ).
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 60 863 ,— hfl. med rente 8 % p.a . fra den ( 1 ) Se side 24 i denne Tidende .
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 22 390,— hfl . ( dvs. det beløb, der følger af forordning Sag anlagt den 6. marts 1997 af H. J. Leemkuil mod
 ( EØF ) nr. 2187/93 ), med rente 8% p.a . fra den 19 . maj Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for
 1992 til betaling sker. De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-54/97)
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger. ( 97/C 142/53 )
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans


text:
er
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de der den 6 . marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 samme som i sag T-50/97 ( J ). Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af H. J. Leemkuil, Winterswijk Miste (Neder
 (M Se side 24 i denne Tidende . landene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 sterdam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 ---pagebreak--- Nr. C 142/26 I DA | De Europæiske Fællesskabers Tidende 10 . 5 . 97
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 330 626,— hfl . med rente 8 % p.a . fra den
 19. maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst H Se side 24 i denne Tidende.
 57 698 ,— hfl. ( dvs. det beløb, der følger af forordning
 ( EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.
 b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af W. C. G. M. Stoffelen
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter: mod Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 ( Sag T-56/97)
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 ( 97/C 142/55 )
 samme som i sag T-50/97 ( 1 ).
 (M Se side 24 i denne Tidende. (Processprog: nederlandsk)
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af W. C. G. M. Stoffelen, Ottersum ( Neder
 Sag anlagt den 6. marts 1997 af C. H. L. Wijnen mod landene), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Am
 Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for sterdam, og T. R J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt
 De Europæiske Fællesskaber adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue
 Guillaume .
 (Sag T-55/97)
 ( 97/C 142/54
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 (Processprog: nederlandsk)
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb på 313 437,— hfl. med rente 8 % p.a. fra den
 Ved De Europæiske Fælleskabers Ret i Første Instans er 19 . maj 1992, til betaling sker.
 der den 6. marts 1997 anlagt sag mod Rådet for Den
 Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber af C. H. L. Wijnen, Maasbree (Nederlan Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 dene ), ved advokaterne E. H. Pijnacker Hordijk, Amster et beløb, som Retten finder passende, dog mindst
 dam, og T. P. J. van Oers, 's-Gravenhage, og med valgt 122 738,— hfl. (dvs. det beløb, der følger af forord
 adresse i Luxembourg hos advokat L. Frieden, 62, Avenue ning (EØF) nr. 2187/93 ),


text:
med rente 8 % p.a. fra den
 Guillaume . 19. maj 1992 til betaling sker.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: b ) Fællesskabet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 a ) Principalt: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 et beløb på 234 230,— hfl. med rente 8 % p.a . fra den
 19 . maj 1992, til betaling sker.
 Søgsmålsgrundene og de væsentligste argumenter er de
 samme som i sag T-50/97 (*).
 Subsidiært: Fællesskabet tilpligtes at betale sagsøgeren
 et beløb, som Retten finder passende, dog mindst (') Se side 24 i denne Tidende .
 97 506,— hfl . (dvs. det beløb, der følger af forordning
 (EØF) nr. 2187/93 ), med rente 8 % p.a. fra den 19. maj
 1992 til betaling sker.


text:
20.10.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 372/13
 Rettens dom af 9. september 2014 — MasterCard m.fl. mod Kommissionen
 (Sag T-516/11) (1)
 ((Aktindsigt - forordning (EF) nr. 1049/2001 - dokumenter vedrørende en undersøgelse omkring omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder - dokumenter fra tredjeparter - afslag på aktindsigt - undtagelse vedrørende beskyttelsen af beslutningsprocessen - undtagelse vedrørende beskyttelse af en tredjeparts forretningsmæssige interesser))
 2014/C 372/17
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: MasterCard, Inc. (Wilmington, Delaware, De Forenede Stater), MasterCard International, Inc. (New York, New York, De Forenede Stater) og MasterCard Europe (Waterloo, Belgien) (først ved advokaterne B. Amory, V. Brophy og S. McInnes, derefter ved B. Amory og V. Brophy)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved F. Clotuche-Duvieusart og V. Bottka, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 12. juli 2011, hvorved der gives afslag på sagsøgernes begæring om aktindsigt i visse dokumenter, der er udarbejdet af tredjemand i forbindelse med en undersøgelse af omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder.
 Konklusion
 1)
 Kommissionens afgørelse af 12. juli 2011, hvorved der gives MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc. og MasterCard Europe afslag på aktindsigt i visse dokumenter, der er udarbejdet af tredjemand i forbindelse med en undersøgelse af omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder, annulleres for så vidt som den giver afslag på aktindsigt i de dokumenter, som vedrører:
 —
 omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder (oprindelig rapport af 2. juni 2009)
 —
 omkostninger og fordele for erhvervsdrivende ved accept af forskellige betalingsmåder — første del af metodologirapporten af 28. september 2009 [revideret udgave, der indeholder de bemærkninger, der er indgivet af de interesserede parter og Kommissionens Generaldirektorat (GD) for Konkurrence]
 —
 resultaterne af de dybdegående konsultationer vedrørende omkostninger for betalinger: analyserne af de dybdegående konsultationer i Ungarn, Nederlandene og Storbritannien af 15. januar 2010 (udgave tilvejebragt den 9. marts 2010)
 —
 udkast til onlinespørgeskema af 8. marts 2010
 —
 resultater og konklusioner af online-gennemførlighedsundersøgelsen: udkast til rapport af 24. maj 2010).
 2)
 Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) EUT C 347 af 26.11.2011.


text:
18.11.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 281/22
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Amtsgerichts Flensburg (Tyskland) den 28. august 2006 — i sagen for Standesamt, Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul, andre procesdeltagere: Leonhard Matthias Grunkin-Paul, Standesamt Niebüll
 (Sag C-353/06)
 (2006/C 281/35)
 Processprog: tysk
 Den forelæggende ret
 Amtsgericht Flensburg
 Parter i hovedsagen
 Sagsøgt: Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul
 Andre procesdeltagere: Leonhard Matthias Grunkin-Paul og Standesamt Niebüll
 Præjudicielle spørgsmål
 Kan man i lyset af forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 12 EF, henholdsvis den frie bevægelighed, som enhver unionsborger er sikret ved artikel 18 EF, opretholde den tyske lovvalgsregel i EGBGB's artikel 10 (ikrafttrædelsesloven til den borgerlige lovbog), for så vidt som den, hvad angår navneretten, alene baserer sig på en tilknytning i form af statsborgerskab?


text:
C 85/16 DA Den Europæiske Unions Tidende 3.4.2004
 c) er, og i bekræftende fald i hvilket omfang, de nanzhof i sagen Finanzamt Arnsberg mod Stadt Sundern
 ovenfor i punkt 10 nævnte bestemmelser i § 40 i forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning
 työturvallisuuslaki i strid med fællesskabsretten, om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 under hensyn til de ovenfor i punkt 12-15 beskrevne
 strafferetlige og erstatningsretlige følger af en tilside- 1. Kan eller skal de medlemsstater, der har gennemført den i
 sættelse heraf? artikel 25 i direktiv 77/388/EØF (1) fastsatte standardsats-
 ordning for landbrugsproducenter i national ret, som en
 følge heraf fritage standardsats-landbrugere fra betaling
 af merværdiafgift?
 (1) Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/37/EF af 22.6.1998
 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om 2. Såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende: Gælder dette
 maskiner (EFT L 207, s. 1). kun med hensyn til landbrugsprodukter og -tjenesteydel-
 ser eller ligeledes for standardsats-landbrugerens andre
 transaktioner, eller er sådanne andre transaktioner omfat-
 tet af den almindelige ordning i henhold til direktiv 77/
 388/EØF?
 Hvilken betydning har dette for en standardsats-landbru-
 gers bortforpagtning af jagt?
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel-
 se afsagt den 23. januar 2004 af College van Beroep voor
 het bedrijfsleven i sagen Maatschap J.B. og R.A.M. Elshof (1) EFT L 145, s. 1.
 mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Sag C-42/04)
 (2004/C 85/26)
 Ved kendelse afsagt den 23. januar 2004, indgået til Domsto- Anmodninger om præjudiciel afgørelse forelagt ved ken-
 lens Justitskontor den 3. februar 2004, har College van Beroep delser afsagt den 18. december 2003, nr. 1259/2003 og
 voor het bedrijfsleven i sagen Maatschap J.B. og R.A.M. Elshof 1260/2003, af Tribunale di Gorizia i sagerne Azienda
 mod Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit Agricola Bogar Roberto & Andrea og Azienda Agricola
 forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol en anmodning Bressan Aldo mod AGEA
 om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 (Sagerne C-44/04 og C-45/04)
 Har begrebet »parti« i artikel 4, stk. 3, i forordning (EF)
 nr. 1046/2001 (1) samme betydning som begrebet »ladning« i (2004/C 85/28)
 punkt 1 i bilag II til denne forordning, eller skal der ved »parti«
 forstås: Alle dyr, der af en landbrugsbedrift på én dag eller i
 henhold til én beslutning om opkøb er leveret til destruktion? Ved kendelser afsagt den 18. december 2003 af Tribunale di
 Gorizia, indgået til Domstolens Justitskontor den 4. februar
 2004, har Tribunale di Gorizia, i sagerne Azienda Agricola
 (1) EFT L 145 af 31.5.2001, s. 31. Bogar Roberto & Andrea og Azienda Agricola Bressan Aldo
 mod AGEA forelagt De Europæiske Fællesskabers Domstol
 anmodninger om præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
 Skal artikel 1 i forordning (EØF) nr. 856/84 (1) af 31. marts
 1984 og artikel 1-4 i forordning (EØF) nr. 3950/92 (2) af
 28. december 1992 fortolkes således, at tillægsafgiften på
 mælk og mejeriprodukter har karakter af en administrativ
 Anmodning om præjudiciel afgørelse forelagt ved kendel- sanktion, og skal producenten som følge heraf kun betale
 se afsagt den 27. november 2003 af Bundesfinanzhof i afgiften, såfremt han forsætligt eller uagtsomt har overskredet
 sagen


text:
C 112/44 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 — Der foreligger en åbenbart urigtig vurdering af Fællesska- — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstat-
 bets retsinstansers praksis og af fællesskabsbestemmelser- ning for ikke-økonomisk skade på 10 000 EUR, idet
 ne for så vidt angår kravet i traktatens artikel 87, stk. 1, beløbet er opgjort foreløbigt og efter billighed.
 om, at støtten skal ydes af staten eller ved hjælp af
 statsmidler. Det gøres i den forbindelse gældende, at
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstat-
 det hverken på grundlag af Fællesskabets retsinstansers
 ning, som foreløbigt er opgjort til 1 EUR, for forringede
 praksis eller på grundlag af bestemmelserne om statsstøtte
 karrieremuligheder.
 kan konkluderes, at det er et krav, at de midler, som
 de nationale myndigheder giver afkald på, formelt er
 anerkendt i statens budget. — Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren de om-
 kostninger, som han har afholdt til sit forsvar i forbindelse
 med efterforskningen og hans administrative klage over
 — Princippet om god forvaltning er tilsidesat, idet Kommis-
 sionen ikke har fremført indsigelser over for den omtviste- afgørelsen af 17. maj 2002.
 de foranstaltning ved at påbegynde den formelle undersø-
 gelsesprocedure i henhold til traktatens artikel 88, stk. 2. — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgerne gør endvidere gældende, at begrundelsespligten er
 tilsidesat.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er tjenestemand ved Kommissionen. Fra 1993 til
 1997 assisterede han sin overordnede, som var medlem af
 Eksekutivkomitéen ved Instituttet for Forbindelser mellem
 Europa-Latinamerika (IRELA). I forbindelse med, at Det Euro-
 pæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) iværksatte en
 intern efterforskning af IRELA, fik sagsøgeren meddelelse om,
 Sag anlagt den 10. marts 2003 af Manel Camós Grau mod at han muligvis også selv var indblandet i økonomiske
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber uregelmæssigheder. Sagsøgeren anmodede OLAF’s direktør
 om at undersøge, hvorvidt der forelå en mulig interessekonflikt
 med hensyn til en af efterforskerne og om i givet fald at træffe
 (Sag T-96/03)
 de nødvendige foranstaltninger med henblik på at sikre, at
 efterforskningen foregik objektivt. Ved den anfægtede afgørelse
 besluttede direktøren for OLAF at fjerne efterforskeren fra
 (2003/C 112/82)
 efterforskningen, men uden forbehold at bibeholde efterforsk-
 ningsdokumenter og beslutninger, der var fremlagt og vedtaget
 (Processprog: fransk) af denne eller med dennes samtykke.
 Til støtte for sine påstande har sagsøgeren anført fire anbrin-
 gender:
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 10. marts 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber af Manel Camós Grau, Bruxelles, ved — Tjenestemandsvedtægtens artikel 25, stk. 2, er tilsidesat,
 avocat Marc-Albert Lucas. for så vidt som sagsøgeren ikke har fået meddelelse om
 den anfægtede afgørelse, og for så vidt som denne er
 utilstrækkelig begrundet.
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Forpligtelsen til at godtgøre, at efterforskningen foregår
 retmæssigt, er tilsidesat.
 — OLAF’s afgørelse af 17. maj 2002 om at fjerne en
 af efterforskerne fra OLAF’s efterforskning af IRELA
 annulleres, for så vidt som afgørelsen uden forbehold — Der er anlagt et åbenbart urigtigt skøn, for så vidt som
 bibeholder efterforskningsdokumenter og beslutninger


text:
begrundelsen for den anfægtede afgørelse angiveligt er, at
 vedrørende efterforskningens tilrettelæggelse, der er frem- pågældende efterforsker hverken har deltaget i kontrol
 lagt og vedtaget af denne efterforsker eller med dennes eller ledelse af den pågældende sag.
 samtykke, uden at disse undersøges på ny eller annulleres,
 eller der iværksættes nye efterforskningsskridt. — Principperne om billighed og upartiskhed i forbindelse
 med efterforskninger er tilsidesat.
 — OLAF’s afgørelse af 29. november 2002 om stiltiende
 afvisning af sagsøgerens administrative klage af 29. juli
 2002 vedrørende afgørelsen af 17. maj 2002 annulleres.


text:
4.8.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 253/50
 Sag anlagt den 24. maj 2014 — Fih Holding and Fih Erhversbank mod Kommissionen
 (Sag T-386/14)
 2014/C 253/66
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøgere: Fih Holding A/S (København, Danmark) og Fih Erhversbank A/S (København) (ved advokat O. Koktvedgaard)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgernes påstande
 —
 Kommissionens afgørelse af 11. marts 2014 K(2014) 1280 endelig, om statsstøtte SA.34445 (2012/c), som Danmark har ydet for tilførslen af aktiver knyttet til fast ejendom fra FIH til FSC, annulleres, og
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført seks anbringender.
 1.
 Med det første anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen fastslog, at »ingen virksomhed, der operer under markedsvilkår, ville have været villig til at investere på betingelser og vilkår, der svarer til disse sidstnævnte i aktiekøbskontrakten« (93. betragtning), at »foranstaltningerne er følgelig ikke i overensstemmelse med princippet om markedsøkonomiske investorer« (93. og 99. betragtning) og i artikel 1, stk. 1, at overdragelsen af aktiver udgjorde statsstøtte.
 2.
 Med det andet anbringende gøres gældende, at FSC ikke skal sammenlignes med en privat investor, der er ledet af langsigtede rentabilitetsudsigter, men med en privat kreditor, som søger at opnå betaling af et beløb, som skyldes af en debitor, der er i økonomiske vanskeligheder, hvilket er begrundet i det allerede eksisterende fordringer, der påhviler FSC.
 3.
 Med det tredje anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, for så vidt som det i 116. betragtning fastslås, at bruttokapitalaflastningsvirkningen beløb sig til 375 mio. DKK, der skulle forrentes, og at overdragelsesværdien var på 254 mio. DKK over den reelle værdi, som skulle tilbagebetales, og som i artikel 1, stk. 2, og i den bindende vilkårsaftale (»Term sheet«), tilsagn 6, gør godkendelsen betinget heraf.
 4.
 Med det fjerde anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 107, stk. 1, TEUF, for så vidt som Kommissionen i litra a) i 103. betragtning fastslog, at der forelå »en fordel, der relaterer sig til aktiekøbskontraktsformlen (0,73 mia. DKK)« og i litra b) i 103. betragtning »et manglende egenkapitalinvesteringsafkast (1,33 mia. DKK)«. Af denne grund er der intet grundlag for det krav om forrentning af kapitalaflastningen, som Kommissionen fremsatte i artikel 1, stk. 2, og i tilsagn nr. 6.
 5.
 Med det femte anbringende gøres gældende, at Kommissionen misforstod aftalens vilkår, da den fastslog, at FIH skulle tilbagebetale 254 mio. DKK til FSC (116. betragtning) for forskellen mellem overdragelsesværdien og den reelle værdi af aktiverne.
 6.
 Med det sjette anbringende gøres gældende, at den anfægtede afgørelse er i strid med artikel 296 TEUF og artikel 41, stk. 2, litra c), i chartret om grundlæggende rettigheder, idet Kommissionen ikke iagttog sin grundlæggende pligt til at begrunde sin afgørelse.


text:
C 79/38 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 18.3.2000
 nødvendigvis omfattet af ordningen med aktiv forædling ansøgning nr. 293977, der er indgivet for tjenesteydelser i
 og følgelig under de tyrkiske toldmyndigheders permanen- klasse 36 (forsikringsvirksomhed, finansiel virksomhed),
 te kontrol. Det er de samme toldkontorer, som i almindelig- som et EF-varemærke i EF-varemærketidende.
 hed samme dag påtegnede udførselsangivelserne, der af-
 sluttede proceduren for indførsel af komponenter med — Subsidiært annulleres den anfægtede afgørelse.
 afgiftsfritagelse og ATR. De samme tyrkiske toldkontorer
 påtog sig desuden afslutning af behandlingen af licenser,
 betaling af sikkerhedsstillelser, eksportformaliteter og ud- — Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale de af sagsøge-
 stedelse af ATR-certifikater. rens omkostninger, der kan kræves erstattet.
 — Kommissionen, som har haft kendskab til det problem,
 som er opstået på grund af uregelmæssighederne i for- Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 bindelse med betaling af tyrkiske afgifter på originale
 komponenter fra tredjelande, har ikke ment at skulle træffe
 passende foranstaltninger for at advare de pågældende Det omhandlede vare- Ordmærket »EuroHealth« — an-
 erhvervsdrivende. mærke: søgning nr. 293977
 — Den begåede fejl kunne ikke opdages af sagsøgeren, hvis Vare eller tjenesteydelse: Varer og tjenesteydelser i klasse
 gode tro ikke kan drages i tvivl, og ingen forsømmelse kan 36 (forsikringsvirksomhed, finan-
 tilregnes sagsøgeren. siel virksomhed)
 — Sagsøgeren kan i dette tilfælde med rette påberåbe sig Den for appelkammeret Undersøgerens afvisning af at re-
 særlige forhold som omhandlet i artikel 13 i forordning påklagede afgørelse: gistrere varemærket
 nr. 1430/79.
 Søgsmålsgrunde: — tilsidesættelse af artikel 7,
 Endelig mener sagsøgeren under alle omstændigheder under stk. 1, litra b), i forordning
 de omtvistede transaktioner at have handlet som skatte- og (EF) nr. 40/94
 afgiftsmæssig repræsentant for importøren, som er den eneste, — urigtig anvendelse af artikel 7,
 der kan anses for at være debitor for en eventuel toldskyld. stk. 1, litra c), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 — manglende iattagelse af artikel
 12, litra b), i forordning (EF)
 nr. 40/94
 Sag anlagt den 24. december 1999 af DKV Deutsche
 Krankenversicherungs AG mod Harmoniseringskontoret
 for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller)
 (Sag T-359/99)
 (2000/C 79/80) Sag anlagt den 30. december 1999 af Karl L. Meyer mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og Den
 Europæiske Investeringsbank
 (Processprog: tysk)
 (Sag T-361/99)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 24. december 1999 anlagt sag mod Harmoniseringskon-
 (2000/C 79/81)
 toret for det Indre Marked (varemærker, mønstre og modeller)
 af DKV Deutsche Krankenversicherungs AG, Köln (Forbundsre-
 publikken Tyskland), ved advokat Stephan v. Peterdorff-Cam-
 pen, advokatfirmaet von Rospatt, von der Osten, Pross, (Processprog: fransk)
 Düsseldorf, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat-
 firmaet De Bandt, van Hecke, Lagae og Loesch, 11, rue Goethe,
 Luxembourg. Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 den 30. december 1999 anlagt sag mod Kommissionen for De
 Europæiske Fællesskaber og Den Europæiske Investeringsbank
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: af Karl L. Meyer, Raiatea (Fransk Polynesien), ved advokat
 Jean-Dominique des Arcis, Uturoa (Fransk Polynesien), og med
 — Den anfægtede afgørelse ændres, og det pålægges Harmo- valgt adresse i Luxembourg hos M.


text:
Pakowski, 20-22, avenue
 niseringskontoret at offentliggøre tegnet EUROHEALTH, Emile Reuter.
 ---pagebreak--- 18.3.2000 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 79/39
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: Sag anlagt den 10. januar 2000 af »N« mod Kommissionen
 for De Europæiske Fællesskaber
 — Det fastslås, at Kommissionen og/eller Den Europæiske
 Investeringsbank har handlet culpøst ved at udvise åbenbar (Sag T-2/00)
 forsømmelighed, da de ikke af de lokale myndigheder og
 af banken SOCREDO i 15 år eller mere har krævet (2000/C 79/82)
 anvendelse og offentliggørelse af Rådets associationsaf-
 gørelser, ligesom de ikke har krævet overholdelse af
 fællesskabsretten, som gælder i Fransk Polynesien, alt til (Processprog: fransk)
 retlig skade for sagsøgeren.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 — Kommissionen tilpligtes tillige at betale sagsøgeren den 10. januar 2000 anlagt sag mod Kommissionen for De
 25 000 FF til dækning af de ikke-refunderbare omkostnin- Europæiske Fællesskaber af »N«, Bruxelles, ved advokaterne
 ger, han har måttet afholde for at forsvare sine rettigheder. Marc-Albert Lucas og Jean-Louis Dupont, Bruxelles, og med
 valgt adresse i Luxembourg hos advokat Luc Tecqmenne, 3
 rue des Capucins.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 — Kommissionens afgørelse af 15. marts 1999, hvorved den
 Sagsøgeren kræver Kommissionen og Den Europæiske Investe- har afvist at anerkende den ulykke, som er omhandlet i
 ringsbank (EIB) kendt ansvarlige for den nært forestående og hans anmeldelse af 6. februar 1996, i overensstemmelse
 forudsigelige skade, som ifølge sagsøgeren vil blive forårsaget med vedtægtens artikel 73 og artikel 2 i ordningen om
 af, at de nævnte institutioner ikke har krævet, at de lokale dækning af risikoen for ulykker og erhvervssygdomme,
 myndigheder i Fransk Polynesien og udviklingsbanken SOCRE- annulleres.
 DO overholder fællesskabsretten, og sagsøgeren påberåber sig,
 at man ikke har gennemført og offentliggjort Rådets afgørelser — Om nødvendigt annulleres Kommissionens stiltiende afslag
 86/283/EØF af 30. juni 1986 og 91/482/EØF af 25. juli 1991 på sagsøgerens klager af 10. og 15. juni 1999 over
 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det afgørelsen.
 Europæiske Økonomiske Fællesskab.
 — Kommissionen tilpligtes at godtgøre sagsøgeren de lægeud-
 gifter, som han har betalt som følge af afgørelsen af
 Det er således sagsøgerens opfattelse, at såfremt Kommissionen 15. marts 1999.
 og EIB siden 1984
 — Kommissionen tilpligtes at betale ham et beløb, som
 fastsættes af Retten, som erstatning for den ikke-økonomi-
 — regelmæssigt havde varetaget deres kontrol- og tilsynspligt, ske skade, som han har lidt.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 — eventuelt havde benyttet deres beføjelser til at gå til
 Domstolen,
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — havde gennemført bestemmelserne i associationsafgørels-
 erne, der fremhæver partnerskabs-retsstillingen, Sagsøgeren anfægter Kommissionens afvisning af at anerkende,
 at det forhold, at han er blevet smittet med human immun-
 defekt virus (HIV) skal betragtes som en ulykke i den forstand,
 — havde meddelt investorerne genstanden og formålet med hvori udtrykket er anvendt i vedtægtens artikel 73 og i artikel
 disse afgørelser, og 2 i ordningen om dækning af risikoen for ulykker og
 erhvervssygdomme. Han har overfor Kommissionens afgørelse
 påberåbt sig artikel 2 i ovennævnte


text:
ordning, idet han gør
 — havde oplyst beboerne om deres retsstilling i relation til
 gældende:
 Fællesskabet og om deres rettigheder,
 a) Kommissionen har foretaget en urigtig retsanvendelse ved
 ville de retlige problemer, han blev stillet over for som bedømmelsen af den skadegørende begivenhed og af
 følge af, at de lokale myndigheder uophørligt tilsidesatte sammenhængen mellem denne begivenhed og dens årsag.
 fællesskabsreglernes forrang, aldrig være opstået. I forbindelse med ordningens artikel 2 er det ikke nødven-
 digt at godtgøre den nøjagtige årsag til den skadegørende
 begivenhed, idet det er tilstrækkeligt at godtgøre, at den
 skadegørende begivenhed i sig selv foreligger, og at denne
 begivenhed er udefra kommende, pludselig indtrædende,
 voldelig eller unormal. I den foreliggende sag fremgår det


text:
25.2.2012
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 58/7
 Rettens dom af 18. januar 2012 — Djebel — SGPS mod Kommissionen
 (Sag T-422/07) (1)
 (Statsstøtte - støtteordning, som tilsigter at fremme moderne og konkurrencedygtige virksomhedsstrategier - påtænkt støtte til et handelsselskab i form af et lavtforrentet lån i forbindelse med dette selskabs investering i Brasilien - beslutning, der erklærer støtten uforenelig med fællesmarkedet - begrundelsespligt - konkurrencebegrænsning - påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne - ligebehandling)
 2012/C 58/11
 Processprog: portugisisk
 Parter
 Sagsøger: Djebel — SGPS SA (Funchal, Portugal) (ved advokaterne M. Andrade Neves og S. Castro Caldeira)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen (ved M. Afonso og B. Martenczuk, som befuldmægtigede)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af Kommissionens beslutning 2007/582/EF af 10. maj 2007 om statsstøtte C 4/2006 (ex N 180/2005) — Portugal — støtte til Djebel (EUT L 219, s. 30)
 Konklusion
 1)
 Europa-Kommissionen frifindes.
 2)
 Djebel — SGPS, SA bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
 (1) EUT C 64 af 8.3.2008.


text:
22.8.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 305/6
 Domstolens dom (Store Afdeling) af 14. juni 2016 — Jean-Charles Marchiani mod Europa-Parlamentet
 (Sag C-566/14 P) (1)
 ((Appel - medlem af Europa-Parlamentet - assistentgodtgørelse til parlamentsmedlemmer - tilbagesøgning af uberettiget udbetalte beløb - inddrivelse - gennemførelsesbestemmelser til statutten for Parlamentets medlemmer - overholdelse af retten til forsvar - princippet om upartiskhed - forældelse - forordning (EU, Euratom) nr. 966/2012 - artikel 78-81 - delegeret forordning (EU) nr. 1268/2012 - artikel 81, 82 og 93 - princippet om beskyttelse af den berettigede forventning - rimelig frist))
 (2016/C 305/09)
 Processprog: fransk
 Parter
 Appellant: Jean-Charles Marchiani (ved advokat C.-S. Marchiani)
 Den anden part i appelsagen: Europa-Parlamentet (ved G. Corstens og S. Seyr, som befuldmægtigede)
 Konklusion
 1)
 Appellen forkastes.
 2)
 Jean-Charles Marchiani betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 34 af 2.2.2015.


text:
23.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 96/25
 Sag anlagt den 8. januar 2015 — ZZ mod Kommissionen
 (Sag F-2/15)
 (2015/C 096/31)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: ZZ (ved advokat A. Véghely)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Søgsmålets genstand og beskrivelse af tvisten
 Påstand om annullation af afgørelsen om afslag på at tildele sagsøgeren bosættelsespenge og dagpenge og om, at Kommissionen tilpligtes at betale disse ydelser med tillæg af renter.
 Sagsøgerens påstande
 —
 Annullation af Kommissionens afgørelse af 4. marts 2014, for så vidt som det heri afslås at tildele sagsøgeren bosættelsespenge og dagpenge, jf. artikel 5, stk. 1, og artikel 10, stk. 1, i bilag VII til tjenestemandsvedtægten.
 —
 Kommissionen tilpligtes at tildele sagsøgeren bosættelsespenge og dagpenge fra hans tiltrædelse af tjenesten, med tillæg af renter fra de tidspunkter, hvor disse beløb forfaldt til betaling i henhold til tjenestemandsvedtægtens bilag VII.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
7.3.2009
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 55/28
 Sag anlagt den 8. december 2008 — Tuzzi fashion mod KHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Sag T-535/08)
 (2009/C 55/52)
 Stævningen er affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tuzzi fashion GmbH (Fulda, Tyskland) (ved lawyers R. Kunze og G. Würtenberger)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: El Corte Inglés, SA (Madrid, Spanien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 23. september 2008 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1561/2007-2) annulleres.
 —
 Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: El Corte Inglés, SA
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærket »Emidio Tucci« for varer i klasse 25
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tuzzi fashion GmbH
 Det i indsigelsessagen påberåbte varemærke eller tegn: Tysk varemærkeregistrering nr. 1 078 843 af ordmærket »TUZZI« for varer i klasse 25; international varemærkeregistrering nr. 496 835 med retsvirkning i Østrig, Frankrig, Beneluxlandene og Polen af ordmærket »TUZZI« for varer i klasse 25; selskabsnavnet »TUZZI FASHION GMBH« anvendt i Tyskland til erhvervsmæssig brug for beklædningsgenstande.
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen forkastet i dens helhed
 Appelkammerets afgørelse: Afslag på klagen
 Søgsmålsgrunde: Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1 og 4, i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret fejlvurderede risikoen for forveksling mellem de omhandlede varemærker; tilsidesættelse af artikel 73 i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke tog samlet stilling til de af sagsøgeren fremsatte argumenter og ikke har begrundet sin afgørelse objektivt; tilsidesættelse af artikel 74 i Rådets forordning nr. 40/94, idet appelkammeret ikke har begrænset sin prøvelse til de af parterne fremførte kendsgerninger, beviser og argumenter; tilsidesættelse af artikel 79 i Rådets forordning nr. 40/94, eftersom appelkammeret har undladt at tage hensyn til almindelige processuelle retsgrundsætninger, som er anerkendt i medlemsstaterne, ved sin vurdering af den af sagsøgeren indgivne indsigelse vedrørende rettighedsmisbrug.


text:
17.5.2016
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 175/27
 Sag anlagt den 22. marts 2016 — Tulliallan Burlington mod EUIPO — Burlington Fashion (BURLINGTON)
 (Sag T-123/16)
 (2016/C 175/31)
 Stævningen affattet på engelsk
 Parter
 Sagsøger: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (ved barrister A. Norris)
 Sagsøgt: Den Europæiske Unions Kontor for Intellektuel Ejendomsret (EUIPO)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Tyskland)
 Oplysninger vedrørende sagen for EUIPO
 Ansøger af det omtvistede varemærke: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Tyskland)
 Det omtvistede varemærke: International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, af ordmærket »Burlington« International registrering, hvor Den Europæiske Union er designeret, nr. 982 020.
 Sagen for EUIPO: Indsigelsessag
 Den anfægtede afgørelse: Afgørelse truffet den 11. januar 2016 af Fjerde Appelkammer ved EUIPO (sag R 1635/2013-4)
 Påstande
 —
 Den anfægtede afgørelse annulleres og det anfægtede varemærke afvises for alle de anfægtede varer.
 —
 De af sagsøgeren afholdte omkostninger i forbindelse med sagen for Retten tilpligtes betalt.
 Anbringende
 —
 Tilsidesættelse af artikel 8, stk. 5, artikel 8, stk. 4, og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 207/2009.


text:
6.3.2004 DA Den Europæiske Unions Tidende C 59/27
 Sag anlagt den 22. december 2003 af ARGEV Verpac- serne i gruppefritagelsesforordningen. At foreskrive yderligere
 kungsverwertungs-Gesellschaft mbH og Altstoff Recy- forpligtelser, som går ud over det i gruppefritagelsesordningen
 cling Austria Aktiengesellschaft mod Kommissionen for forskrevne, er ikke tilladeligt.
 De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-419/03) I øvrigt har sagsøgerne gjort gældende at de forudsete forplig-
 telser ikke kan gennemføres og er uforholdsmæssige. Beslut-
 ningens artikel 3, litra b, forudsætter, at ARGEV og/eller deres
 (2004/C 59/43) bortskaffelsespartnere løbende råder over oplysninger om
 den samlede mængde i systemer på husholdningsområdet
 (Processprog: tysk) licenseret emballage. Disse oplysninger findes imidlertid ikke.
 Endvidere kan markedsandele kun udregnes efterfølgende. Den
 af Kommissionen foreskrevne fordelingsnøgle for indsamlede
 varer kan derfor ikke anvendes. Desuden vil artikel 3, litra b,
 realistisk set medføre, at ARGEV ikke kan opfylde den af
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der myndighederne fastsatte indsamlings- og nyttiggørelseskvote.
 den 22. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De Dette ville i værste fald kunne medføre, at godkendelserne
 Europæiske Fællesskaber af ARGEV Verpackungsverwertungs- fratages virksomheden. Forpligtelserne var følgelig uforholds-
 Gesellschaft mbH og Altstoff Recycling Austria Aktiengesell- mæssige, navnlig da der fandtes mindre indgribende midler til
 schaft, Wien (Østrig), ved Rechtsanwalt dr. Hanno Wollmann. at opnå de af Kommissionen tilstræbte mål. De af ARGEV
 hertil fremsatte forslag blev af Kommissionen ikke taget
 i betragtning, uden at sidstnævnte fortog nogen nærmere
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: vurdering heraf.
 — Artikel 2 og artikel 3 i Kommissionens beslutning af
 16. oktober 2003 om en procedure i henhold til artikel 81
 EF og EØS-aftalens artikel 53 (sag COMP D3/35.470 — Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at der mellem beslut-
 ARA, COMP D3/35.743 — ARGEV, ARO) annulleres. ningens dispositive del og begrundelserne på centrale punkter
 består uoverensstemmelser. Beslutningens begrundelse inde-
 holder begrænsninger i forpligtelserne, der er væsentlige, og
 — Subsidiært annulleres den anfægtede beslutnings artikel 3. som ikke genfindes i beslutningens dispositive del.
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 af 22.12.1999
 om anvendelse af EF-traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af
 vertikale aftaler og samordnet praksis (EFT L 336, s. 21).
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 I 1994 anmeldte sagsøgerne en aftale og ansøgte om en
 negativattest eller subsidiært en beslutning om fritagelse fra
 kartelforbuddet. Ved den anfægtede beslutning godkendte
 Kommissionen på visse betingelser det af det landsdækkende
 østrigske system til indsamling og genbrug af indpakningsaf-
 fald, ARA, indgåede aftalekompleks.
 Sag anlagt den 22. december 2003 af European New Car
 Assessment Programme (»Euro NCAP«) mod Kommissio-
 Sagsøgerne har anfægtet beslutningens artikel 2 og artikel 3, nen for De Europæiske Fællesskaber
 og har gjort gældende, at den af Kommissionen fastslåede
 begrænsning af konkurrencen ikke eksisterer. Kommissionen
 (Sag T-424/03)
 støtter sig, for så vidt angår beslutningens artikel 2, på det
 forhold, at ARGEV har givet eneret inden for sine respektive
 indsamlingsregioner til de virksomheder, hvorved man har (2004/C 59/44)
 indgået indsamling- og sorteringsaftaler (»ydelsesaftaler«). Dette
 er urigtigt. Ydelseskontrakterne indeholder hverken eksklusivi-
 tet til ulempe for ARGEV eller


text:
andre forpligtelser til selskabets (Processprog: engelsk)
 fordel. Kommissionen burde, i relation til ydelsesaftaler, derfor
 frem for fritagelsen have tildelt virksomheden negativattesten,
 som der primært var blevet anmodet om.
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 Endvidere har sagsøgerne gjort gældende, at ydelsesaftalerne den 22. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 opfylder betingelserne i gruppefritagelsesforordning 2790/ Europæiske Fællesskaber af European New Car Assessment
 1999 (1). Selv hvis ARGEV’s ydelseskontrakter havde indeholdt Programme (»Euro NCAP«), Bruxelles (Belgien), ved solicitors
 eksklusivitet (quod non), ville aftalerne have opfyldt betingel- S. Kinsella og K. Daly.
 ---pagebreak--- C 59/28 DA Den Europæiske Unions Tidende 6.3.2004
 Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande: rettidigt. Den 20. oktober betalte Kommissionen imidlertid
 sagsøgeren 257 598,65 EUR og anmodede sagsøgeren om at
 — Kommissionen pålægges at opfylde den forligsaftale, godkende dette beløb, der, som Kommissionen anførte i den
 den har indgået med sagsøgeren og betale sagsøgeren senere brevveksling, var det i henhold til aftalen endelige
 40 919,65 EUR til endelig opfyldelse af tilskudsaftalen. skyldige beløb.
 — Kommissionens beslutning af 20. oktober om — til trods Til støtte for sine påstande har sagsøgeren for det første gjort
 for at der foreligger en forligsaftale — udelukkende at gældende, at der mellem parterne blev indgået en bindende
 betale 257 598,91 EUR, annulleres. forligsaftale i maj 2003, i henhold til hvilken det skyldige
 beløb var 298 518,65 EUR. Sagsøgeren har derfor anmodet
 — Subsidiært i forhold til de to første påstande, såfremt Retten om at fuldbyrde denne aftale. Subsidiært, såfremt Retten
 Retten måtte fastslå, at der ikke foreligger en forligsaftale, måtte fastslå, at der ikke foreligger en forligsaftale, har
 tilpligtes Kommissionen at betale sagsøgeren det endelige sagsøgeren anført, at Kommissionen er forpligtet til at betale
 beløb, der er anført i sagsøgerens endelige opgørelse det oprindelige beløb, dvs. 305 305,30 EUR, eftersom den ikke
 fratrukket de allerede foretagne betalinger, dvs. tilkendegav sine indsigelser inden 60 dage efter modtagelsen af
 47 706,39 EUR. ansøgningen om betaling. Sagsøgeren har videre gjort gælden-
 de, at Kommissionens beslutning om kun at betale sagsøgeren
 — Mere subsidiært i forhold til de to første påstande, såfremt 257 598,21 EUR under alle omstændigheder bør annulleres
 Retten måtte fastslå, at der ikke foreligger en forligsaftale, på grund af manglende begrundelse og eftersom Kommissio-
 annulleres Kommissionens beslutning af 20. oktober nen har tilsidesat sagsøgerens ret til at blive hørt, inden der
 2003 om udelukkende at betale 257 598,91 EUR på blev truffet en endelig beslutning.
 trods af sagsøgerens kontraktmæssige krav om
 305 305,30 EUR i henhold til sagsøgerens endelige
 opgørelse.
 — Kommissionen tilpligtes at betale renter af alle beløb, som
 Retten måtte finde er skyldige eller betalt for sent i
 overensstemmelse med ovenstående påstande.
 Sag anlagt den 21. december 2003 af Gregorio Valero
 — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger. Jordana mod Kommissionen for De Europæiske Fælles-
 skaber
 (Sag T-429/03)
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 (2004/C 59/45)
 Sagsøgeren er en international forening, der arbejder uden
 gevinst for øje inden for området for nye bilers sikkerhed. Den (Processprog: fransk)
 22. august 2001 ansøgte


text:
sagsøgeren Kommissionen om et
 tilskud på 25 % til et projekt, der vedrørte vurderingen af
 sikkerheden af visse typer af motorkøretøjer, herunder navnlig
 firehjulstrukne motorkøretøjer. Efterfølgende indgik sagsøge-
 ren og Kommissionen en aftale om tilskud, hvori det var Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 fastlagt, at sagsøgeren skulle fremlægge en endelig opgørelse den 21. december 2003 anlagt sag mod Kommissionen for De
 for Kommissionen over alle tilskudsberettigede udgifter, hvor- Europæiske Fællesskaber af Gregorio Valero Jordana, Uccle
 efter Kommissionen på grundlag af en vurdering af den (Belgien), ved avocat Nicolas Lhoëst, og med valgt adresse i
 endelige opgørelse skulle betale sagsøgeren resten af tilskuddet, Luxembourg.
 og at alle beløb i henhold til opgørelsen skulle betales inden
 60 dage, medmindre Kommissionen inden for dette tidsrum
 meddelte sagsøgeren, at ansøgningen ikke kunne godkendes. Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
 Den 10. december 2002 indgav sagsøgeren en ansøgning
 til Kommissionen om betaling af saldobeløbet, der ifølge — Ansættelsesmyndighedens beslutning af 19. december
 sagsøgeren var på 305 305,30 EUR. Den 31. marts, dvs. 2002, hvorved sagsøgerens oprindelige indplacering i
 mere end 60 dage efter indgivelsen af ansøgningen, stillede lønklasse A 7 opretholdes, annulleres.
 Kommissionen, der ikke havde betalt saldoen, sagsøgeren en
 række spørgsmål. Disse spørgsmål førte til, at sagsøgeren
 fremsendte dokumenter til Kommissionen, og der fandt et — Om fornødent annulleres ansættelsesmyndighedens be-
 møde sted mellem repræsentanter for parterne. Den 2. maj slutning af 9. september 2003 om afvisning af sagsøge-
 2003 meddelte Kommissionen sagsøgeren, at den endelige rens klage.
 betaling ville blive på 298 518,65, og den anmodede sagsøge-
 ren om at godkende dette beløb, hvilket sagsøgeren gjorde — Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.


text:
C 31/8 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 2.2.2002
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS i Luxembourg, mod Kontoret for Harmonisering i det Indre
 Marked (Varemærker og Design) (KHIM) (befuldmægtigede:
 den 18. oktober 2001 A. von Mühlendahl, D. Schennen og S. Laitinen), angående en
 påstand om annullation af den afgørelse, der blev truffet af
 Tredje Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det
 i sag T-333/99, X mod Den Europæiske Centralbank (1)
 Indre Marked (Varemærker og Design) den 21. september
 1999 (sag R 71/1999-3), og som blev meddelt sagsøgeren den
 (Tjenestemænd — ansatte ved Den Europæiske Centralbank 28. september 1999, har Retten (Anden Afdeling), sammensat
 — Rettens kompetence — ansættelsesvilkårs lovlighed — af afdelingsformanden, A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki
 kontradiktionsret — afskedigelse — chikane — misbrug af og J. Pirrung; justitssekretær: fuldmægtig D. Christensen, den
 internettet) 19. september 2001 afsagt dom, hvis konklusion lyder således:
 (2002/C 31/14)
 1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked frifindes.
 (Processprog: tysk)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 I sag T-333/99, X, Frankfurt am Main (Tyskland), ved advokat- (1) EFT C 63 af 4.3.2000.
 erne N. Pflüger, R. Steiner og S. Mittländer, og med valgt
 adresse i Luxembourg, mod Den Europæiske Centralbank
 (befuldmægtigede: C. Zilioli, V. Saintot og B. Wägenbaur),
 angående en påstand om annullation af afgørelse af 9. novem-
 ber 1999 fra Den Europæiske Centralbanks direktion om
 at opretholde suspensionen af sagsøgeren og tilbageholde
 halvdelen af hans grundløn og af afgørelse af 18. november
 1999 om at afskedige sagsøgeren, har Retten (Tredje Afdeling),
 sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi, og dommerne DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 K. Lenaerts og M. Jaeger; justitssekretær: fuldmægtig D. Chri-
 stensen, den 18. oktober 2001 afsagt dom, hvis konklusion den 15. november 2001
 lyder således:
 1) Den Europæiske Centralbank frifindes. i sag T-349/00, Giorgio Lebedef mod Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber (1)
 2) Hver part bærer sine egne omkostninger.
 (Tjenestemænd — rammeaftalen af 1974 mellem Kommis-
 ( 1) EFT C 79 af 18.3.2000. sionen og fagforeningerne og de faglige organisationer —
 ændring — samordningsprocedure — indførelse af nye regler
 — formaliteten)
 (2002/C 31/16)
 DOM AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (Processprog: fransk)
 den 19. september 2001
 i sag T-336/99, Henkel KGaA mod Kontoret for Harmoni- I sag T-349/00, Giorgio Lebedef, tjenestemand ved Kommissio-
 sering i det Indre Marked (Varemærker og Design) nen for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Senninger-
 (KHIM) (1) berg (Luxembourg), ved avocats G. Bounéou og F. Frabetti, og
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Kommissionen for De
 (EF-varemærker — formen af et produkt til brug i vaske- Europæiske Fællesskaber (befuldmægtigede: G. Valsesia og
 eller opvaskemaskiner — tredimensionelt varemærke — J. Currall), angående en påstand om annullation af »Gennem-
 absolut hindring for registrering — artikel 7, stk. 1, litra b), førelsesbestemmelserne for Niveauet, Organet og Samord-
 i forordning (EF) nr. 40/94) ningsprocedurerne«, som er blevet indgået mellem Kommissio-
 nen og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisa-
 (2002/C 31/15) tioner den 19. januar 2000, eller subsidiært, annullation af
 sammensætningen af det Samordningsorgan, som


text:
er fastsat i
 nævnte bestemmelser, for så vidt som fagforeningen »Action
 (Processprog: tysk)
 et Défense« udelukkes fra dette organ, har Retten (Fjerde
 Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, P. Mengozzi, og
 dommerne V. Tiili og R.M. Moura Ramos; justitssekretær:
 I sag T-336/99, Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), ved fuldmægtig J. Plingers, den 15. november 2001 afsagt dom,
 advokaterne H.-F. Wissel og C. Osterrieth, og med valgt adresse hvis konklusion lyder således:
 ---pagebreak--- 2.2.2002 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende C 31/9
 1) »Gennemførelsesbestemmelserne for Niveauet, Organet og Sam- KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS
 ordningsprocedurerne«, som blev indgået mellem Kommissionen
 og hovedparten af fagforeningerne og de faglige organisationer
 den 19. januar 2000, annulleres, for så vidt som fagforeningen
 »Action et Défense« derved udelukkes fra Samordningsorganet. den 19. september 2001
 2) Kommissionen betaler sagens omkostninger.
 i sag T-332/99, Paul Jestädt mod Rådet for Den Europæiske
 Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 ber (1)
 (1) EFT C 61 af 24.2.2001.
 (Erstatningssøgsmål — erstatning uden for kontraktforhold
 — mælk — tillægsafgift — referencemængde — forordning
 (EF) nr. 2330/98 — erstatning til producenter — forældelse
 — åbenbart, at sagen skal afvises)
 KENDELSE AFSAGT AF RETTEN I FØRSTE INSTANS (2002/C 31/18)
 den 15. november 2001
 (Processprog: tysk)
 i de forenede sager T-83/99 og T-84/99 DEP, Carlo Ripa
 di Meana og Leoluca Orlando mod Europa-Parlamentet (1)
 (Fastsættelse af sagsomkostninger)
 I sag T-332/99, Paul Jestädt, Großenlüder (Tyskland), ved
 (2002/C 31/17) advokat R.J. Seimetz, og med valgt adresse i Luxembourg, mod
 Rådet for Den Europæiske Union (befuldmægtiget:
 A.-M. Colaert), og Kommissionen for De Europæiske Fællesska-
 (Processprog: italiensk) ber (befuldmægtiget: M. Niejahr), hvori der er nedlagt påstand
 om tilkendelse af erstatning i medfør af artikel 235 EF og 288,
 stk. 2, EF, af det tab, som sagsøgeren hævder at have lidt ved
 at være blevet forhindret i at markedsføre mælk i medfør af
 I de forenede sager T-83/99 og T-84/99, Carlo Ripa di Meana, Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om
 forhenværende medlem af Europa-Parlamentet, med bopæl i almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i
 Montecastello di Vibio (Italien), og Leoluca Orlando, forhenvæ- forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk
 rende medlem af Europa-Parlamentet, med bopæl i Palermo og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13), som suppleret ved
 (Italien), ved avocats W. Viscardini Donà og G. Donà, og Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj
 med valgt adresse i Luxembourg, mod Europa-Parlamentet 1984 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift,
 (befuldmægtigede: A. Caiola og G. Ricci), angående en begæ- der er omhandlet i artikel 5c i forordning nr. 804/68 (EFT
 ring om fastsættelse af de udgifter, som sagsøgte skal erstatte L 132, s. 11), har Retten (Fjerde Afdeling), sammensat af
 sagsøgerne som følge af Rettens dom af 26. oktober 2000 i de afdelingsformanden, P. Mengozzi, og dommerne V. Tiili og
 forenede sager T-83/99, T-84/99 og T-85/99, Ripa di Meana R.M. Moura Ramos; justitssekretær: H. Jung, den 19. september
 m.fl. mod Parlamentet (Sml. II, s. 3493), har Retten (Fjerde 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion lyder således:


text:
19.3.2005
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 69/23
 Sag anlagt den 7. januar 2005 af TV Danmark A/S og Kanal 5 Denmark Ltd. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Sag T-12/05)
 (2005/C 69/42)
 Processprog: engelsk
 Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der den 7. januar 2005 anlagt sag mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber af TV Danmark A/S, Skovlunde (Danmark) og Kanal 5 Denmark Ltd., Hounslow (England), ved lawyers D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander og H. Peytz, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Sagsøgerne har nedlagt følgende påstande:
 —
 Kommissionens beslutning af 6. oktober 2004 i statsstøttesag N 313/2004 – Danmark – Rekapitalisering af TV2 Danmark A/S annulleres.
 —
 Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgernes omkostninger i forbindelse med sagen.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter:
 Den anfægtede beslutning vedrører den danske regerings kapitalindsprøjtning og konvertering af et statslån til egenkapital til fordel for TV2/Danmark A/S, hvilket af regeringen blev anset for nødvendigt for at undgå, at TV2 gik konkurs som følge af den tilbagebetaling af ulovlig støtte, Kommissionen havde meddelt pålæg om i sin beslutning af 19. maj 2004 (1), hvori den fastslog, at TV2 fra den danske stat havde modtaget en overkompensation for selskabets public service-omkostninger. I den anfægtede beslutning har Kommissionen fundet, at regeringens rekapitalisering af TV2 kan indebære statsstøtte, men at denne i så fald er forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 86, stk. 2, EF.
 Sagsøgerne har gjort gældende, at Kommissionen i forbindelse med vedtagelsen af den anfægtede beslutning har tilsidesat artikel 86, stk. 2, EF, artikel 87, stk. 1, EF, artikel 88, stk. 2, EF og artikel 253 EF, protokollen knyttet til EF-traktaten om offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne, Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (2), og Kommissionens meddelelse om statsstøttereglernes anvendelse på public-service-radio- og tv-virksomhed (3).
 Til støtte for deres påstande har sagsøgerne først gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 87, stk. 1, EF, artikel 88, stk. 3, EF og artikel 86, stk. 2, EF, idet den – efter at have fundet, at princippet om den private investor, anvendt på langsigtede investeringer, som følge af den usikkerhed, som den planlagte privatisering af TV2 var omgærdet med, ikke kunne påberåbes – har undladt at fastslå, at der var tale om statsstøtte, samt at fastslå omfanget heraf.
 Sagsøgerne har for det andet gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 86, stk. 2, EF, protokollen og meddelelsen om radio- og tv-virksomhed, idet den har lagt en definition af begrebet »tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse« til grund, som er for vid og for upræcist formuleret og som medfører en fordrejning af konkurrencefordrejning og en påvirkning af samhandelen, som er i strid med artikel 86, stk. 2, EF. Sagsøgerne har ligeledes gjort gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at opfyldelse af tilbagesøgningsbeslutningen uden den efterfølgende rekapitalisering ville hindre TV2 i at udføre sine public service-opgaver.
 Ifølge sagsøgerne har Kommissionen desuden ikke godtgjort, at udviklingen i samhandelen ikke vil blive påvirket af


text:
rekapitaliseringen i et sådant omfang, at det strider mod Fællesskabets interesser.
 For det tredje har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 86, stk. 2, EF, protokollen og meddelelsen om radio- og tv-virksomhed, idet den ikke har godtgjort de nettoomkostninger for TV2 som følge af public service-opgaverne, som har kunnet finansieres af staten, og at Kommissionen har begået åbenbare skønsfejl i forbindelse med anvendelse af proportionalitetstesten.
 For det fjerde har sagsøgerne gjort gældende, at den anfægtede beslutning tilsidesætter artikel 87 EF og 88 EF samt retten til ligebehandling, idet den i strid med Kommissionens politik vedrørende tilbagesøgning af statsstøtte viderefører den uretmæssige fordel af den ulovlige støtte og den heraf følgende konkurrencefordrejning.
 For det femte har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 88, stk. 2, og artikel 4, stk. 4, i forordningen om procedureregler for statsstøtte, idet den besluttede ikke at indlede den formelle undersøgelsesprocedure og dermed give interesserede tredjeparter lejlighed til at blive hørt.
 Endelig har sagsøgerne gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 253 EF, idet den ikke har angivet en tilstrækkelig begrundelse for den anfægtede beslutning.
 (1) Kommissionens beslutning af 19. maj 2004 i sag C 2/2003 – statsstøtte til TV2/Denmark.
 (2) EFT L 83, s. 1.
 (3) EFT 2001 C 320, s. 5.


text:
C 112/20 DA Den Europæiske Unions Tidende 10.5.2003
 Sag anlagt den 20. marts 2003 af Kommissionen for Sag anlagt den 21. marts 2003 af Kommissionen for De
 De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Europæiske Fællesskaber mod Trendsoft (Irl) Ltd
 Tyskland
 (Sag C-125/03) (Sag C-127/03)
 (2003/C 112/34)
 (2003/C 112/35)
 Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 20. marts
 2003 anlagt sag mod Forbundsrepublikken Tyskland af Kom-
 missionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus Wiedner,
 Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og Ved De Europæiske Fællesskabers Domstol er der den 21. marts
 med valgt adresse i Luxembourg. 2003 anlagt sag mod Trendsoft (Irl) Ltd af Kommissionen for
 De Europæiske Fællesskaber ved L. Flynn og C. Giolito, som
 befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg.
 Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 — Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilside-
 sat sine forpligtelser i henhold til direktiv 92/50 (1), da Kommissionen har nedlagt følgende påstande:
 den ikke for så vidt angår de renovationskontrakter,
 som byerne Lüdinghausen og Olfen samt kommunerne
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagsøgeren et beløb på
 Nordkirchen, Senden og Ascheberg har indgået, har
 24 751,57 EUR (firetyvetusinde syvhundrede og enog-
 iagttaget de offentliggørelsesforskrifter, der er fastsat i
 halvtreds euro og syvoghalvtreds cents), heraf
 direktivets artikel 8, sammenholdt med artikel 15, stk. 2,
 21 303,00 EUR for det skyldige beløb og 3 448,57 EUR
 og artikel 16, stk. 1.
 i renter indtil den 31. marts 2003 til 6,09 % indtil
 31. december 2002 og 8,09 % efter denne dato.
 — Forbundsrepublikken Tyskland tilpligtes at betale sagens
 omkostninger.
 — Sagsøgte tilpligtes at betale 4,72 EUR (fire euro og
 tooghalvfjerds cents) i renter pr. dag fra den 1. april 2003,
 indtil det skyldige beløb er tilbagebetalt.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 — Sagsøgte tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Sagsøgte erkender det retsstridige forhold og bedyrer, at man
 for fremtiden vil give renovationsydelserne i udbud på EF-
 konform måde, men sagsøgte har dog ikke foretaget noget
 med henblik på at bringe de kontrakter til ophør, som skal
 bestå indtil den 31. december 2003.
 Søgsmålgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgte hævder heller ikke, at det er umuligt at bringe
 kontrakterne til ophør ifølge tysk ret. Der henvises blot til, at
 en ophævelse af kontrakterne kunne udløse erstatningskrav. Ifølge artikel 16, stk. 3, i det finansielle bilag til kontrakten
 Det gavner imidlertid gennemslagskraften af de fælles udbuds- forpligtede sagsøgte sig til for det tilfælde, at det samlede
 regler i høj grad, såfremt ordregivere eventuelt også må regne finansielle bidrag, som skulle betales for projektet, var mindre
 med erstatningskrav. end betalingerne for projektet, øjeblikkeligt at tilbagebetale
 Kommissionen forskellen.
 Artikel 2, stk. 6, i direktiv 89/665 (2) kan heller ikke påberåbes
 til støtte for ikke at overholde forpligtelsen til at fjerne
 overtrædelser af de fælles udbudsregler ved at bringe allerede I sin endelige opgørelse over omkostningerne af 23. september
 indgåede kontrakter til ophør, idet nævnte bestemmelse angår 1999 afviste Kommissionen visse udgiftskrav og begrundede,
 prøvelse af mulige overtrædelser af de fælles udbudsregler. hvorfor de var uantagelige. Det sagsøgte selskab accepterede
 Et traktatbrud kan


text:
kun anses for at være ophørt, såfremt Kommissionens forslag om endelig opgørelse af omkostninger-
 medlemsstaten både erkender det retsstridige forhold og ne ved fax af 5. april 2000. Det bestrider ikke, at det er
 bringer retsstridigheden fuldstændigt til ophør. forpligtet til at tilbagebetale de beløb, som Kommissionen har
 betalt med urette, men har endnu ikke opfyldt sin forpligtelse
 hertil og har dermed misligholdt kontrakten.
 ( 1) EFT L 209, s. 1.
 ( 2) EFT L 395, s. 33.


text:
2.3.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 73/43
 Sag anlagt den 30. december 2014 — Spanien mod Kommissionen
 (Sag T-841/14)
 (2015/C 073/55)
 Processprog: spansk
 Parter
 Sagsøger: Kongeriget Spanien (ved Abogado del Estado A. Gavela Llopis)
 Sagsøgt: Europa-Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Den beregning af renter, som Kommissionens tjenestegrene har foretaget ved skrivelse af 21. oktober 2014, annulleres.
 —
 Subsidiært fastslås det, at den forhøjede sats, som er fastsat i artikel 11, andet og tredje punktum, ikke skal anvendes.
 —
 Mere subsidiært i forhold til første påstand og uafhængigt af, om der gives medhold i ovenstående, fastsættes 20. januar 2004 som det tidspunkt, hvorfra der pålægges renter for forsinket betaling, dvs. næstkommende hverdag i den anden måned efter skylden i givet fald blev fastlagt den 27. november 2003, svarende til alle forsendelser i forbindelse med denne sag, eller, såfremt dette ikke er tilfældet, i det mindste hvad angår renterne af toldskylden svarende til de tre seneste forsendelser.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Dette søgsmål er rettet mod afgørelsen i Kommissionens skrivelse Ares (2014) 3486706 (BUDG/B/02/MTC/IB) af 21. oktober 2014, hvorved Kommissionen anvendte artikel 11 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1150/2000 af 22. maj 2000 om gennemførelse af afgørelse 94/728/EF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter.
 Dette søgsmål udspringer af en undersøgelse foretaget af de nederlandske myndigheder vedrørende 26 forsendelser, der blev afsendt fra det nederlandske toldvæsen mellem april og november 1994, og som blev erklæret udført af Fællesskabets toldområde af de spanske toldmyndigheder i Algeciras. De nederlandske toldmyndigheder var af den opfattelse, at de omhandlede varer var sluppet uden om toldkontrol, idet de ikke havde forladt Den Europæiske Unions område. De nederlandske toldmyndigheder udarbejdede dernæst en ny rapport vedrørende otte forsendelsesangivelser, hvorved de betvivlede ægtheden af stemplerne og underskrifterne på de dokumenter, der var blevet fremlagt som bevis på disse forsendelsers gennemførelse.
 Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført tre anbringender.
 1.
 Første anbringende om tilsidesættelse af artikel 11 i forordning nr. 1150/2000, sammenholdt med artikel 9, stk. 1, artikel 10, stk. 1, andet afsnit, artikel 6, stk. 3, og artikel 2, idet Kommissionen har anvendt denne bestemmelse på en faktisk situation, der ikke er omfattet af forordningen.
 —
 Det er i denne forbindelse anført, at der ikke er tale om en toldskyld som omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra a), men snarere om en toldskyld som omhandlet i artikel 6, stk. 3, litra b).
 2.
 Andet anbringende om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet ved anvendelsen af artikel 11, andet og tredje punktum, i forordning nr. 1150/2000.
 —
 Det er i denne forbindelse anført, at disse bestemmelser fastsætter en forhøjet sats for renter ved forsinket betaling, som ikke har til formål at erstatte det tab, der er opstået som følge af den forsinkede betaling, men er af tvangsmæssig art, hvilket er til hinder for dens anvendelse, når medlemsstaten ikke har kendskab til selve eksistensen af den forpligtelse, som den skulle have opfyldt for sent.
 3.
 Tredje anbringende om tilsidesættelse af artikel 2, stk.


text:
11.5.2015
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 155/15
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Hof van beroep te Antwerpen (Belgien) den 25. februar 2015 — Sven Mathys mod De Grave Antverpia NV
 (Sag C-92/15)
 (2015/C 155/16)
 Processprog: nederlansk
 Den forelæggende ret
 Hof van beroep te Antwerpen
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Sven Mathys
 Sagsøgt: De Grave Antverpia NV
 Præjudicielt spørgsmål
 Er artikel 3 i den belgiske lov af 5. maj 1936 om varetransport ad indre vandveje forenelig med artikel 1 og 2 i direktiv 96/75/EF (1), for så vidt som en person, der hverken er ejer eller befragter [»exploitant«] af et skib til sejlads ad indre vandveje, som fragtfører indgår en aftale om varetransport ad indre vandveje og ikke optræder som »mellemmand«, befragter [»bevrachter«], i den i WBB’s artikel 3 omhandlede forstand?
 (1) Rådets Direktiv 96/75/EF af 19.11.1996 om befragtningssystemer og prisdannelse inden for national og international varetransport ad indre vandveje i Fællesskabet (EFT L 304, s. 12).


text:
22.5.2010
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 134/41
 Sag anlagt den 8. marts 2010 — Tyskland mod Kommissionen
 (Sag T-116/10)
 2010/C 134/70
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Forbundsrepublikken Tyskland (ved J. Möller og Rechtsanwalt U. Karpenstein, sombefuldmægtigede)
 Sagsøgt: Europa- Kommissionen
 Sagsøgerens påstande
 —
 Kommissionens beslutning K(2009) 10675 af 23. december 2009 om nedsættelse af den ved Kommissionens beslutning K(97) 1120 tildelte støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) til mål 2-programmet for Nordrhein-Westfalen (1997-1999), Forbundsrepublikken Tyskland, annulleres.
 —
 Europa-Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Kommissionen har ved den anfægtede beslutning nedsat støtten i Forbundsrepublikken Tyskland fra EFRU til mål 2-programmet for Nordrhein-Westfalen (1997-1999).
 Til støtte for søgsmålet gør sagsøgeren fire anbringender gældende.
 Sagsøgeren gør for det første gældende, at Kommissionen har foretaget en urigtig bedømmelse af sagens faktiske omstændigheder. Ifølge sagsøgeren har Kommissionen ladet forkerte beløb indgå i beregningen af den fejlrate, som Kommissionen har lagt til grund.
 Inden for rammerne af det andet anbringende gør sagsøgeren gældende, at betingelserne for en finansiel korrektion i artikel 24, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 4253/88 (1) ikke er opfyldt. Efter sagsøgerens opfattelse berettiger denne forskrift ikke Kommissionen til at foretage finansielle korrektioner for administrative fejl eller påståede utilstrækkelige administrations- eller kontrolsystemer. Endvidere gøres det gældende, at der er andre grunde til, at den af Kommissionen foretagne finansielle korrektion ikke bør tages i betragtning. For det første kan de »uregelmæssigheder«, som Kommissionen her påtaler, kun begrunde finansielle korrektioner, når de har eller har haft en negativ indflydelse på Unionens budget. Dette er ifølge sagsøgeren ikke tilfældet for den af Kommissionen påtalte praksis. For det andet anfører sagsøgeren, at der i en række af de påtalte projekter i sagen heller ikke foreligger nogen tilsidesættelse af fællesskabsretten.
 Som det tredje anbringende gøres det gældende, at Kommissionen ikke var berettiget til at fastsætte og foretage ekstrapolerede finansielle standardkorrektioner i henhold til forordning nr. 4253/88. Sagsøgeren anfører i den forbindelse, at den klare ordlyd af artikel 24 omhandler konkrete tilfælde og opgjorte beløb.
 Inden for rammerne af det sidste anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at selv om det måtte anses for berettiget at foretage ekstrapolerede finansielle standardkorrektioner, er de ulovlige i det foreliggende tilfælde. Sagsøgeren har i denne forbindelse gjort gældende, at Kommissionen ikke har godtgjort, at den praksis, som den anfægter, udgør »en væsentlige del af systemet«, og at de finansielle standardkorrektioner var i strid med proportionalitetsprincippet.
 (1) Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19.12.1988 om gennemførelsesbestemmelser til forordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielle instrumenter (EFT L 374, s. 1).


text:
15.7.2006
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 165/29
 Sag anlagt den 5. maj 2006 — Al-Faqih mod Rådet
 (Sag T-135/06)
 (2006/C 165/58)
 Processprog: engelsk
 Parter
 Sagsøger: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingham, Det Forenede Kongerige) (ved solicitor N. Garcia og barrister S. Cox)
 Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
 Sagsøgerens påstande
 —
 Artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27. maj 2002, som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 561/2003 af 27. marts 2003 og Kommissionens forordning (EF) nr. 246/2006 af 10. februar 2006 samt henvisningen til sagsøgeren i bilag I annulleres.
 —
 Rådet tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Sagsøgeren er libysk statsborger med bopæl i Det Forenede Kongerige. Han har nedlagt påstand om annullation af bl.a. forordning nr. 246/2006 (1), hvorved hans navn blev optaget på listen over personer, grupper og enheder med tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, hvis midler og andre økonomiske ressourcer skal indefryses i henhold til artikel 2 i forordning nr. 881/2002 (2).
 Sagsøgeren har gjort gældende, at Rådet ikke var kompetent til at vedtage artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, idet artikel 60 EF, 301 EF og 308 EF ikke giver Rådet beføjelse hertil. Endvidere har Rådet og Kommissionen udøvet magtmisbrug, idet artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, ikke forfølger formålene for artikel 60 EF, 301 EF og 308 EF.
 Sagsøgeren har endvidere anført, at artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, tilsidesætter fællesskabsrettens grundlæggende principper, særligt subsidiaritetsprincippet, proportionalitetsprincippet og princippet om respekt af grundlæggende rettigheder.
 Endelig har sagsøgeren påberåbt sig en væsentlig formel mangel i forbindelse med vedtagelsen af artikel 2 i forordning nr. 881/2002, som ændret, nemlig at Rådet og Kommissionen har tilsidesat kravet om en tilstrækkelig begrundelse for, at de nødvendige foranstaltninger ikke kan fastlægges af de enkelte medlemsstater.
 (1) Kommissionens forordning (EF) nr. 246/2006 af 10.2.2006 om 63. ændring af Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 (EUT L 40, s. 13).
 (2) Rådets forordning (EF) nr. 881/2002 af 27.5.2002 om indførelse af visse specifikke restriktive foranstaltninger mod visse personer og enheder, der har tilknytning til Usama bin Laden, Al-Qaida-organisationen og Taliban, og om ophævelse af Rådets forordning (EF) nr. 467/2001 om forbud mod udførsel af visse varer og tjenesteydelser til Afghanistan, om styrkelse af flyveforbuddet og om udvidelse af indefrysningen af midler og andre økonomiske ressourcer over for Taliban i Afghanistan (EFT L 139, s. 9).


text:
22.2.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 52/35
 Rettens dom af 16. januar 2014 — Steiff mod KHIM (metalknap i midten af øret på et tøjdyr)
 (Sag T-433/12) (1)
 (EF-varemærker - ansøgning om et EF-varemærke, der består af fastgørelsen af en knap i midten af øret på et tøjdyr - absolut registreringshindring - mangel på fornødent særpræg - artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 207/2009)
 2014/C 52/66
 Processprog: tysk
 Parter
 Sagsøger: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Tyskland) (ved advokat D. Fissl)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (ved A. Pohlmann, som befuldmægtiget)
 Sagens genstand
 Påstand om annullation af afgørelse truffet den 23. juli 2012 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 1693/2011-1) vedrørende en ansøgning om registrering af et tegn, der består af fastgørelsen af en metalknap i midten af øret på et tøjdyr, som EF-varemærke.
 Konklusion
 1)
 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
 2)
 Margarete Steiff GmbH betaler sagens omkostninger.
 (1) EUT C 366 af 24.11.2012.


text:
C 259/12 DA De Europæiske Fællesskabers Tidende 15.9.2001
 og med valgt adresse i Luxembourg, mod Rådet for Den KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I
 Europæiske Union (befuldmægtigede: F. Anton og G. Ramos FØRSTE INSTANS
 Ruano) og Europa-Parlamentet (befuldmægtigede: M. Gómez
 Leal og F. de Wachter), hvori der er nedlagt påstand om den 8. maj 2001
 annullation af vejledningen for ansøgere til udvælgelsesprøven
 med henblik på oprettelse af reservelister over spansksprogede
 fuldmægtigede og spansksprogede assisterende fuldmægtige i sag T-95/01 R, Gérard Coget m.fl. mod Revisionsretten
 (EUR/A/159/2000 og PE/90/A), og meddelelsen herom, som for De Europæiske Fællesskaber
 blev offentliggjort i EFT C 162 A af 10. juni 2000, har
 Retten (Anden Afdeling), sammensat af afdelingsformanden, (Sag om foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — intern
 A.W.H. Meij, og dommerne A. Potocki og J. Pirrung; justitsse- udvælgelsesprøve — formaliteten)
 kretær: H. Jung, den 2. maj 2001 afsagt kendelse, hvis
 konklusion lyder således:
 (2001/C 259/21)
 1) Sagen afvises.
 (Processprog: fransk)
 2) Hver part betaler sine omkostninger, herunder omkostningerne
 i sagen om foreløbige forholdsregler.
 I sag T-95/01 R, Gérard Coget, tjenestemand ved Revisionsret-
 ten for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Hettange-
 (1) EFT C 316 af 4.11.2000. Grande (Frankrig), Pierre Hugé, tjenestemand ved Revisionsret-
 ten for De Europæiske Fællesskaber, med bopæl i Luxembourg,
 og Emmanuel Gabolde, tjenestemand ved Revisionsretten for
 De Europæiske Fællesskaber, ved advokat A. Soulier, og med
 valgt adresse i Luxembourg, mod Revisionsretten for De
 Europæiske Fællesskaber, angående en begæring om udsættelse
 af gennemførelsen af Revisionsrettens afgørelse af 22. februar
 2001 om besættelse med virkning fra den 1. juli 2001 af
 KENDELSE AFSAGT AF PRÆSIDENTEN FOR RETTEN I stillingen som generalsekretær for Revisionsretten, har Rettens
 FØRSTE INSTANS præsident den 8. maj 2001 afsagt kendelse, hvis konklusion
 lyder således:
 den 21. maj 2001
 1) Begæringen om foreløbige forholdsregler afvises.
 i sag T-52/01 R, Jürgen Schaefer mod Kommissionen for 2) Afgørelsen om sagen omkostninger udsættes.
 De Europæiske Fællesskaber
 (Sag om foreløbige forholdsregler — tjenestemænd — ændret
 placering — formaliteten — fumus boni juris — uopsætte-
 lighed)
 (2001/C 259/20) Sag anlagt den 12. juni 2001 af Rechtsanwalt Jörg Riede-
 mann som kurator for firmaet ZEMAG GmbH mod
 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
 (Processprog: spansk)
 (Sag T-133/01)
 I sag T-52/01 R, Jürgen Schaefer, tjenestemand ved Kommis-
 sionen for De Europæiske Fællesskaber, ved advokat J.R. Iturri- (2001/C 259/22)
 agagoitia Bassas, mod Kommissionen for De Europæiske
 Fællesskaber (befuldmægtigede: J. Currall og E. Gippini-Fourni-
 er), angående en begæring om dels udsættelse af gennemfø- (Processprog: tysk)
 relsen af Kommissionens afgørelse af 12. februar 2001 om
 placering af sagsøgeren i Bruxelles, dels udsættelse af enhver
 procedure, der er iværksat med henblik på at besætte den Ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans er der
 stilling, der er blevet ledig som følge af denne ændrede den 12. juni 2001 anlagt sag mod Kommissionen for De
 placering, har Rettens præsident den 21. maj 2001 afsagt Europæiske Fællesskaber af Rechtsanwalt Jörg Riedemann som
 kendelse, hvis konklusion lyder således: kurator for firmaet ZEMAG GmbH, Zeitz (Tyskland), ved
 Rechtsanwalt Ulrich Vahlhaus, som befuldmægtiget.
 1) Begæringen om


text:
8.9.2014
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 303/19
 Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunalul Timiș (Rumænien) den 12. juni 2014 — Silvia Ciup mod Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice (AJFP) Timiș — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice (DGRFP) Timișoara
 (Sag C-288/14)
 2014/C 303/25
 Processprog: rumænsk
 Den forelæggende ret
 Tribunalul Timiș
 Parter i hovedsagen
 Sagsøger: Silvia Ciup
 Sagsøgt: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice (AJFP) Timiș — Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice (DGRFP) Timișoara
 Præjudicielt spørgsmål
 Kan principperne om ækvivalens og effektivitet i forhold til klagemulighederne ved tilsidesættelser af EU-retten, som fastlagt i Domstolens praksis, samt den ved artikel 17 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder sikrede ejendomsret fortolkes således, at de er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter der indføres afdragsordning over fem år med hensyn til tilbagebetaling af afgifter, der er opkrævet i strid med fællesskabsretten, med tillæg af renter, hvor denne tilbagebetaling fastsættes ved domme, som bliver eksigible inden den 31. december 2015?